КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 367/11332/25

22 січня 2026 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ Кафідової О.В. вивчивши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Щербини Лілії Анатоліївни на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 12 грудня 2025 року в справі про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в:

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 12 грудня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6, ч. 1 ст. 172-6, ч. 1 ст. 172-6, ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн 00 коп (вісімсот п`ятдесят гривень 00 коп.).

Роз`яснено правопорушнику, що у разі несплати штрафу в установлений ст. 307 КУпАП строк, постанова буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем його проживання. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення відповідно до вимог ст. 308 КУпАП з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106 - судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп (шістсот п`ять гривень 60 коп).

Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, 07 січня 2026 року представник ОСОБА_1 адвокат Щербина Лілія Анатоліївна подала апеляційну скаргу на постанов суду першої інстанції, яка разом з матеріалами справи надійшла до Київського апеляційного суду 16 січня 2026 року.

Також в апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Щербина Лілія Анатоліївна просить суд поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що 12.12.2025 року суддею Ірпінського міського суду Київської області розглянуто адміністративні матеріали проте рішення суду оголошено не було.

Про наявність повного тексту рішення повідомлено 29.12.2025 року та відповідно повний текст рішення отримано 29.12.2025 року, що підтверджено відповідною розпискою.

З огляду на вище викладене просила суд поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Вивчивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді та перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що клопотання задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з таких підстав.

Порядок оскарження постанов суду у справах про адміністративні правопорушення передбачений ст. 294 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження постанови судді від 12 грудня 2025 року закінчився 22 грудня2025 року.

За загальним правилом, пропущений процесуальний строк підлягає поновленню, якщо причини його пропущення є поважними.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 квітня 2017 року № 5-440кс(15)16, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами. Поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Суди зобов`язанні вказувати підстави, на які вони посилаються як на підставу поновлення строку. Від судів вимагається вказувати підстави поновлення пропущеного строку. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності). При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи (рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд його справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено й в статті 129 Конституції України.

Разом з цим, поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України»).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьєв проти України).

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що у судовому засіданні 12 грудня 2025 року був присутній ОСОБА_1 та його представник- адвокат Щербина Л.А., а відтак вони були обізнані про постанову судді за результатами розгляду справи та строк оскарження постанови судді.

Доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, що 12.12.2025 року суддею Ірпінського міського суду Київської області розглянуто адміністративні матеріали проте рішення суду оголошено не було, суд апеляційної інстанції не приймає, оскільки доказів зазначеного матеріали справи не містять та апелянтом не надано.

Доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, що про наявність повного тексту рішення повідомлено 29.12.2025 року та відповідно повний текст рішення отримано 29.12.2025 року, що підтверджено відповідною розпискою, не є обставиною, яка б свідчила про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Ірпінського міського суду Київської області від 12 грудня 2025 року, так як діючими нормами КУпАП не передбачено, що строк на апеляційне оскарження постанови судді обраховується з моменту вручення копії постанови особі. Апелянтом в обґрунтування доводів клопотання про поновлення строку не зазначено обставин, які перешкоджали представнику отримати копію постанови суду першої інстанції протягом строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

За таких обставин, враховуючи, що у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції не наведено обставин, які були об`єктивно непереборними, тобто, не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасну подачу до суду апеляційної скарги, а також не надано будь-яких доказів поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ірпінського міського суду Київської області від 12 грудня 2025 року.

Оскільки в поновленні строку на апеляційне оскарження відмовляється, апеляційна скарга підлягає поверненню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Щербини Лілії Анатоліївни про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ірпінського міського суду Київської області від 12 грудня 2025 рокув справі про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП стосовно ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу повернути Щербині Лілії Анатоліївні .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя