ПОСТАНОВА

іменем України

22 січня 2026 року місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра Дяченко І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП, -

за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Бляхарської Ю.О.

ВСТАНОВИВ:

12.12.2025 о 12:50 годині за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, 35, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, підвищена жвавість мови, поведінка, що не відповідає дійсності. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився, чим своїми діями порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, що зафіксовано на бодікамери працівників поліції.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що дійсно 12.12.2025 у денний час він керував автомобілем «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1 , та здійснюючи рух по вул. Калинова у м. Дніпрі, не порушуючи Правил дорожнього руху, був зупинений працівниками поліції. Так, в ході спілкування з поліцейськими, останні жодних підстав зупинки йому не повідомили, а лише послались на вимоги ст. 31, якого самого Закону, не вказали. Надалі працівники поліції звели усі розмови до того, коли він звертався до ТЦК, а з часом повідомили, що він має ознаку наркотичного сп`яніння, як тремтіння пальців рук. На пропозицію поліцейських проїхати до медичного закладу, він відмовився, оскільки боявся, що його відвезуть до ТЦК. Після того, коли відносно нього був складений матеріал за ч. 1 ст. 130 КУпАП, він самостійно не поїхав до лікарні, аби пройти огляд на виявлення або навпаки стану сп`яніння, оскільки не знав, що мав таке право пройти огляд у лікаря з власної ініціативи. Він має багато захворювань, такі як: подагра, гіпертонія та захворювання щитовидної залози. Відповідних документів на наявність захворювань він не має, але має направлення на обстеження, які наразі проходить. Просить суд закрити провадження відносно нього.

В судовому засіданні захисник Бляхарська Ю.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , не заперечуючи факт керування водієм ОСОБА_1 автомобіля «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1 , 12.12.2025 у денний час (12:50 година) за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, 35, заявила клопотання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП згідно з п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, з наступних підстав.

1) Відсутність законних підстав зупинки водія.

2) Вчинення психологічного тиску працівниками поліції по відношенню водія ОСОБА_1 , з підстав постійного висловлювання про ТЦК.

3) Наявність низку хвороб у ОСОБА_1 , які на думку сторони захисту спростовують у водія ознаки наркотичного сп`яніння, які так і не були проведені працівниками поліції.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, суд вважає, що вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в межах пред`явленого протоколу, за обставин, викладених у постанові, підтверджується повністю дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 538769 від 12.12.2025, який складено у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП та такий, що складений уповноваженою особою згідно з вимогами КУпАП, у ньому вказана правова кваліфікація адміністративного правопорушення з посиланням на положення статті закону України про адміністративну відповідальність, викладені фактичні обставини адміністративного правопорушення, які є достатніми для повного розуміння суті висунутого проти ОСОБА_1 звинувачення. Відповідно до протоколу убачається, що особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (ОСОБА_1 ), роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, а також положень ст. 268 КУпАП, про що свідчить підпис останнього у графі під номером 13;

- безперервним відеозаписом з нагрудних камер патрульних поліцейських, де зафіксовано, що 12.12.2025 у денний час по вул. Калинова, 35 у м. Дніпрі, працівниками поліції був зупинений транспортний засіб «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1 . В ході спілкування з поліцейськими водій надає документи, відповідно до яких і було встановлено особу ОСОБА_1 . Дійсно даний відеозапис має фіксування того, що поліцейські задають питання водію з приводу звернення останнім до ТЦК та проходження ВЛК, з подальшим встановленням у водія ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння. В свою чергу ОСОБА_1 повідомляє, що дійсно у нього руки тремтять, однак на вимогу поліцейських проїхати із ними до медичного закладу, водій відмовляється. Приймаючи вищевказану вимогу, працівник поліції повідомляє водію, що відносно буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння;

- рапортом працівника поліції від 12.12.2025, відповідно до якого 12.12.2025 о 08:00 годині у м. Дніпрі по вул. Калинова, 35, на підставі п. 3) ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», був зупинений водій автомобіля «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1 , котрим керував ОСОБА_1 , який мав ознаки наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає дійсності, підвищена жвавість мови. На водія складено протокол про адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Автомобіль передано третій особі.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване, законне рішення.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» убачається, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями ст. 41 Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі; транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право керувати транспортним засобом «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1 , тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з нормами, встановленими законами держави Україна.

