ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/110/26 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року м.Харків

суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Юрченка В.В. на постанову судді Московського районного суду міста Харкова від 27 лютого 2025 року стосовно ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн, стягнувши його на користь держави.

Постановою встановлено, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом PEUGEOT 301, д.н.з. НОМЕР_1 , 06.12.2024 о 17 год. 45 хв. у м. Харкові по вул. Нескорених, 70, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив наїзд на перешкоду. Внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки.

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 124 КУпАП внаслідок порушення водієм вимог п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.

В своїй апеляційній скарзі захисник Юрченко В.В. просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Вказує, що оскаржувану постанову ОСОБА_1 не отримував, судові виклики не отримував.

В матеріалах справи міститься акт працівника канцелярії про те, що проста кореспонденція не направлялась, через відсутність марок, відповідно судова повістка на 27 лютого 2025 року не направлялась.

25 липня 2025 року захисник ознайомився з матеріалами справи (11 липня 2025 року подав в суд відповідну заяву про ознайомлення) і 01.08 2025 року подав апеляційну скаргу.

В обгрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що відеозапис не підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

На 2 файлах не зафіксовано що саме ОСОБА_1 керував автомобілем, при цьому сам ОСОБА_1 заперечує керування транспортним засобом.

Учасники справи у судове засідання не з`явились, були повідомлені про час та місце судового розгляду належним чином.

Будь яких клопотань про необхідність відкладення судового розгляду на іншу дату на адресу суду апеляційної інстанції не надходило.

За таких обставин, приходжу до висновку про можливість проведення судового розгляду за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, право на участь яких у судовому засіданні було забезпечено.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, оскільки апелянт довід поважність пропуску строку.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п.п. 12.1. та 13.1.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 1) вбачається, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом PEUGEOT 301, д.н.з. НОМЕР_1 , 06.12.2024 о 17 год. 45 хв. у м. Харкові по вул. Нескорених, 70, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив наїзд на перешкоду. Внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки.

Вказаний протокол складений уповноваженою державою особою за ст. 124 КУпАП і дії службової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ані ОСОБА_1 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не зверталися із скаргою на дії працівників поліції до їх керівництва, хоча мали для цього достатньо часу, що унеможливлює врахування доводів апелянта з приводу незгоди з відомостями протоколу.

Також у справі міститься схема місця ДТП (арк.3), з відомостями якої ОСОБА_1 ознайомлюватись відмовився, стверджував, що транспортним засобом не керував.

Поряд з цим, слід зауважити, що будь-яких скарг на дії працівника поліції, який складав цю схему ОСОБА_1 та його захисник не подавали, хоча сторона захисту ознайомлювалась з матеріалами провадження.

Працівникам поліції ОСОБА_1 надав пояснення про те, що він не керував транспортним засобом.

Проте вказана версія повністю спростовується доказами, зібраними інспектором поліції.

Зокрема з відеозапису вбачається, що патрульні поліцейські підійшли до транспортного засобу, бампер у якого відсутній, поряд лежать уламки бампера.

ОСОБА_1 не повідомив інспектору поліції хто саме керував транспортним засобом, проте його поведінка та об`єктивні обставини свідчили, про те що саме він є водієм авто.

На запитання про відсутність бампера, правопорушник повідомив, що така обставина дійсно має місце.

Пізніше водій все ж підтвердив, що саме він приїхав на місце події.

Більш того, до аналогічних висновків Харківський апеляційний суд дійшов у постанові від 10 вересня 2025 року, згідно якої було встановлено що ОСОБА_1 саме 06.12.2024 року о 17 годині 45 хвилин керував транспортним засобом, а пізніше відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що саме ОСОБА_1 керуючи автомобілем, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив наїзд на перешкоду. Внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки

За результатом судового розгляду як суду першої інстанції так і апеляційного суду, об`єктивно встановлено порушення пунктів ПДР України водієм ОСОБА_1 та відповідно встановлено наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Апеляційний суд дійшов висновку, що визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, які походять з офіційних джерел та надав ним належну правову оцінку.

Таким чином, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції ані ОСОБА_1 , ані його захисником не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України та притягнуто його за ст. 124 КУпАП до відповідальності, отже посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника Юрченка В.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Московського районного суду міста Харкова від 27 лютого 2025 року стосовно ОСОБА_1 задовольнити, поновивши строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника Юрченка В.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Московського районного суду міста Харкова від 27 лютого 2025 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ю. Грошева