ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Сергієнко Г.Л., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшов протокол про адміністративне правопорушення №4107 від 08.10.2025 року відносно ОСОБА_1 , згідно з яким остання, обіймаючи до 01.07.2024 посаду головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку та фінансової звітності Департаменту регіонального розвитку Київської обласної державної адміністрації, будучи державним службовцем 9 рангу в межах категорії «В» посад державної служби, являючись суб?єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов?язаних з корупцією, згідно з пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» та приміткою до ст.172-6 КУпАП, на якого поширюється дія даного Закону України, в порушення вимог абз. 2 ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно 31.05.2025, без поважних причин, подала щорічну декларацію після звільнення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2024 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення №4107 від 08.10.2025 року та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , прокурора Грушковського В.Ю., суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Судом досліджено протокол про адміністративне правопорушення №4107 від 08.10.2025 року відносно ОСОБА_1 , згідно з яким остання, обіймаючи до 01.07.2024 посаду головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку та фінансової звітності Департаменту регіонального розвитку Київської обласної державної адміністрації, будучи державним службовцем 9 рангу в межах категорії «В» посад державної служби, являючись суб?єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов?язаних з корупцією, згідно з пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» та приміткою до ст.172-6 КУпАП, на якого поширюється дія даного Закону України, в порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно 31.05.2025, без поважних причин, подала щорічну декларацію після звільнення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2024 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні прокурор Грушковський В.Ю. зазначив, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, який є формальним, тому ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності за вчинення даного адміністративного правопорушення та накладенню на неї стягнення.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , пояснила, що вона після звільнення з державної служби знайшла собі нову роботу, не пов`язану з декларуванням, та забула подати декларацію. Після того як вона отримала листа про необхідність подання декларації, подала її у визначений листом 10-денний термін. Будь-якого умислу на неподання вчасно декларації в неї не було.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Об`єктивна сторона даного адміністративного правопорушення виражається в несвоєчасному поданні декларації без поважних причин.

Суб`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого та непрямого умислу, а саме особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає настання суспільно небезпечних наслідків та бажає їх настання, або свідомо припускає їх настання.

Згідно з роз`ясненнями, які викладені у п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Також, на умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи чи інтересу третіх осіб як на обов`язкові ознаки корупційного правопорушення звертає увагу Конституційний Суд України в Рішенні від 06 жовтня 2010 року (справа №1-27/2010).

На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що під час судового розгляду справи не було доведено наявність у ОСОБА_1 умислу (прямого чи непрямого) на несвоєчасне подання без поважних причин декларації після звільнення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до чч. 1, 2, 3 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення в справі «Коробов проти України»), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 не встановлено ознак суб`єктивної сторони, отже, і складу, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що провадження в справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 9, 172-6, 221, 245, 247, 251, 252, 279-280 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту винесення до Київського апеляційного суду через районний суд.

Суддя Сергієнко Г.Л.