Справа № 367/202/25
Провадження №3-зв/367/1/2026
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 січня 2026 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Шестопалова Я.В., розглянувши заяву особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про відвід судді Білогруд О.О. у справі про адміністративне правопорушення № 367/202/25, суддя,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Білогруд О.О. у справі про адміністративне правопорушення № 367/202/25 про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Свою заяву про відвід особа, яка притягається до адміністративної відповідальності мотивує тим, що суддя Білогруд О.О. не допустила до участі в судовому засіданні захисника ФОП ОСОБА_2 , якого ОСОБА_1 самостійно обрав разом з адвокатом Полянською С.В. своїми захисниками, тому вважає, що дії судді Білогруд О.О. свідчать про її упередженість.

Учасники в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Суддя, вивчивши заяву про відвід, дослідивши матеріали справи, вважає заяву про відвід такою, що не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення № 367/202/25 знаходиться в провадженні судді Ірпінського міського суду Київської області Білогруд О.О..

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою з огляду на каральну мету стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, передбаченого санкцією ч. 1 ст.130 КУпАП, провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (рішення у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 року, рішення у справі «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 року), суд приходить до висновку, що заяву про самовідвід слід вирішувати за аналогією закону, а саме з урахуванням положень КПК.

Крім того, у пункті 4 рішення № 34 Ради суддів України від 08.06.2017 роз`яснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративне правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Чинний Кримінальний процесуальний кодекс України передбачає підстави відводу (самовідводу) судді, а тому, при розгляді даної заяви про відвід судді слід застосувати аналогію закону та перевірити відповідність заявлених особою, яка притягається до адміністративної відповідальності підстав для відводу судді нормам діючого кримінального процесуального законодавства України.

Відповідно до ст. 75 КПК України встановлені обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.

Перелік підстав для відводу судді, передбачений ст.ст. 75, 76 КПК України є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 80 КПК України заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути мотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції, законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Відповідно до статті 1 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22.02.2013, суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду.

Суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною (ст. 3 Кодексу суддівської етики).

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого 22.02.2013 XI черговим з`їздом суддів України, встановлено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (заява № 4785/02, рішення від 10.12.1999, п. 66), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Термін «безсторонність» характеризує нейтральність судді щодо сторін у справі.

Так, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , фактично в заяві про відвід судді зазначив про його незгоду з процесуальним рішенням судді.

Відповідно до ст. 221-1 КУпАП постанова суду, прийнята за результатами розгляду справи, може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду вищої інстанції, а постанова вищого спеціалізованого суду - до апеляційної палати вищого спеціалізованого суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК України зазначено, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

По аналогії закону вбачається, що особа має право включити до апеляційної скарги на судове рішення в цій справі заперечення проти рішення судді Білогруд О.О., яким відмовлено у допуску до участі в судовому засіданні ОСОБА_2 ..

Проаналізувавши заяву про відвід судді, її обґрунтування, суддя дійшов висновку, що у заяві про відвід судді не наведено підстав, які б виключали участь судді Білогруд О.О. у розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, заява про відвід судді є необґрунтованою, яка зводиться лише до незгоди сторони із прийнятим процесуальним рішенням судді, тобто такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 7, 221, 221-1, 268, 276 КУпАП, ст.ст. 75, 76, 80 КПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про відвід судді Білогруд О.О. у справі про адміністративне правопорушення № 367/202/25 - залишити без задоволення.

Постанова суду оскарженню не підлягає.

Суддя: Я.В. Шестопалова