ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 611/494/25 Головуючий суддя І інстанції Коптєв Ю. А.
Провадження № 33/818/356/26 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Стуць Т.І. на постанову Барвінківського районного суду Харківської області від 14 жовтня 2025 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП України.,-

УСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Як установив суд 18 червня 2025 року близько 21:41 в м. Барвінкове Ізюмського району Харківської області ОСОБА_1 , керував автомобілем «Audi 100», державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, порушення координації рухів), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Струць Т.І. просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі.

Витребувати у суду першої інстанції протокол судового засідання та повний

технічний запис; журнал судового засідання/дані системи відеоконференцзв`язку (логи запрошень/підключень)

В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, боронить країну, вносить вагомий внесок в її боєздатність, але суд названі обставини не врахував.

Крім того вказує, що суд не забезпечив участь сторони захисту в судових засіданнях через відеоконференцію, що є безумовною підставою для скасування постанови як такої, що ухвалена з істотним порушенням права на захист.

Також суд обмежився загальною відмовою, не надавши мотивованих відповідей на кожен із доводів клопотання про закриття провадження у справі.

Також вказує, що нею (Захисником) було подано клопотання про дистанційне ознайомлення з відеозаписами бодікамер, на які послався суд у постанові.

Однак доступ до відеозапису фактично не надано, що порушує право особи на захист.

Також автор апеляційної скарги вказує, що на місці події ОСОБА_1 відпустили; він не був поінформований, що щодо нього складається протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не роз`яснювалися права та обов`язки, не оголошувалися ознаки сп`яніння.

Не доведено дотримання порядку огляду, безперервної відеофіксації повідомлення

прав, пропозиції пройти огляд на місці/в медзакладі, доставлення протягом 2 годин

Сукупність наведених порушень на думку захисника є підставою для скасування постанови суду та закриття провадження у справі.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Струць Т.І. не з`явились, хоча про час та місце розгляду повідомлялись судом належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення.

Крім того, дані про назване судове засідання розміщені на сайті «Судова влада» який є доступний необмеженому колу осіб.

Також, апеляційний суд враховує, що саме сторона захисту є ініціаторами апеляційного перегляду постанови судді.

14.01.2026 року до Харківського апеляційного суду через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання захисника Струць Т.І. про відкладення розгляду справи, призначеної на 14.01.2026.

Дане клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_1 та його захисник в судове засідання, призначене на 14.01.2026 року прибути не зможуть.

Зокрема зазначено, що причиною неявки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 є його перебування на військовій службі, а неявки захисника Струць Т.І. її хвороба.

Апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності не з`явившихся осіб, виходячи з наступного.

Згідно вимог ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини, ратифікованою Законом№ 475/97-ВР від 17.07.97 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Крім того конвенція встановлює право кожного на доступ до справедливого та безстороннього правосуддя. Однак таке право не є абсолютним, та може бути обмеженим з об`єктивних підстав, визначених законом з обов`язковим врахуванням принципу розумності строків для розгляду справи.

У справі «N.B. проти України» Суд зазначив, що «розумність тривалості розгляду справи має визначатися в світлі обставин справи, а також з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, важливість предмета розгляду для заявника»(«N.B. проти України», 3 квітня 2008 року, §40).

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо неї, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Щодо вирішення питання про можливість розгляду справи за відсутності належно повідомлених учасників справи підлягає врахуванню і правова практика Верховного суду (справа №592/9605/21) в якій зазначено, що апеляційні суди зобов`язані ретельно перевіряти не лише, чи були учасники провадження належним чином поінформовані про дату та час апеляційного розгляду, але й з`ясувати причини неприбуття цих учасників в судове засідання та вирішити питання про можливість продовження розгляду без учасників, які не з`явилися в судове засідання, або про відкладення судового розгляду, зокрема у разі визнання поважними причини їх не прибуття.

При цьому поважність причин неприбуття у судове засідання має бути обґрунтованим та переконувати для стороннього спостерігача, що особа об`єктивно не може з`явитись до суду з поважних причин, навіть якщо вони стосується і різного роду захворювань. Повідомлення про відкладення має містити конкретну інформацію щодо об`єктивної неможливості з`явитися до суду а не абстрактні доводи. Саме такі обставини з огляду на вимоги чинного законодавства у їх взаємозв`язку і буде вважатися належним за змістом повідомленням про поважні причини неприбуття в судове засідання учасників провадження.

Згідно ст.129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Статтею 278 КУпАПвизначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

У постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 зазначено про те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення особи «належним». Обов`язок «повідомити» полягає у тому, щоб інформувати учасника про засідання, а не забезпечити його участь у цьому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАПсправа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Таким чином, неявка особи, що притягається до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідно до ст.268 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.

