Провадження № 3/466/96/26
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду м. Львова Білінська Г.Б., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.-

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №521875 від 24.11.2025, 23.11.2025 о 23:20 годині в м. Львові по пр.В.Чорновола, 10 водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись у лівому ряді, повертаючи праворуч, не зайняла завчасно крайнє праве положення, не надала перевагу транспортному засобу «Geely Embrand», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що рухався в правому ряді, внаслідок чого транспортний засів «Geely Embrand», уникаючи зіткнення з транспортним засобом «Skoda Fabia», здійснив наїзд на бордюр, внаслідок чого транспортний засіб «Geely Embrand» отримав механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків та порушено п.2.3 б, п.п.13.1, 10.1, 10.4 ПДР України, вчинивши правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

В судовому засіданні особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у скоєному заперечила та пояснила, що вона 23.11.2025 року, виїхала з вул.Хімічної та рухалася по пр.В.Чорновола, в сторону Ашану. Рухаючись в загальній полосі із включеним поворотом праворуч, в правому дзеркалі побачила авто (таксі), яке їхало в правій смузі з завищеною швидкістю На рівні зупинки на вул.Хімічна, вона зупинилася, а водій таксі, оскільки їхав, перевищуючи швидкість, зіткнувся з бордюром, після зіткнення проїхав ще метрів 20. Лише після того, як автомобіль таксі пролетів, вона рушила в правий пас і повернула праворуч до Ашану.

Наголосила, що якби водій транспортного засобу «Geely Embrand» дотримався безпечної швидкості руху, даного випадку не було б.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що справу про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП слід закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Згіднозі ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією Українита законами України.

За змістом ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

ЗавданнямКодексу України про адміністративні правопорушенняє охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержанняКонституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно дост. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цьогоКодексу та інших актів законодавства.

Згідно з ч. 1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За правилами ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протокоів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.2 ч.1ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожнійрух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлено Правилами дорожнього руху (далі ПДР), згідно з пунктом 1.3 якого учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та у сфері власності. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад). Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Стаття 124 КУпАП є бланкетною нормою права і адміністративна відповідальність настає в разі порушення суб`єктами адміністративного правопорушення відповідних пунктів ПДР.

Тобто елементами об`єктивної сторони даного правопорушення, є конкретні діяння учасників дорожнього руху, які полягають у порушенні чітко визначених пунктів ПДР, які призвели до суспільно небезпечних наслідків у вигляді пошкодження вказаних вище об`єктів та причинно-наслідковий зв`язок між діянням та наслідками.

За такого, оскільки диспозиція ст.124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на пп.«б» п.2.3, п.п.13.3, 10.1, 10.4 ПДР, то розглядаючи дану справу, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п.п.«б» п.2.3, п.13.3, 10.1, 10.4 ПДР, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення працівником поліції.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» та п.1.1 ПДР єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється названими Правилами.

Так, пп.«б» п.2.3 ПДРвстановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі.

За правилами п.13.1 ПДР, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

За правилами п.10.1 ПДР вимагає, щоб перед початком руху, перестроюванням або будь-якою зміною напрямку водій переконався у безпечності маневру та відсутності перешкод чи небезпеки для інших учасників дорожнього руху, а саме пішоходів, велосипедистів, інших транспортних засобів. Це ключове правило безпеки, що зобов`язує водія перевірити дзеркала, «сліпі» зони та переконатися, що маневр не створить аварійну ситуацію.

За правилами п.10.4 ПДР вимагає від водія завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині перед поворотом праворуч, ліворуч або розворотом, крім випадків, коли знаки/розмітка вказують інше або є круговий рух/односторонній рух; при повороті ліворуч чи розвороті поза перехрестям потрібно дати дорогу зустрічному транспорту, а при маневрі не з крайнього лівого положення - і попутному; водій, що повертає ліворуч, повинен дати дорогу попутним, що виконують розворот, а також трамваю, якщо є колія.

Згідно з роз`ясненнями термінів, що містяться в п. 1.10 ПДР:

дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом;

учасник дорожнього руху - особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАПдоказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. За положеннями вказаної статті, протокол про адміністративне правопорушення та пояснення свідків є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП суду надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №521875 від 24.11.2025; схему місця ДТП від 23.11.2025; пояснення ОСОБА_1 від 24.112025; пояснення ОСОБА_2 від 24.11.2025.

Суд зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

При цьому, сам по собі факт зіткнення транспортного засобу «Geely Embrand» з бордюром без аналізу інших обставин не може бути достатньою підставою для обвинувачення водія ОСОБА_1 у невиконанні нею вимог пп. «б» п.2.3, п.п. 13.1, 10.1,10.4 ПДР та є порушенням презумпції невинуватості.

На переконання суду відповідальність ОСОБА_1 за недотримання нею вимог пп.«б» п.2.3, п.п13.1, 10.1, 10.4 ПДР може вважатись підставною та обґрунтованою лише у разі доведеності, що саме вона своїми діями порушила вказані пункти ПДР.

З пояснень ОСОБА_1 слідує, що вона дотримувалась ПДР, водій ОСОБА_2 та праціник поліції на розгляд справи в суді не з`явилися, пояснень щодо вчиненого, не надали.

Суд не вбачає достатніх та належних доказів порушення водієм ОСОБА_1 п.п. 2.3 б, 13.1, 10.1, 10.4 ПДР України за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та схемі місця ДТП, а тому вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Тобто, докази, які надані до суду органом, уповноваженим на складання протоколу про адміністративне правопорушення, не можуть забезпечити такий рівень доказування, який би не залишав жодних розумних сумнівів доведеності вини водія ОСОБА_1 в порушенні нею вимог пп.«б» п.2.3, п.п. 13.1, 10.1, 10.4 ПДР.

Суд усвідомлює суспільну небезпеку правопорушень, пов`язаних із забезпеченням безпеки дорожнього руху, необхідність невідворотності покарання порушників та створення умов, які би перешкоджали розповсюдженню таких дії.

Проте, необхідність дотримання вимог ст.62 Конституції України (неможливість обґрунтовувати обвинувачення припущеннями, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь), вимог ст.6 Конвенції (щодо забезпечення прав обвинувачених) та застосування основних принципів та європейських стандартів щодо рівня доказового забезпечення («поза розумних сумнівів»), дає суду підстави для висновку про недоведеність достатніми та неспростованими доказами факту порушення ОСОБА_1 у конкретній дорожній обстановці вимог п.п. «б» п.2.3, п. 13.1, 10.4, 10.1 ПДР та вчинення нею правопорушення, передбаченогост.124 КУпАП.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п.43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» ( з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Стаття 62 Конституції України закріплює правило, згідно з яким усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, з наведених обставин вбачається, що в матеріалах справи відсутні достатні докази підтвердження вини ОСОБА_1 в порушенні п. 2.3 б, 13.1, 10.1, 10.4 ПДР України, які б знаходились у прямому причинному зв`язку із наслідками ДТП, а відповідно і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що на переконання суду можуть лише свідчити про недоведеність вини особи у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогост.124 КУпАП, а тому, беручи до уваги принцип, закріплений в ст. 62 Конституції України, який передбачає, про те що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що згідно з п.1 ст.247 КУпАП є обставиною, яка виключає провадження по справі.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.284 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст.124 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя Г. Б. Білінська