Як слідує з вимог п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, ст. 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний: виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КК України, знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду.

Судом достатньо досліджені всі обставини справи про адміністративне правопорушення в їх сукупності, які підтверджують встановлені судом обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, відповідно до КУпАП, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Таким чином, дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в межах протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 538769 від 12.12.2025

Дії ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи сторони захисту щодо відсутності законних підстав у працівників поліції для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не є слушними, виходячи з наступного.

Стаття 35 Закону України «Про Національну поліцію» встановлює перелік підстав для зупинки транспортних засобів. Аналіз цієї статті дає підстави стверджувати, що вимоги норм, зазначених у ній здебільшого спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху, а також на забезпечення норм, визначених Законом.

Законодавець встановлює виключення і не обмежує працівників поліції підставами для зупинки транспортних засобів, визначених ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно до приписів ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема зупинення транспортних засобів та перевірку документів особи.

Застосування цієї статті працівниками поліції має обумовлюватися зовнішніми чинниками або обставинами, які можуть надавати право або зобов`язувати поліцейського застосувати певні превентивні заходи.

При цьому належить врахувати те, що згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено режим «воєнний стан», який діяв і на час події, яка зафіксована в протоколі за участю ОСОБА_1 .

З відеозапису убачається, що ОСОБА_1 був зупинений співробітниками поліції під час виконання ними службових обов`язків, де в ході розмови із водієм було встановлено, що останній не був пристебнутим паском безпеки, що й сам підтвердив водій, вказавши, що пасок безпеки є несправним, а тому він ним не користувався. При перевірці документів у водія, дійсно мала місце розмова про ТЦК та ВЛК, під час якої у ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння.

Долучений відеозапис з нагрудних камер поліцейських суд визнає належним та допустимим доказом, оскільки відеозапис відповідає п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 №1026, є послідовним та безперервним.

На переконання суду, працівники поліції зауважили водія про те, що останній має такі ознаки наркотичного сп`яніння, як: виражене тремтіння пальців рук, підвищена жвавість мови, поведінка, що не відповідає дійсності, та перевіривши пальці водія, які тремтіли, поліцейський навів підставу для вимоги про проходження відповідного огляду. ОСОБА_1 не заперечував, що у нього тремтіли пальці рук. Працівники поліції у відповідності до встановленого законом порядку, пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння. Та у свою чергу від огляду у медичному закладі водій відмовився, а тому його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 мав можливість 12.12.2025 самостійно спростувати підозру працівників поліції щодо наявності у нього ознак наркотичного сп`яніння, пройшовши огляд у найближчому закладі охорони здоров`я, навіть із похибкою більше двох годин, надавши уподальшому суду відповідний медичний висновок лікаря, який був би негативним.

Суд констатує, що в даному випадку законність підстави зупинки транспортного засобу не охоплюється диспозицією ст. 130 КУпАП і дії працівника поліції щодо законності таких підстав могли бути оскаржені в окремому порядку, зокрема, в адміністративному, чим сторона захисту не скористалась.

Правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, а саме: незгода водія із причинами зупинки або ненадання працівниками поліції доказів вчинення правопорушення, не позбавляє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Одночасно суд зауважує, що пунктом 2 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015, встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Тобто за змістом цієї норми поліцейський, як посадова особа, на яку покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п. 3, 4 Розділу І Інструкції.

Безпідставними є твердження адвоката про відсутність ознак наркотичного сп`яніння у водія ОСОБА_1 , оскільки відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Твердження ОСОБА_1 , що він відмовився проходити огляд у лікаря, оскільки боявся, що працівники поліції відвезуть до ТЦК, суд вважає надуманими, оскільки в ході перевірки матеріалів справи та відеозапису не було встановлено того, що поліцейські своїми діями спонукали водія ОСОБА_1 відмовитись від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, відтак суд приходить висновку, що немає підстав вважати, що поліцейські спровокували водія до вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Посилання сторони захисту на наявність низку хвороб у ОСОБА_1 , суд розцінює, як спосіб захисту ОСОБА_1 та сторони захисту від пред`явленого обвинувачення (в даному випадку протокол про адміністративне правопорушення), при цьому жодних підтверджуючих медичних даних на наявність хвороб у ОСОБА_1 , стороною захисту не надано.

