Справа №-613/309/25 Провадження №-3/613/2/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року

Богодухівський районний суд Харківської області в складі головуючого Шалімова Д.В., за участі секретаря судового засідання Герасимюк Л.А., адвоката Бочкова М.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові матеріали, що надійшли від Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 05 лютого 2025 року о 07.50 год. в АДРЕСА_2 керував автомобілем Volkswagen Colf д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я КНП «Богодухівська ЦРЛ» відмовився під відеозапис нагрудної камери BodiCam № 4 та в присутності двох свідків, чим вчинив порушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, та порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

За вказане правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений. Крім того, суд зазначає, що справа тривалий час перебувала в провадженні суду, оскільки від ОСОБА_1 та його представників надходили заяви про відкладення розгляду справи через стан здоров`я ( 10.03.2025, 10.04.2025, 13.05.2025, 10.06.2025, 30.06.2025, 25.08.2025, 15.09.2025, 07.10.2025, 23.10.2025)

Захисник Бочков М.В. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Також, надав до суду заперечення на адміністративний матеріал, згідно змісту яких з протоколом про адміністративне правопорушення не погоджується, вважає його складеним із грубими порушеннями. На його думку, у інспектора Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області було упереджене ставлення до ОСОБА_1 , останній адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не вчиняв, та в стані алкогольного сп`яніння транспортним засобом не керував. Інспектор підійшовши до автомобіля не представився, не пред`явив своє службове посвідчення, не повідомив причину зупинки транспортного засобу, не повідомивши про причину перевірки документів та не повідомив про використання технічних приладів. Окрім цього, відповідно до п.9 ч.1 ст. 31 ЗУ Про Національну поліцію застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису - відноситься до превентивних поліцейських заходів, та як предбачено частиною 2 цієї ж статті, під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи. В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази, які б свідчили про конкретну причину зупинки транспортного засобу «Фольксваген Гольф», номерний знак НОМЕР_3 , що є порушенням порядку притягнення до адміністративної відповідальності в даній категорії справ і є підставою для визнання процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення незаконною. Інспектор поліції повідомив, що виявив у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, при цьому не пояснив які саме ознаки були виявлені. Після цього, інспектором поліції, було запропоновано ОСОБА_1 , пройти огляд на стан алкоголького сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер. Від проведення огляду він відмовився, так як вважав себе тверезим. Перед початком огляду на стан сп`яніння та складання адміністративних матеріалів, інспектором поліції не було роз`яснено жодних прав його підзахисному, наслідків відмови від проходження огляду, або дії у разі незгоди з результатами та можливістю пройти огляд у відповідному закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 не було роз`яснено зміст та вимоги статті 268 КУпАП та статті 63 Конституції України, зокрема, не було роз`яснено права як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Таким чином, співробітниками поліції не вжито жодних дій щодо надання ОСОБА_1 можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

Застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладі регулюються Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018. Переглянувши надані відеоматеріали було встановлено, що вони не містять безперервної фіксації події, тобто, уповноваженою особою до протоколу про адміністративне правопорушення не додано безперервний відеозапис з нагрудної камери та відеореєстратору, відсутні GPS координати, ким здійснено відеозапис та ID реєстратора. Це свідчить про те, що відеозапис змінювався (коригувався) особою, яка копіювала відеозапис на CD-R диск. Крім цього, до матеріалів адміністративної справи додано конверт з CD-R диском, який не являється та не може являтися носієм інформації з бодікамери поліцейського, або відеореєстратора з службового автомобіля. Також з відеозапису, наданого працівниками поліції, взагалі неможливо встановити, яким саме чином співробітник поліції встановив наявність ознак алкогольного сп`яніння. В протоколі інспектор поліції зазначив, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, порушення координації руху, що не є дійсним, так як порушення мови у ОСОБА_1 присутнє з дитинства-він страждає заїканням, порушення координації руху з наданих відеодоказів взагалі не виявляється, а різкий запах алкоголю з порожнини роту, який нібито почув інспектор поліції - це його особиста думка, яка ні як не підтверджується. Останній факт інспектор повинен був з`ясувати, так як ОСОБА_1 є діючим військовим, який на той період часу знаходився на постійних ротаціях у зону бойових дій у Курській області рф та міг приймати заспокійливі ліки, які містять спиртовмісні елементи у малих дозах. Відеозапис, інспектора поліції, зазначає час фіксування подій у період з 07-29 по 07-31 потім переривається та відновлюється о 08-05 по 08-53 за 05.02.2025, а у протоколі про адміністративне порушення вказаний час правопорушення 07-50, тобто у цей час відео-фіксації не було. Відповідно до п.5 Розділу ІІ вказаної Інструкції включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Виходячи з викладеного, CD-R диск з файлами відеозаписів є неналежним та недопустимим доказом

