Номер провадження 33/816/382/26 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Зембри Є.Й. на постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 червня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.06.2025 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, за те, що він 11.06.2025 року о 00 год 13 хв в м. Суми по вул. Михайла Чупріна, 13, керував транспортним засобом Volkswagen Touareg, н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в найближчому закладі охорони здоров`я - категорично відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Зембра Є.Й., подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що винесена постанова суду першої інстанції є немотивована та необґрунтована належними, допустимими та достатніми доказами. Наявні у справі порушення дають підстави для висновку про необґрунтованість та передчасність висновків суду щодо наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що у свою чергу, є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Зазначав, що судом першої інстанції допущено порушення вимог щодо належного повідомлення про розгляд справи, оскільки не було дотримано трьох денного строку для належного повідомлення.

Оскільки як вбачається з сайту «Судова влада» матеріали справи про адміністративне правопорушення надійшли до суду 23.06.2025, а оскаржувана постанова ухвалена судом першої інстанції 25.06.2025. Таким чином, судом першої інстанції не забезпечено завчасне повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, він не був повідомлений про дату і час розгляду справи, оскільки призначення справи відбулось у дводенний термін, що свідчить про порушення процедури розгляду справи.

07.01.2026 року від захисника Зембри Є.Й. до Сумського апеляційного суду надійшли доповнення до його апеляційної скарги в яких він зазначає, що поза належною увагою Ковпаківського районного суду міста Суми залишився той факт, що ОСОБА_1 на момент інкримінованих подій мав статус військовослужбовця, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_2 від 16 жовтня 2023 року та копією довідки №4132 від 14 липня 2025 року. Щодо військовослужбовців діє спеціальний порядок їх огляду на стан сп`яніння, передбачений статтею 266-1 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, працівниками поліції не був дотриманий установлений законом порядок проведення огляду на стан сп`яніння військовослужбовців. Як наслідок, процедура огляду військовослужбовця ОСОБА_1 є недійсною.

Отже, незважаючи на те істотне процесуальне порушення, якому районний суд не надав належної правової оцінки, ОСОБА_1 було поспішно притягнуто до адміністративної відповідальності.

Вказував, що судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не було дотримано вимог статті 252 КУпАП, внаслідок чого суд прийшов до помилкового висновку про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Звертав увагу, що під час аналізу наявних матеріалів справи про адміністративне правопорушення було встановлено розбіжність у серії та номері протоколу про адміністративне правопорушення, про який повідомив поліцейський (серія ЕПР1 №358085), і протоколом, що фактично наявний у матеріалах справи (ЕПР1 №358128), що само по собі свідчить про процесуальні порушення під час оформлення документа та ставить під сумнів достовірність і допустимість цього процесуального документу як доказу.

За таких обставин неможливо однозначно встановити, який саме протокол є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності у цій справі, що свідчить про відсутність належного акту обвинувачення та унеможливлює об`єктивний і всебічний розгляд справи.

Більше того, з аналізу наявного у матеріалах справи направлення на огляд водія від 11 червня 2025 року вбачається, що в даному направленні працівником поліції було зазначено серію та номер протоколу саме ЕПР1 №358085. Зазначені обставини судом першої інстанції не були взяті до уваги, що ставить під сумнім чи досліджувався такий документ як доказ та чи надавалася йому оцінка. Вищенаведене додаткового ставить під сумнів повноту судового розгляду і дотримання вимог щодо безпосередності та всебічності дослідження доказів.

Крім цього, зазначав, що судове засідання відбувалося за його відсутності та відсутності ОСОБА_1 , у зв`язку з чим їм достовірно невідомо, чи був судом першої інстанції фактично досліджений відеозапис та надано належну оцінку зафіксованим у ньому обставинам. Разом з тим, зміст відеозапису однозначно підтверджує наявність розбіжності у серії та номері протоколу про адміністративне правопорушення, що судом першої інстанції залишено поза увагою та не відображено в постанові.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №358085 від 11 червня 2025 року був складений з істотними процесуальними порушеннями, що у свою чергу, є підставою для визнання доказу недопустимим.

