Номер провадження 3/523/403/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 року м.Одеса

Суддя Пересипського районного суду міста Одеси Шурупов В.В., за участю секретаря судового засідання Подуфалової А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно з наданими до суду матеріалами справи, 01.11.2025 року о 10:28 годині, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Audi», номерний знак НОМЕР_1 , біля будинку №235 по вул.Миколаївська дорога в м.Одесі, з ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, зміна забарвлення шкірного покриву, тремтіння пальців рук), - від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 «Правил дорожнього руху».

Як вбачається з письмового клопотання від 16.01.2026 року, ОСОБА_1 свою провину не визнав, вважає дії працівників поліції неправомірними, просить суд розглянути справу без його участі та закрити провадження по справі, з огляду на що й згідно ч.1 ст.268 КУпАП, суддя вирішив розглянути справу за відсутністю цієї особи та на підставі наданих до суду матеріалів.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя доходить наступних висновків.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановленим законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

В обґрунтування провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, УПП в Одеській області надало до суду матеріали, які містять:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №500103 від 01.11.2025 року, складений стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1);

- довідку про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія (а.с.3);

- довідку про повторність вчинення адміністративного правопорушення, відповідно до якої ОСОБА_1 протягом року не піддавався адміністративному стягненню за ст.130 КУпАП (а.с.4);

- направлення ОСОБА_1 на медичний огляд до КНП «ООМЦПЗ ООР» з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с.5);

- відеозаписи з портативних відеореєстраторів працівників поліції на цифрових носіях ДВД-дисках (а.с.6).

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними у ст.129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст.62 Основного Закону та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Положеннями ч.2 ст.251 КУпАП передбачено, що обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Обов`язок доведення інкримінованих певній особі обставин вчинення адміністративного правопорушення покладається на працівників поліції, уповноважених на складання протоколів про такі адміністративне правопорушення, а суд при розгляді справ про адміністративні правопорушення позбавлений можливості і права відшуковувати докази провини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, за викладених в ньому обставин, 01.11.2025 року о 10:28 годині, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Audi», номерний знак НОМЕР_1 , біля будинку №235 по вул.Миколаївська дорога в м.Одесі, з ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, зміна забарвлення шкірного покриву, тремтіння пальців рук), - від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 «Правил дорожнього руху».

При цьому, Верховний Суд у справі №338/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст. 251 КУпАП працівники поліції мають надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.

До того ж, Верховний Суд у справі №489/4827/16-а (постанова від 15.04.2020 року) зробив висновок, що протокол не може вважатись об`єктивним доказом порушення, не може слугувати доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки поліцейський у спірних правовідносинах виступає в якості суб`єкта владних повноважень, який зацікавлений у розгляді справи.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст.130 означеного Кодексу передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В порядку п.2.5 ПДР, водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП полягає в тому, що порушник має перебувати в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або відмовитись від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння та обов`язково має керувати транспортним засобом.

Відсутність будь якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення або неналежність особи до суб`єкту адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення цієї особи до адміністративної відповідальності, а особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Частинами 1, 3 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених. Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Частинами 2, 3 ст.266 КУпАП регламентовано, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладах охорони здоров`я i оформлення його результатів визначено Наказом МВС України від 09 листопада 2015 №1452/735, про затвердження Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратiв, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 №1413/27858.

Згідно ж з п.п.6,7 Розділу І цієї Інструкції, огляд водія на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку), а у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З огляду на ст.ст.31, 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як вбачається з дослідженого суддею наявного в матеріалах справи відеозапису розглядуваних подій (а.с.6), транспортний засіб марки «Audi», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , був зупинений працівниками поліції під час руху по проїжджій частині дороги, при цьому будь-яких очевидних ознак порушень Правил дорожнього руху водієм на відеозапису не зафіксовано.

На початку спілкування ОСОБА_1 запитав у працівників поліції яка причина його зупинки та чи порушив він Правила дорожнього руху, на що останні, нехтуючи вимогами ч.3 ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію», відповіли «поки що ні», що свідчить про відсутність на момент зупинки ознак будь-яких порушень з боку водія.