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затверджена Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Відповідно до п. 10 розділу XV Інструкції затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 Заповнення в письмовій формі протоколів про адміністративні правопорушення, постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, тимчасових дозволів здійснюється чорнилом (пастою) чорного або синього кольору. Записи здійснюються розбірливим почерком. Відповідно до п. 5 розділу VIII Інструкції, Записи в Акті відповідності мають бути чіткими, розбірливими, а прізвище, ім`я, по батькові водія, прізвище, ім`я, по батькові поліцейського, який склав Акт відповідності, а також номер кузова, шасі (рами) вносяться друкованими літерами. Вказаний протокол про адміністративне правопорушення серії ЕРПІ № 238813 складений нерозбірливим почерком та прописними літерами.

Як вбачається з відеозапису з матеріалів справи при складанні протоколу були присутні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . При складанні протоколу вони були опитані та в матеріалах справи є їх пояснення. Однак пояснення приймалися інспекторами поліції, які їх не ознайомили зі змістом пояснень, вони тільки поставили свою підпис на поясненнях, а взагалі як вищенаведені особи могли визначити ступінь алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 . Крім того, вони були запрошені до складання протоколу лише у 08-33 та 08-38 відповідно. Вищенаведені свідки не приймали участі з початку зупинки транспортного засобу, яким ніби-то керував ОСОБА_1 , тому як вони не могли переконатися в ступені сп`яніння та керування транспортним засобом ОСОБА_1 . Вважає, що провадження у справі №613/309/25 повинне бути закритим у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-УІП, поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організаційне залежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначається Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі за текстом - Інструкція).

Так, відповідно до п. 2 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п.3 розділу І Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Тобто працівники поліції на місці зупинки транспортного засобу самостійно приходять до висновку про наявність у водія відповідних ознак сп`яніння.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вимогами пункту 6 Розділу І Інструкції, передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Отже, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, створює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 251 КпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінивши заперечення захисника ОСОБА_1 адвоката Бочкова М.В. суд зазначає про таке.

У запереченнях адвокат Бочков М.В. посилається на безпідставність зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 , проте, суд з такими доводами не може погодитися, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

З 24 лютого 2022 року і по теперішній час на всій території України діє воєнний стан.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.

Пунктом 10 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021року № 1456 (надалі Порядок №1456) визначено перелік підстав для зупинки транспортного засобу уповноваженою особою, серед яких порушення Правил ПДР та інші, аналогічні тим, які вказані у статті 35 Закону «Про Національну поліцію», а також інші підстави, що безпосередньо пов`язані з воєнним станом. Зокрема, уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.

У зв`язку з введенням з 24 лютого 2022 року Указом Президента України «Про ведення воєнного стану» №64/2022 воєнного стану на території України, право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів надано, у тому числі, відповідним уповноваженим особам Національної поліції (п. 5 Порядку № 1456).

Згідно з п.10 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 29 грудня 2021 року №1456, уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі необхідності обмеження чи заборони руху транспортних засобів.

Питання розміщення блокпостів і здійснення заходів контролю на блокпостах врегульовані нормами Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 року № 1455 (надалі Порядок №1455).

Відповідно до пункту 3 Порядку №1455 блокпост - посилений контрольно-пропускний пункт, який за рішенням військового командування тимчасово встановлюється на вході/виході (в`їзді/виїзді) на територію/з території, де введено воєнний стан і встановлено особливий режим (за винятком державного кордону), на якому облаштовуються місця для перевірки осіб, транспортних засобів, багажу та вантажів, позиції вогневих засобів та бойової техніки, місця для відпочинку та забезпечення життєдіяльності особового складу, який виконує завдання на такому пункті, до складу якого можуть входити службові особи військових формувань та правоохоронних органів, які відповідно до закону залучені до здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Згідно з підпунктом 1 пункту 20 Порядку № 1455 заходи з контролю в`їзду/виїзду на блокпостах включають перевірку документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, тимчасове обмеження (заборону) руху транспортних засобів та осіб.

