КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/889/2026 Головуючий у ІІ інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 січня 2026 року Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Таргоній Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Бриля Павла Олексійовича на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської областівід 18 грудня 2025 року про притягнення

ОСОБА_1 , директора ДАП «УКРАЇНА» (), РНОКПП НОМЕР_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5 (п`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85,00 грн на користь держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн на користь державного бюджету України.

Відповідно до змісту постанови 30 жовтня 2025 року в ході документальної позапланової виїзної перевірки ДАП «УКРАЇНА» встановлено, що ОСОБА_1 , будучи директором даного підприємства, порушив вимоги п.201. п. 202, п. 200.4, п. 200.7, п. 200.8, п. 200.9, п. 200.14 ст. 200 ПК України та «Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», Наказ Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 23 лютого 2017 року № 276 та 23 березня 2018 року № 381 та 01 березня 2021 року №131), у результаті чого платником завищено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за серпень 2025 року в розмірі - 7370,00 грн, і відмовлено в отриманні бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (р.20.2.1 податкової декларації з податку на додану вартість) за серпень 2025 року в сумі 1350851,00 грн.

Не погоджуючись з даною постановою, захисник ОСОБА_1 - адвокат Бриль П.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2025 року скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у даній справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення № 3234/10-36-07-05 від 30 жовтня 2025 року не вказано, яким чином директор ДАП «Україна» ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 200 ПК України.

Формулювання в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, оскільки не є конкретним і в ньому не вказані обставини, які мають істотне значення .

Таким чином, вищезазначений протокол про адміністративне правопорушення № 3234/10-36-07-05 від 30 жовтня 2025 року, складений всупереч вимогам ст. 256 КУпАП та не містить об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, зокрема суть порушення не конкретизовано, не зазначено в чому полягають дії ОСОБА_1 , як директора, що призвели до вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.163-1 КУпАП, шо є порушення чинного законодавства.

Зокрема у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені дані, щодо способу вчинення правопорушення, обставини, які свідчать про порушення порядку ведення податкового обліку та які дозволяють встановити, яким чином було завищено суму залишку від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого відшкодування.

Скаржник звертає увагу на те, що до матеріалів справи долучено лише першу та останню сторінку акту, що позбавляє встановлювати будь-які обставини щодо порушення норм податкового законодавства.

Будь-які інші докази, крім зазначеного акту та протоколу про адміністративне правопорушення, в матеріалах справи відсутні.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Бриль П.О. підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити її.

Дослідивши апеляційну скаргу та матеріали справи, заслухавши пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Розглядаючи справи про адміністративне правопорушення, суддя, як це визначено у ст. 245 КУпАП, повинен всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати всі обставини справи на основі належно досліджених в судовому засіданні та оцінених доказів і вирішити справу в точній відповідності з законом.

Водночас, згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП, суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того,положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, наведені вимоги закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та оформленні матеріалів справи, розгляді справи в суді першої інстанції та винесенні суддею постанови стосовно ОСОБА_1 дотримані не у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. ст. 252, 254, 255, 256 КУпАПпротокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Разом з тим, судом першої інстанції не перевірено дотримання під час складання протоколу про адміністративне правопорушення вимог закону.

Диспозицією ч. 1ст. 163-1 КУпАПпередбачено адміністративну відповідальність завідсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

З матеріалів справи вбачається, що ГУДПС у Київській області проводилась документальна позапланова виїзна перевірка ДАП «Україна» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

Як вбачається з протоколу №3234/10-36-07-05 про адміністративне правопорушення, головний державний ревізор-інспектор відділу перевірок з питань відшкодування ПДВ управління податкового аудиту ГУ ДПС у Київській області С. Шевченко, під час проведення позапланової виїзної документальної перевірки ДАП «Україна» перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 , будучи директором даного підприємства, порушив вимоги п.201. п. 202, п. 200.4, п. 200.7, п. 200.8, п. 200.9, п. 200.14 ст. 200 ПК України та «Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», Наказ Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 23 лютого 2017 року № 276 та 23 березня 2018 року № 381 та 01 березня 2021 року №131), у результаті чого платником завищено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за серпень 2025 року в розмірі - 7370,00 грн, і відмовлено в отриманні бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (р.20.2.1 податкової декларації з податку на додану вартість) за серпень 2025 року в сумі 1350851,00 грн, що підтверджується актом від 30 жовтня 2025 року № 50258/10-36-07-05/25196197.

У акті документальної позапланової виїзної перевірки щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за серпень 2025 року від`ємного значення з податку на додану вартість, в тому числі заявленого до відшкодування з бюджету зазначено про порушення вимог п.201. п. 202, п. 200.4, п. 200.7, п. 200.8, п. 200.9, п. 200.14 ст. 200 ПК України та «Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», Наказ Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 23 лютого 2017 року № 276 та 23 березня 2018 року № 381 та 01 березня 2021 року №131), у результаті чого платником завищено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за серпень 2025 року в розмірі - 7370,00 грн, і відмовлено в отриманні бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (р.20.2.1 податкової декларації з податку на додану вартість) за серпень 2025 року в сумі 1350851,00 грн.