Вказував, що за наявності у ОСОБА_1 статусу військовослужбовця та з урахуванням вимог статті 266-1 КУпАП, Порядку №32 та Порядку №241, направлення його для огляду до закладу охорони здоров`я могло здійснюватися виключно уповноваженими посадовими особами Військової служби правопорядку або відповідним командиром (начальником) військової частини, а не працівником поліції. Натомість матеріали справи свідчать, що фактичне направлення на огляд на стан алкогольного сп`яніння було здійснено інспектором поліції, який не наділений такими повноваженнями щодо військовослужбовців, що є істотним порушенням спеціальної процедури, встановленої законом.

Зазначав, що працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу акт огляду на стан алкогольного сп`яніння не складався, працівниками поліції не було озвучено вголос зміст такого акту, а також не було надано для самостійного ознайомлення, що ще раз підтверджує той факт, що він складався у відсутності ОСОБА_1 та поза межами відео фіксування.

Вказував, що ознаки алкогольного сп`яніння, викладені в акті огляду, не знаходять свого об`єктивного підтвердження.

Зазначав, що працівниками поліції не роз`яснено зміст статті 55, 56, 59 Конституції України, ним було допущено грубе порушення прав людини.

Звертав увагу, що з аналізу наявних відеоматеріалів не вбачається складання чи підписання розписки про передачу транспортного засобу ОСОБА_2 для доставки до місця стояки. Крім цього, у матеріалах справи відсутні будь-які докази залучення свідків до процедури відсторонення, зокрема їхні підписи у розписці, що свідчить про порушення встановленого порядку оформлення адміністративного правопорушення.

Звертав увагу, що відмова від огляду є лише формальним складом правопорушення, тоді як керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння має бути підтвердженим належними та допустимими доказами. У випадку відсутності таких доказів вважати встановленим, що водій керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, є неправомірним та суперечить презумпції невинуватості, закріпленій у статті 62 Конституції України.

У призначене судове засідання на 09.01.2026 о 09 год 30 хв особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Зембра Є.Й. не з`явились. В наданих доповненнях до апеляційної скарги адвокат Зембра Є.Й., зокрема, просив проводити розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 ..

Згідно з ч.1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи вищезазначене, вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника. апеляційний суд враховує наступне.

Тому, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги разом з наданими захисником доповненнями, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, а згідно ст. 248 цього Кодексу розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і судом, який розглядає справу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи, а відповідно до п. п. 2, 3 ст. 278 цього Кодексу, суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, крім іншого, такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення та чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення суду, розгляд справи 25 червня 2025 року відбувся у відсутності ОСОБА_1 ..

Разом з тим, матеріали справи не містять підтвердження належного повідомлення ОСОБА_1 про час, дату та місце розгляду справи відносно нього. Так, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що розгляд адміністративної справи відбудеться 25 червня 2025 року о 09:00 год в Ковпаківському районному суді м. Суми, однак ОСОБА_1 копію протоколу не отримував, що зафіксовано в самому протоколі.

За таких обставин, враховуючи допущені судом першої інстанції порушення вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП, апеляційний суд доходить висновку про необхідність скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови, як це передбачено п. 3 ч. 8 ст.294 КУпАП.

При постановленні нової постанови, та перевіряючи наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху водій зобов`язаний на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичне обстеження для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

На думку апеляційного суду, факт скоєння вказаного правопорушення ОСОБА_1 за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 358128 від 11.06.2025 р., який за змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП і сумнівів не викликає, містить всі обставини, які складають об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що огляд не проводився;

- відеозаписом, з якого вбачається, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 за порушення комендантської години. В ході спілкування працівників поліції з водієм, у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6810 або проїхати до медичного закладу, на що водій ОСОБА_1 відмовився. Після чого йому було повідомлено наслідки відмови від проходження огляду, складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оголошено його зміст, роз`яснені права та водія було відсторонено від керування.