Враховуючи викладені обставини, а також те, що зупинка транспортного засобу, під керуванням водія ОСОБА_1 мала місце в умовах воєнного стану, під час проїзду блокпосту, суд доходить до висновку, що у поліцейського були наявні підстави для зупинки транспортного засобу та перевірки документів водія.

Також, є безпідставними посилання адвоката про порушення поліцейськими прав ОСОБА_1 , яке полягає у не роз`ясненні змісту та вимог ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, оскільки дане спростовується протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 238813 від 05 лютого 2025 року, який у відповідному розділі містить підпис ОСОБА_1 .

Щодо посилання, що співробітниками поліції не вжито жодних дій щодо надання ОСОБА_1 можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, суд зазначає, що участь адвоката при складанні протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності не є обов`язковою, при цьому ОСОБА_1 міг самостійно запросити захисника.

Крім того, захисник зазначив, що інспектор поліції повідомив, що виявив у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, при цьому не пояснив які саме ознаки були виявлені та яким саме чином співробітник поліції встановив наявність ознак алкогольного сп`яніння. Після цього, було запропоновано ОСОБА_1 , пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер. Від проведення огляду він відмовився, так як вважав себе тверезим.

Як зазначалось вище, відповідно до п. 2 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Працівники поліції на місці зупинки транспортного засобу самостійно приходять до висновку про наявність у водія відповідних ознак сп`яніння. Зазначені у складеному поліцейським протоколі ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені у ОСОБА_1 , давали підстави поліцейському для обґрунтованої підозри у керуванні останнім транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Наявність вказаних ознак може бути виявлена поліцейським, наприклад, шляхом візуального спостереження за особою, в процесі спілкування з ним, перевіркою реакції, відчуття запаху алкоголю з порожнини рота, що виключають формальний підхід до встановлення зазначених обставин, які б також виключали сумніви в наявності у особи ознак відповідного сп`яніння або які виключають надуманість підстав для проведення відповідного огляду.

Суд відхиляє посилання захисника про те, що ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння не перебував, а міг приймати заспокійливі ліки, які містять спиртовмісні елементи у малих дозах, оскільки останньому не ставиться у вину керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Також, у своїх запереченнях, захисник посилається на порушення інспектором Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затверджена Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, яка зазначає, що заповнення в письмовій формі протоколів про адміністративні правопорушення, постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, тимчасових дозволів здійснюється чорнилом (пастою) чорного або синього кольору. Записи здійснюються розбірливим почерком. Вказаний протокол про адміністративне правопорушення серії ЕРПІ № 238813 складений нерозбірливим почерком та прописними літерами.

Дане говорить про формалізм з боку захисника, оскільки протокол серії ЕПР №238813 складений у відповідності до пункту 1 Розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07 листопада 2015 року ( далі Інструкція №1395) , а саме: за наявності технічної можливості протокол про адміністративне правопорушення складається в електронній формі з автоматичним присвоєнням йому відповідної серії та номера, який роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв. Протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 - надрукований за допомогою спеціальних технічних пристроїв.

В судовому засіданні захисником було заявлено клопотання про огляд диску з відеозаписом з нагрудної BodiCam № 4, проте наявний в матеріалах справи диск, під час судового засідання виявився зіпсованим, а Богодухівським РВП ГУНП в Харківській області повідомлено, що в ході моніторингу бодістанції, встановлено, що відеозаписи з нагрудної BodiCam № 4, на яких зафіксовано складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відсутні.

Водночас суд зазначає, що диск з відеозаписом з нагрудної BodiCam № 4 був технічно справним, доступним для перегляду, та оглянутим захисником Бочковим М.В., що підтверджується його запереченнями у яких він посилається на події зафіксовані відеозаписом та просить визнати CD-R диск неналежним та недопустимим доказом.