Аналізуючи зміст вищевказаних протоколу про адміністративне правопорушення та акту документальної позапланової виїзної перевірки, апеляційний суд доходить висновку про те, що всупереч вимогам Закону, у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, в чому конкретно полягає порушення ним встановленого порядку ведення податкового обліку, а посилання на норми Податкового кодексу України не розкриває суті конкретного порушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 , чим порушується право останнього на захист.

Окрім того, відповідно до ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Тобто, при зазначенні в протоколі про адміністративне правопорушення суті адміністративного правопорушення необхідно не лише вказувати факт порушення порядку ведення податкового обліку та його наслідки, але й зазначати, чи є відповідне порушення наслідком невиконання особою своїх службових обов`язків, встановивши, коли і ким такі службові обов`язки для неї були визначені.

Однак, а ні з протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , а ні з наявних матеріалів справи не вбачається та не встановлено при розгляді справи в суді, які ж саме дії /бездіяльність вчинені останнім, в чому полягає його вина у вчиненні правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 163-1КУпАП.

Особа, що складала протокол, обмежилась лише загальними фразами, не зазначивши обставини вчинення саме ОСОБА_1 правопорушення, суть самого правопорушення (дії або бездіяльність та в чому полягають) з посиланням на норму спеціального Закону.

Проте, на вказані порушення суд першої інстанції не звернув увагу.

Незважаючи на те, що таке обвинувачення в даному випадку є неконкретним, позбавляє можливості ефективно захищатися від нього, а сам протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, за результатами судового розгляду суддя місцевого суду визнав ОСОБА_1 винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення.

При цьому, всупереч вимог ст. 283 КУпАП, судом в оскаржуваній постанові не зазначені обставини правопорушення, установлені під час розгляду справи, щодо дій або бездіяльності ОСОБА_1 що призвели до порушення вимог Податкового кодексу України, а наявне лише посилання на порушення положень (пунктів та статей) Податкового кодексу України без розкриття змісту вказаних порушень, міститься формальне посилання на акт перевірки від 30 жовтня 2025 року № 50258/10-36-07-05/25196197, але будь-якої оцінки наявним в матеріалах справи документам не надано, фактичні обставини справи не з`ясовані, що свідчить про передчасність висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Будь-які інші докази, окрім акту перевірки (витягу з акту) та протоколу про адміністративне правопорушення, до справи не додані.

Проте, наданий суду акт № 50258/10-36-07-05/25196197 від 30 жовтня 2025 року, зокрема витяг з акту, про результати документальної позапланової виїзної перевірки ДАП «Україна», не є беззаперечним доказом наявності вини особи, яка притягається до відповідальності, оскільки у відповідності вимог ч. 1 ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому, посилаючись в оскаржуваній постанові на акт перевірки, суд першої інстанції не звернув уваги, що Головним управлінням ДПС у Київській області було долучено лише 1ий та 22ий аркуш акту, який слугував підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно директора ДАП «Україна» і згідно даних цього акту було лише виявлено порушення ведення податкового обліку.

Між тим, суд повинен безпосередньо встановити факт порушення ведення податкового обліку для підтвердження чи спростування наявності в діях особи адміністративного правопорушення.

Крім того, поза увагою суду залишилось з`ясування обставин, чи оскаржувався даний акт, чи прийнято за результатами оскарження будь-яке рішення, що є істотним для прийняття рішення у даному провадженні.

Так, відповідно до положень ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку; подана скарга зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження і протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Крім того, положеннями п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України надано право платнику податків на звернення до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу, при цьому грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Отже, на час розгляду справи в суді першої інстанції грошове зобов`язання за рішенням контролюючого органу залишається неузгодженим.

А відтак, висновки акту з приводу порушення директором ДАП «Україна» - ОСОБА_1 регламентованого порядку ведення податкового обліку підприємства є спірними і до остаточного вирішення цього спору факт допущення порушення не є встановленим.

Відповідні ж твердження податкового органу відображають лише позицію однієї із сторін спору, і за наявності суперечливих даних та при відсутності інших доказів, вони не можуть бути підставою для беззаперечного висновку про наявність в діях посадової особи платника податку порушення встановленого законом порядку ведення податкового обліку.

Таким чином, висновки судді місцевого суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, не ґрунтуються на доказах по справі.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, за відсутності переконливих доказів про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, апеляційна скарга підлягає до задоволення, постанова суду першої інстанції - скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Бриля Павла Олексійовича задовольнити.

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської областівід 18 грудня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 гривень, - скасувати, провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення № 3234/10-36-07-05 від 30 жовтня 2025 року - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП..

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Д.О.Таргоній