ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді: Мудрецького Р.В., за участю: ОСОБА_1 , захисника Воронка В.С., переглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Соборного районного суду м. Дніпра від 13 листопада 2025 року, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених за ст. 124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 13 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним за ст. 124 КУпАП, а провадження закрито за закінченням накладення адміністративного стягнення.

Районним судом встановлено, що ОСОБА_1 02 серпня 2025 року о 20 годині 40 хвилин, керуючи автомобілем «Лексус», д/н НОМЕР_1 , під час руху в районі електроопори № 282 по вул. Володимира Вернадського в м. Дніпрі своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки або безпечного об`їзду перешкоди, внаслідок чого здійснив наїзду на припаркований автомобіль «Акура», д/н НОМЕР_2 , що був залишений на місці стоянки водієм ОСОБА_2 , після чого автомобіль «Лексус» продовжив некерований рух та, виїхавши на зустрічну частину дороги, зіткнувся з автомобілем «Хонда», д/н НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 12.3 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам, крім того тілесних ушкоджень зазнав сам правопорушник, а також пасажир автомобіля «Лексус» ОСОБА_4 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову та закрити провадження за закінченням накладення адміністративного стягнення, без встановлення вини.

Вимоги обґрунтовує тим, що рішення суду І інстанції про встановлення вини після закінчення строків накладення стягнення є незаконним. При цьому, порушено право на захист не розглянуто клопотання щодо залучення захисника. При розгляді справи безпідставно взято до уваги протокол про адміністративне правопорушення. Також не взято до уваги, що наявні ознаки кримінального правопорушення, та суд не витребував від органу поліції постанову про закриття кримінального провадження. Не враховано теж позицію Верховного Суду від 11 липня 2018 року в справі № 308/7963/15-а).

Під час перегляду учасники підтримали вимоги апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників перегляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Висновок, викладений у постанові суду І інстанції про те, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді відносно ОСОБА_1 закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, в апеляційній скарзі не заперечується.

Статтею 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за наявності однієї з обставин, передбачених цією статтею, у тому числі, і у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (п. 7 ст. 247 КУпАП).

Чинними нормами КУпАП дійсно не передбачено, чи підлягає встановленню вина особи, щодо якої закривається справа про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Вказане питання необхідно вирішувати, виходячи з аналізу чинних процесуальних норм КУпАП, а також керуючись положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права на справедливий суд особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, окрім інших підстав, за наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

За змістом статті 247 КУпАП справа про адміністративне правопорушення відносно особи може бути закрита як з реабілітуючих, так і нереабілітуючих підстав.

Так, п. 1 ст. 247 КУпАП, зокрема, передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, що є реабілітуючою підставою для закриття провадження. Закриття провадження на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, відповідно, є нереабілітуючою підставою для закриття провадження.

Апеляційний суд вважає, що питання щодо встановлення вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, повинно вирішуватись у кожній конкретній справі в залежності від стадії провадження, на якій виникли обставини, передбачені ст. 247 КУпАП, що виключають провадження у справі, а також з урахуванням позиції особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо підстав для закриття провадження у справі.

Зокрема, якщо обставина, передбачена п. 7 ст. 247 КУпАП виникла під час розгляду справи в суді першої інстанції, і особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, просить, не заперечує та/або погоджується на закриття провадження у справі з підстав закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, розуміючи, що ці обставина є нереабілітуючою, то закриття провадження є можливим без вирішення питання про встановлення вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Якщо особа заперечує свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, доводить свою невинуватість, не заявляє відповідних клопотань про закриття провадження та/або не погоджується на закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, то закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення без з`ясування питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення є неприпустимим.

За таких обставин, апеляційний суд не приймає посилання захисника щодо практики ВС від 11 липня 2018 року (справа № 308/8763/15-а).

Районний суд визнаючи ОСОБА_1 винним за ст. 124 КУпАП та закриваючи провадження по справі за закінченням строків притягнення до відповідальності дотримався вказаних вимог законну.

Так, ОСОБА_1 хоч і заявив клопотання про закриття провадження за закінченням строків накладення адміністративного стягнення, але заперечував в суді І інстанції свою вину у вчиненні правопорушення, доводив свою невинуватість, надавав докази на свій захист, пояснення, клопотав перед судом щодо повернення матеріалів на доопрацювання, тому прийняття рішення без перевірки обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення не можливе.

Районний суд прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ст. 124 КУпАП, і така вина підтверджується дослідженими доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення в якому викладено суть правопорушення;

- протоколом огляду місця ДТП на якій зафіксована ділянка дороги де відбулося зіткнення, місце зіткнення, розташування автомобілів після зіткнення, також зафіксовані пошкодження автомобілів.

- фотознімками з місця ДТП;

- письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_3 ;

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_5 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При цьому, судом І інстанції були допитані учасники події ОСОБА_1 , який заперечував вину та потерпіла ОСОБА_3 , яка пояснила, що ОСОБА_1 не дотримався вимог ПДР України.

За вказаних обставин апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 не дотримався вимог п.12.3 ПДР України, і вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Соборного районного суду м. Дніпра від 13 листопада 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження закрито за закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Р.В.Мудрецький