Відповідно до наведених вище вимог статті 35 ЗУ «Про Національну поліцію», зупинка транспортного засобу допускається виключно з підстав, прямо передбачених законом. До того ж, відеозапис також не містить об`єктивних даних, які б підтверджували наявність таких підстав на момент зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 .

Надалі, працівник поліції повідомив про наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння (перевіривши лише реагування очей водія на денне світло) та запропонував пройти огляд на місці зупинки із застосуванням спеціального технічного засобу «Drager», на що вказана особа погодився, що зафіксовано на відеозаписі.

З відеоматеріалів убачається, що ОСОБА_1 тричі пройшов тестування на стан алкогольного сп`яніння з використанням приладу «Drager», але працівників поліції такий результат не задовольнив, внаслідок чого ними були змінені підстави підозри стану водія та повідомлено його про нібито наявні ознаки наркотичного сп`яніння, запропонувавши останньому пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я, на що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, також погодився.

Крім того, на відеозаписі зафіксовано, що надалі ОСОБА_1 було доставлено на територію певної будівлі, призначення якої на відеозаписі не ідентифіковано та не озвучено, а також на відеозаписі не зафіксовано факту оформлення та вручення вказані особі направлення на медичний огляд у закладі охорони здоров`я, відповідно до вимог чинного законодавства.

За таких обставин, версія працівників поліції про те, що ОСОБА_1 нібито відмовився від проходження огляду, не ґрунтується на обставинах справи і базується виключно на їх суб`єктивному тлумаченні висловлювань водія. Повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про намір самостійно пройти огляд не може вважатися відмовою у розумінні статті 130 КУпАП, оскільки така позиція свідчить про відсутність ухилення від встановлення стану сп`яніння, а навпаки, - про готовність підтвердити свою тверезість у законний спосіб.

Суддею також враховується, що наведені дії водія відбувалися після допущених працівниками поліції істотних порушень процедури, а саме: відсутності належних підстав для зупинки транспортного засобу, непослідовного та необґрунтованого висунення підозр щодо ознак та характеру сп`яніння, а також фактичного проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння з використанням технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу.

З огляду на вказані порушення, у ОСОБА_1 були обґрунтовані підстави сумніватися у законності подальших дій працівників поліції, що виключає можливість розцінювати його поведінку як умисну відмову від проходження огляду.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 15.03.2019 у справі №686/11314/17 (провадж.№К/9901/15541/18), яким зроблено висновок про те, що підстави для зупинки працівниками поліції транспортного засобу мають відповідати приписам ст.35 Закону України «Про Національну поліцію».

Таким чином, з аналізу відеозапису вбачається, що позиція працівників поліції з оцінки стану водія ОСОБА_1 була непослідовною і в певній мірі суперечливою, їх висновки щодо наявності у останнього спочатку алкогольного, а згодом наркотичного сп`яніння не ґрунтувалися на об`єктивно зафіксованих ознаках таких станів (має бути зафіксовано у наданому до суду відеозаписі), а відтак такі дії поліцейських мають ознаки свавілля. Зміна характеру сп`яніння без належного обґрунтування та за відсутності чітко зафіксованих ознак також свідчить про упереджене ставлення працівників поліції до особи та порушення принципу правової визначеності.

Отже, за відсутності беззаперечних доказів свідомої та однозначної відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в порядку, встановленому законом, суддя доходить висновку про відсутність в діях вказаної особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

За приписами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди використовують практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Так, за висновками Європейського суду з прав людини, викладених, зокрема, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.09.2011 року) та у справі «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2018 року), Суд неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі «Кобець проти України».

Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Наведені вище обставини обумовлюють висновок судді про те, що матеріалами розглянутої справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, провина останнього не доведена та в діях зазначеної особи відсутні складові ознаки наведеного правопорушення, внаслідок чого провадження у справі про притягнення вказаної особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, - підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 цього ж Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу або події адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.7, 36, 130, 245, 247, 251, 256, 266, 268, 280, 283-284, 289 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Копію постанови направити ОСОБА_1 та для відома - до УПП в Одеській області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя: В.В. Шурупов