Крім того, відповідно до п.4 ч.1 Розділу ІІ Інструкції №1395, до протоколу про адміністративне правопорушення, крім іншого, долучаються інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Дійсно, частиною 1 статті 40 Закону України «Про національну поліцію» врегульовано застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

При цьому, згідно з п.15 розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» від 06.11.2015 № 1376, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Аналогічні положення містить Інструкція № 1395, згідно з п.1 розділу ІІ якої протокол про адміністративне правопорушення складається в письмовій формі. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення в разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу в разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння в разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

З огляду на викладене, протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 , за змістом ст. 251 КУпАП, є доказом у справі про адміністративне правопорушення та, відповідно до положень статей 251, 252 КУпАП, як і відеозаписи, є предметом оцінки суду, в сукупності з іншими доказами, при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Отже, відеозапис з нагрудної BodiCam № 4, який через технічну несправність неможливо оглянути в судовому засіданні не є єдиним джерелом доказів адміністративного правопорушення, суд повинен враховувати інші докази, наявні у справі, які походять з різних джерел.

Щодо посилання захисника на те, що свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , були опитані та в матеріалах справи наявні їх пояснення, однак пояснення приймалися інспекторами поліції, які їх не ознайомили зі змістом пояснень, вони тільки поставили свій підпис. Крім того, вони були запрошені до складання протоколу після зупинки транспортного засобу , тому не могли переконатися в ступені сп`яніння ОСОБА_1 . Суд, не приймає дані твердження, оскільки вони не підтверджені будь яким належним та допустими доказом. В матеріалах справи наявні пояснення свідків, згідно яких, останні ознайомлені з положеннями ст.ст. 10,63 Конституції України, написані вірно, та ними прочитано, що засвідчують їх підписи.

Дослідивши матеріали справив у їх сукупності суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 238813 від 05 лютого 2025 року;

- рапортом чергового Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області від 05 лютого 2025 року, згідно зі змісту якого 05.02.2025 о 08.06 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 05.02.2025 о 08.06 за адресою: Богодухівський район с-ще Максимівка, вулиця Харківська, 2 блок пост, зупинили авто Фольксвагер ( євробляха) під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , водій в стані алкогольного сп`яніння;

- направленням на огляд особи з метою виявлення стану алкогольного , наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість від 05 лютого 2025 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 відмовився від огляду;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 05 лютого 2025 року, згідно з якими останній зазначив, що 05 лютого 2025 року проїжджаючи блок пост в с. Максимівка, Богодухівського району, близько 07.00 год. під час перевірки документів поліцейський почув запах алкоголю з порожнини рота. В ході чого він повідомив, що дійсно випив банку пива 04 лютого 2025 року. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, після чого на нього було складено адміністративаний протокол за ст. 130 ч. 1 КУпАП, з протоколом не згоден;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , відповідно до яких 05 лютого 2025 року вони були запрошені працівниками поліції в якості понятих під час огляду на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем Volkswagen Colfд.н.з. НОМЕР_2 . Водій ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Працівниками поліції водієві ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу « Драгер» на місці зупинки транспортного засобу , але останній в їх присутності відмовився від огляду. Після чого працівниками поліції запропоновано водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП « Богодухівська ЦРЛ», було надано відповідне направлення, від якого останній також відмовився. Після чого працівниками поліції в їх присутності було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_1 за порушення ним ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання за клопотанням адвоката Бочкова М.В. викликались свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які в судове засідання не з`явились про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Від свідка ОСОБА_2 до суду надійшла заява, згідно зі змістом якої взимку точної дати не пам`ятає, їхав бусом на загрузку до м. Харкова, на блок посту був зупинений працівниками поліції, які попросили його бути свідком по ст. 130 КУпАП. Чоловіка, відносно якого складено протокол, він не знає і не може сказати, що він був у стані алкогольного сп`яніння. Прибути в судове засідання не може через стан здоров`я .

Отже, ОСОБА_1 реалізував своє право керувати транспортним засобом, а значить погодився виконувати додатково покладені на нього обов`язки, встановлені нормами законодавства України, в тому числі і Правилами дорожнього руху України, пункт 2.5 яких зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тому, працівником поліції правомірно було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Водночас, будь-яких об`єктивних та достовірних доказів неможливості ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу судом не встановлено. Його відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, розцінюється судом, як свідоме ігнорування вимоги Правил дорожнього руху, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП. Крім того, відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 , долучених до матеріалів справи, останній повідомив, що дійсно випив банку пива 04 лютого 2025 року. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовляється.