У правових висновках постанови від 12 грудня 2024 року №990SCGC/20/24 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та своєчасного (без невиправданих зволікань) розгляду і вирішення справи.

Захисник у своєму клопотанні про відкладення справи посилається на те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , перебуває у лавах Збройних Сил України, а сам захисник Струць Т.І. не може з`явитись через хворобу.

Разом з тим, будь-яких доказів на підтвердження обставин, через які на думку захисника належить відкласти апеляційний розгляд (копії військового квитка, виписки порталу Helsi) до суду не надано.

Більше того, з матеріалів справи вбчається, що ОСОБА_1 особисто отримав рекомендоване поштове відправлення про виклик в судове засідання апеляційного суду, яке призначено на 14.01.2026 року, яке було направлено йому за місцем його проживання (реєстраці).

Крім того, матеріали справи мають усі необхідні відомості, які учасники справи вважали долучити для повного та всебічного розгляду цієї справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції відмовляє у задоволенні клопотання захисника про відкладення судового розгляду. Апеляційне провадження належить провадити за відсутності належно повідомленої особи (осіб), яка притягається до адміністративної відповідальності в межах поданої апеляційної з урахуванням пояснень захисника.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини та з огляду на положення Конвенції щодо обов`язку сторони цікавитися рухом справи, апеляційний суд вважає, що розгляд апеляційної скарги без участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та її захисника у даному випадку не є порушенням права особи на доступ до правосуддя.

Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, , перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено,що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Названих вимог судом першої інстанції дотримано.

Посилання автора апеляційної скарги на таку підставу скасування оскаржуваної постанови як розгляд справи за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності та не ознайомлення сторони захисту із матеріалами справи є безпідставними.

Так з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та його захисникуможливості реалізувати право надати пояснення у судовому засіданні, суд неодноразово відкладав розгляд справи за їх клопотанням

Таким чином, судом впродовж тривалого часу ОСОБА_1 та його захисникубули створені всі умови для того, щоб вони мали можливість скористатися наданими йому процесуальними правами.

Більше того, названа справа надійшла до апеляційного суду 11.11.2025 та була призначена до розгляду на 14.01.2026.

За цей час стороною захисту не заявлено жодного клопотання у справі, зокрема і щодо ознайомлення з її матеріалами, або проведення судового засідання в режимі відеоконференціїї з огляду на віддалене місце проживання захисника.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного провадження стороні захисту були забезпечені всі належні умови для реалізації своїх прав, які на думку сторони захисту були порушені під час провадження у справі в суді першої інстанції.

Враховуючи що стороною захисту права учасника провадження використані на власний розсуд, апеляційний суд не вбачає підстав для вжиття інших заходів, оскільки лише створює умови для реалізації таких прав.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено інших об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджують матеріали справи, а саме:

Постановою серії ЕНА № 5011970 від 18.06.2025 про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, в якій вбачається порушення ОСОБА_1 пункту 9.2 «б» ПДР, тобто скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, яка останнім не оспарювалася;

Апеляційний суд вважає, що зміст названої постанови, враховуючи, що вона складена у день та час, коли складено також і протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 366067 від 18.06.2025 року за ч.1 ст. 130 КУпАП України, в якому зафіксовано події, які відбувалися 18.06.2025 за участю водія ОСОБА_1 спростовують версію захисту щодо відсутності доказів керування ним транспортним засобом.

Також вина ОСОБА_1 підтверджується сукупністю наступних доказів:направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 18.06.2025; рапортом інспектора ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області від 19.06.2025; відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, які досліджені в судовому засіданні в суді першої інстанції, при перегляді яких обставини, викладені в протоколі.

Цими ж відеозаписами спростовуються аргументи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_1 не був поінформований, що щодо нього складається протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не роз`яснювалися права та обов`язки, не оголошувалися ознаки сп`яніння.

Дані відеозаписи свідчать, що працівниками патрульної поліції дотримано порядок проведення огляду особи, зокрема ними висловлено пропозицію пройти огляд на місці/в медзакладі, відеозапис є безперервним з точки зору його інформативної основита не містить даних про порушення прав і свобод особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Під час дослідження вказаних відеозаписів також встановлено, що водій ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 не заперечував.

Отже апеляційний суд констатує, що порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається, дії особи, уповноваженої на складання адміністративного протоколу, відповідають вимогам ст. 266 КУпАП та п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого Постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити щодо необґрунтованості доводів апеляційної скарги, оскільки зібраними по справі доказами в повній мірі підтверджена наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому відсутні підстави для скасування або зміни постанови суду.

Отже, апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою, підстав же для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И ЛА :

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Стуць Т.І. залишити без задоволення.

Постанову Барвінківського районного суду Харківської області від 14 жовтня 2025 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП України щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ю. Грошева