При цьому суд звертає увагу, що навіть наявність певних лікарських висновків не спростовують вину ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Підсумовуючи вищевикладені доводи сторони захисту, які зводяться до про порушення працівниками поліції вимог встановлених законодавством щодо процедури проведення огляду стану сп`яніння, суд відхиляє, оскільки ОСОБА_1 взагалі відмовився проходити огляд на стан сп`яніння.

Суд констатує, що сам ОСОБА_1 у судовому засіданні вказував, що дійсно, працівники поліції пропонували йому пройти огляд, однак він відмовився, а наявність непідтверджених хвороб у останнього та розмов поліцейських про ТЦК, на переконання суду є позицією сторони захисту задля уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності, при цьому сторона захисту оцінює і тлумачить норми процесуального закону, аналізу і переоцінки доказів на свій лад, спотворюючи їх зміст та відособлено від інших доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність.

Обставин, які б вказували на упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності судом не встановлено та адвокатом надано не було, як і не надано того, що жодних самостійних дій на проходження огляду ОСОБА_1 не вчиняв, доказів того, що він пройшов огляд на стан сп`яніння у медичному закладі протягом двох годин або більше суду не надано, як і не надано відповідних рішень суду про оскарження дій працівників поліції.

Суд відзначає, що в даному провадженні стороною захисту не заявлялися клопотання про виклик свідків по справі, а тому суд за власною ініціативою нікого не викликав, аби не перебирати на себе функцію обвинувача.

З огляду на вищевказане, перевіряючи доводи адвоката Бляхарської Ю.О. щодо недоведеності вини ОСОБА_1 , суд прийшов до висновку, що вони зводяться до особистого тлумачення стороною захисту норм матеріального, процесуального закону та аналізу і переоцінки одиничних непрямих доказів. При цьому, вказані учасники провадження, оцінюють і тлумачать такі докази на свій лад, вибірково, спотворюючи їх зміст та відособлено від інших доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність.

Наявна в адміністративному провадженні сукупність наведених вище прямих і непрямих доказів вчинення адміністративного правопорушення, які за змістом є чіткими, зрозумілими і послідовними, такими, що в достатній мірі повно викривають правопорушника у вчиненні інкримінованого йому адміністративному правопорушенні надала суду можливість постановити рішення за наслідками розгляду адміністративного провадження, а доводи сторони захисту щодо неспроможності обвинувачення, висунутого ОСОБА_1 , про порушення норм права, Наказів, Інструкцій, суд належним чином перевірив.

Судом встановлено, що вказані у постанові та досліджені в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, доведеність вини у його вчинені та для прийняття законного та обґрунтованого рішення в адміністративному провадженні та прийти до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який зроблено з дотриманням вимог вищевказаного Закону на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які були досліджені та перевірені під час судового розгляду, а також оцінені відповідно до вимог КУпАП. При цьому, суд зауважує, що від початку розгляду даного матеріалу сторона захисту реалізовувала свої процесуальні права, передбачені чином законодавством. Упродовж розгляду адміністративного матеріалу інтереси ОСОБА_1 представляв адвокат Бляхарська Ю.О., котрій суд надав змогу упродовж слухання справи здійснювати ознайомлення з матеріалами адміністративної справи, подавати клопотання, чим остання і скористалася.

З приводу посилання на певне рішення суду, на переконання суду, є некоректним, оскільки існуюча в Україні система права, зокрема, про адміністративні правопорушення, не передбачає його джерелом, судовий прецедент.

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом, а тому рішення суду першої інстанції на яке посилається захисник, не створює правової позиції, яка б формувала єдність судової практики в Україні.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд враховує характер та суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, особу порушникаОСОБА_1 , який свою провину не визнав, ступінь його вини, майновий стан, істотність наслідків вчиненого правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують його відповідальність.

Окрім того, суд зазначає, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, кожен несе індивідуальну відповідальність за те, щоб рух був безпечним.

У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 занеобхідне призначити адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 належить стягнути на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що за приписами ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанову про накладення штрафу надіслати для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягнути:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

- витрати на облік зазначеного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра.

Суддя: І.В. Дяченко

22.01.2026