Дослідивши вказані матеріали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

Доводи захисника, що працівниками поліції не був дотриманий установлений законом порядок проведення огляду на стан сп`яніння військовослужбовців, тому як наслідок, процедура огляду військовослужбовця ОСОБА_1 є недійсною, апеляційний суд вважає безпідставними виходячи з наступного.

За змістом ст. 266-1 КУпАП огляд на стан сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром, лише щодо військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.

Відповідно до ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Як було встановлено, у даному випадку військовослужбовець ОСОБА_1 був виялений 11.06.2025 року о 00 год 13 хв в АДРЕСА_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, тобто поза межами території будь-якої військової частини.

У ч. 2 ст. 266 КУпАП зазначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Даний порядок визначає процедуру огляду водіїв, в той же час положення ст. 266-1 КУпАП передбачають порядок огляду військовослужбовців. При цьому статус водія є спеціальною нормою для військовослужбовців і тому, при проведенні огляду військовослужбовця водія, таку процедуру проводить поліція, у випадку проведення огляду військовослужбовця пішохода такий огляд проводить військова служба правопорядку. Таким чином, під час процедури огляду на стан сп`яніння водія представника військової служби правопорядку не повинні запрошувати.

Суд зазначає, що об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Чинним законодавством не передбачено виключень для військовослужбовців щодо їх обов`язку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до п. 2.5 ПДР України, і вони, як і всі особи, що керують транспортними засобами на території України зобов`язані дотримуватися ПДР.

Таким чином, співробітниками поліції була дотримана процедура огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , передбачена ст. 266 КУпАП, а також вірно кваліфіковані його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції вимог ст. 252 КУпАП та помилковість висновків про наявність складу правопорушення, апеляційний суд зазначає наступне.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на сукупності належних та допустимих доказів, які містяться в матеріалах справи та були досліджені та оцінені судом відповідно до закону.

Сама по собі незгода особи з оцінкою, наданою судом цим доказам, не свідчить про порушення вимог ст. 252 КУпАП. Докази у справі є послідовними та логічно доповнюють один одного, а тому суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини події.

Щодо доводів апеляційної скарги про наявність розбіжностей між серією та номером протоколу, зафіксованими на відеозаписі та в направленні на огляд (№358085), та номером протоколу, що міститься в матеріалах справи (№358128), апеляційний суд зазначає наступне.

Так, досліджений апеляційним судом відеозапис з нагрудної камери поліцейського підтверджує послідовність та безперервність процедури оформлення адміністративного матеріалу стосовно ОСОБА_1 , та містить зафіксовані всі суттєві обставини правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №358128 від 11.06.2025, відповідно до ст. 256 КУпАП, містить усі відомості, які передбачено вимогами вказаними закону, а саме, дату і місце його складення, посаду, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення та інші відомості, необхідні для вирішення справи. Отже, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 сумніву не викликає, оскільки складений та підписаний відповідно до вимог статей 254, 256 КАП України, тому є належним доказом по справі.

Зазначена розбіжність у номері протоколу в направленні та озвученому на відеозаписі з номером протоколу про адміністративне правопорушення, який міститься в матеріалах справи, апеляційний суд вважає технічною помилкою, допущеною працівником поліції під час оформлення матеріалів справи, яка не спростовує фактичних обставин справи та не є істотним порушенням процедури, що б потягнуло за собою визнання доказів недопустимими. У зв`язку з цим, апеляційний суд відхиляє даний довід апелянта як такий, що не спростовує висновків про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що фактичне направлення на огляд на стан алкогольного сп?яніння було здійснено працівником поліції, який не наділений такими повноваженнями щодо військовослужбовців, що є істотним порушенням спеціальної процедури, встановленої законом, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки матеріали справи не містять даних про те, що у зазначеному у протоколі місці та час водій ОСОБА_1 перебував під час виконання обов`язків військовослужбовця.

Щодо доводів апелянта про те, що акт огляду на стан сп`яніння на місці не складався та не надавався ОСОБА_1 для ознайомлення, апеляційний суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що водій ОСОБА_1 у присутності працівників поліції категорично відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, що підтверджується відеозаписом та протоколом.