Порушень чинного законодавства під час складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, в ході судового розгляду, не встановлено, такий складений у відповідності до положень ст.256 КУпАП, згідно зі ст. 251 цього ж Кодексу, є належним, достовірним і допустимим доказом у справі.

Наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази повністю підтверджують вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення та відображають обставини, які мають значення для вказаної справи, які, у своїй сукупності з іншими доказами, поза розумним сумнівом підтверджують його вину, тому немає підстав для закриття провадження в справі, про що клопотав його захисник.

Водночас, суд звертає увагу, що відповідно до вимог статті 267 КУпАП у разі незгоди з діями працівників поліції ОСОБА_1 міг оскаржити такі дії у порядку, передбаченому КАС України або до вищестоящого органу (вищестоящій посадовій особі), підтвердження чого на момент розгляду цієї справи не надано.

Отже, працівники поліції правомірно склали протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та з направленням на огляд особи з метою виявлення стану алкогольного , наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість, при цьому зазначивши в документах, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я.

Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У постанові від 18 квітня 2024 року у справі №990SCGC/1/24 (провадження № 11-1сап24) Велика Палата Верховного Суду зазначила, зокрема, що відповідно до приписів Закону України «Про дорожній рух» до учасників дорожнього руху належать, зокрема, водії (частина друга статті 14). Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух (абзаци другий і четвертий частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух»). Одним із таких органів державного контролю є Національна поліція (стаття 52 цього Закону). За змістом абзаців третього та п`ятого частини другої статті 16 указаного Закону водій зобов`язаний виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 2.5 Правил дорожнього руху). Отже, водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України «Про дорожній рух» і Правилами дорожнього руху, зокрема передбачений указаним Законом обов`язок виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів. Відповідно до підпункту «а» пункту 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Обов`язковою передумовою для вимоги поліцейського до водія транспортного засобу пройти медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння є наявність ознак такого сп`яніння, визначених в Інструкції.

Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (винесення постанови про накладення адміністративного стягнення), суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху повністю доведена, і його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд при накладенні стягнення враховує: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, майновий стан а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки автомобіля. Беручи до уваги небезпеку, якою є участь у дорожньому русі осіб, що перебувають у стані сп`яніння, законодавець у нормах багатьох правових актів встановив заборону на допуск зазначених осіб до керування транспортними засобами.

Характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення вказує на те, що він вчинив грубе порушення порядку користуванням правом керування транспортного засобу, що відповідно до ч. 1 ст. 30 КУпАП є однією з підстав для накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіхстаттях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України,поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами.

Санкцією ч. 1ст. 130 КУпАП передбачено накладення на водіїв штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_4 від 20 лютого 2024 року, що підтверджується довідкою ТСЦ 6343.

Враховуючи викладене, а також той факт,що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`янінні та від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився, суд вважає, що необхідним і достатнім стягненням для правопорушника є накладення стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, з метою подальшого запобігання правопорушень та виховування особи в дусі дотримання «Правил дорожнього руху України».

Таким чином, з урахуванням вказаних обставин справи, беручи до уваги особу ОСОБА_1 відсутності обставин, що пом`якшують його відповідальність, чітко сформований спосіб його протиправної поведінки та нехтування встановленим правопорядком, що значно посилює його суспільну небезпеку, суд вважає що у відношенні останнього необхідно застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

У силу ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 має бути стягнутий судовий збір в розмірі, передбаченому п.5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2026 року, що складає 665,60 грн.

Керуючись ст.ст. ч. 2 ст. 130, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) (отримувач коштів: ГУК Харківська область/Харківобл./21081300, код отримувача (код ЄДРПОУ) 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0020001, код класифікації доходів бюджету 21081300, призначення платежу адміністративне стягнення у сфері забезпечення дорожнього руху), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави (Отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувач Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, Код класифікації доходів бюджету 22030106) в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф, відповідно до ст. 307 КУпАП, має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення їй постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно ст. 308 ч.ч. 1, 2 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у вище зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходженням її майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

СУДДЯ