Справа № 289/2412/25
Номер провадження 3/289/44/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2026 м. Радомишль

Суддя Радомишльського районного суду Житомирської області Мельник О.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортні дані в матеріалах справи відсутні, РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , місце роботи не повідомив,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 13.12.2025 року серії ЕПР1 №539912, ОСОБА_1 , 13 грудня 2025 року, о 16 год. 45 хв., на АД М06 Київ-Чоп 86 км. поблизу с. Кочерів Житомирської області, керував транспортним засобом КІА Sorento, н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зиниці, які не реагують на світло, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому медичному закладі водій відмовився. Від керування тз відсторонено шляхом зупинки в дозволеному місці ПДР. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 та його представник - адвокат Трубай І.С. до суду з`явилися, подали заяву про розгляд справи без їх участі та клопотання про закриття провадження по справі, в якому клопотали перед судом про закриття вказаної справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи та співставляючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що провадження по справі підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу Верховенства права в Україні.

Відтак, по аналогії права, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтями 251, 255 КУпАП, особи, які уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення та на збір доказів, мають довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, за встановленими обставинами якого відносно неї складено протокол.

У цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Зі змісту п. 2.5 ПДР слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я, оформивши відповідне направлення, форма якого визначена п. 8 вказаної Інструкції.

Зі змісту вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що було виявлено правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Однак, вивченням зазначеного адміністративного протоколу та відеодоказів з бодікамери долучених працівниками поліції до матеріалів справи, як доказ вини останнього, встановлено, що його складено з окремими суттєвими розбіжностями, зокрема, зі змісту зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що особа яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому медичному закладі. Натомість, з відеозаписів бодікамери, які наявні в матеріалах справи, вбачається, що водій гр. ОСОБА_1 на пропозицію працівника пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння не відмовлявся, а навпаки погоджувався, однак з дотриманням належної процедури відповідно до норм чинного законодавства.

Також, з дослідженого відеозапису вбачається, що працівниками поліції не було повністю роз`яснено процедуру проведення вказаного вище огляду та в результаті не було оформлено, а також не було ознайомлено водія з відповідним направленням на такий огляд в найближчому медичному закладі.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, та ознайомлюють особу із складеними матеріалами, про що робиться відмітка у протоколі. Однак, вказані дії працівниками поліції проведені були не в повній мірі, зокрема водія не ознайомлено з направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, що стверджується відеозаписом та яке як вбачається з матеріалів справи оформлене не належним чином, а саме не підписане уповноваженою особою та тим самим не може бути належним та допустим доказом вини особи відносно, якої складені відповідні матеріали.

Зазначені обставини вказують на суттєві порушення під час складання протоколу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, до матеріалів справи про адміністративне правопорушення було долучено відеозаписи фіксації зазначеної в протоколі події, які містять собою фрагментарний характер запису та з яких вбачається, що поліцейськими не було задокументовано факту відсторонення від керування транспортним засобом ОСОБА_1 .. Жодний із долучених матеріалів до справи про адміністративне правопорушення, не підтверджує зазначений факт.

Згідно змісту ст. 62 Конституції України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п. 43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

У відповідності до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі Інструкція), зокрема п.п. 3, 4 розділу ІІ Оформлення протоколів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, працівник поліції, зобов`язаний під час складання протоколу, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснити її права й обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, а також роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що вона має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також у разі відмови, викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Як вбачається з відеозаписів, долучених до матеріалів справи, як доказ вини ОСОБА_1 в порушенні п. 2.5 ПДР України, працівником поліції не було роз`ясненно зазначених правових норм передбачених вказаною Інструкцією.

Разом з тим, до матеріалів справи працівником поліції було долучено рапорт, з якого вбачається, що останнім було здійснено перевірку документів водія ОСОБА_1 , запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння від якого водій відмовився, який суд не бере до уваги та вважає неналежним доказом у справі, так як він прямо суперечить іншим зібраним доказам у даній справі, зокрема відеозапису долученого до матеріалів справи працівниками поліції.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Обґрунтування ж матеріалів справи про адміністративне правопорушення фактично лише показами (власним спостереженням) поліцейського та без дотримання всіх визначених норм законодавства ставить під сумнів його незацікавленість в результатах розгляду справи.

У даному випадку для підтвердження допущеного правопорушення та дотримання всієї процедури оформлення працівниками поліції вказаних адміністративних матеріалів, працівники поліції відповідно до ст. 251 КУпАП не були позбавлені можливості, забезпечити складання адміністративних матеріалів відносно особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , з дотриманням передбачених законодавством норм відповідно до ст. 254, 256, 268 КУпАП та Інстракції, однак відповідних заходів не вжили.

У свою чергу Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, з урахуванням загального принципу про те, що всі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення необхідно тлумачити на її користь (ст. 62 Конституції України), суд дійшов висновку, що обставини, викладені в протоколах про адміністративні правопорушення, не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, що виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Зазначене є підставою для закриття провадження у справі через недоведеність складу адміністративних правопорушень в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 10 діб з моменту її винесення.

Суддя Олександр МЕЛЬНИК