Враховуючи, що склад правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у даному випадку полягає саме у факті відмови від проходження огляду, твердження про порушення процедури оформлення акта огляду є безпідставними. Оскільки огляд не проводився за ініціативою самого водія, акт огляду не міг містити результатів тестування, а його формальне заповнення чи оголошення не впливає на кваліфікацію вчиненого правопорушення.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що викладені в акті огляду ознаки сп`яніння не знаходять свого об`єктивного підтвердження, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції наявність зовнішніх ознак сп`яніння є законодавчо встановленою підставою для проведення огляду особи.

Так, відеозаписом встановлено, що законною підставою для висунення вимоги про проходження огляду були виявлені у ОСОБА_1 та озвучені працівником поліції ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Оскільки, в подальшому ОСОБА_1 у категоричній формі відмовився від проходження огляду за допомогою газоаналізатор «Alcotest Drager 6810» на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, огляд не проводився, а тому він фактично унеможливив об`єктивну перевірку свого стану.

Оскільки правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у даному випадку виражене у формі відмови від проходження огляду, відсутність медичного підтвердження стану сп`яніння не впливає на кваліфікацію діяння та не свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення. Відтак, апеляційний суд відхиляє вказаний довід як безпідставний.

Щодо доводів апеляційної скарги про нероз`яснення працівниками поліції положень статей 55, 56, 59 Конституції України, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до матеріалів справи, у протоколі про адміністративне правопорушення міститься відмітка про роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків. Крім того, наявний у справі відеозапис з нагрудної камери поліцейського підтверджує, що працівником поліції було оголошено зміст прав, передбачених ст. 268 КУпАП, що є процесуальним втіленням конституційного права на захист та правову допомогу.

Доводи апеляційної скарги про відсутність відеозапису складання розписки про передачу транспортного засобу та незалучення свідків до процедури відсторонення, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вказані твердження апелянта повністю спростовуються матеріалами справи, у яких наявна розписка про зобов`язання ОСОБА_2 забрати транспортний засіб та доставити його до місця стоянки.

Наявність у матеріалах справи оригіналу розписки про відсторонення та передачу транспортного засобу є самостійним доказом дотримання встановленої процедури, а невідображення моменту її складання на відеозаписі не позбавляє цей документ його доказової сили.

Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, оскільки процес оформлення правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП фіксувався за допомогою відеозапису, залучення свідків для підтвердження процедури відмови від огляду чи відсторонення від керування транспортним засобом не було обов`язковим. Таким чином, відсутність підписів свідків у розписці та матеріалах справи повністю відповідає вимогам чинного законодавства.

Щодо тверджень захисника про необхідність підтвердження стану алкогольного сп`яніння належними доказами та порушення презумпції невинуватості, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння є самостійним складом адміністративного правопорушення та не потребує доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння. Оскільки ОСОБА_1 інкримінується саме відмова від проходження огляду, встановлення факту перебування його у стані сп`яніння не є обов`язковим для кваліфікації правопорушення.

За таких обставин, предметом доказування у цій справі є саме факт відмови від огляду, який належним чином зафіксований у матеріалах справи, а тому склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є повністю доведеним.

З огляду на викладене, доводи сторони захисту щодо відсутності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - є неспроможними та такими, що спростовуються дослідженими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд виходить з такого.

Так, відповідно ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Зі змісту ст. 33 КУпАП вбачається, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається в межах статті, яка передбачає відповідальність за вчинене правопорушення. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Отже, апеляційний суд, накладаючи адміністративне стягнення, враховуючи особу ОСОБА_1 , те що він притягується до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яке є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку, й інші обставини справи, вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Разом з цим, у зв`язку з накладенням стягнення за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 слід стягнути й судовий збір, передбачений ст.40-1 КУпАП.

Керуючись ст. 294, 295 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Зембри Є.Й. - задовольнити частково.

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.06.2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік скасувати.

Постановити нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Роз`яснити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, що відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, що відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

- витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.