Номер провадження 33/816/155/26 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. , з участю секретаря судового засідання Баришевої А.І., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Муйдінова Р.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Муйдінова Р.М. на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 06 лютого 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 06 лютого 2025 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік за те, що він 12.12.2024 о 23-14 год у м. Суми по вул. Герасима Кондратьєва, 129, керував т/з Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки т/з за допомогою Alcotest Drager 6820, проба позитивна 0,73 проміле. Своїми діями порушив п. 2.9 а) ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Муйдінов Р.М. подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 06 лютого 2025 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що долучені до матеріалів справи відеозаписи не містять підтвердження законних підстав у працівників поліції для зупинки транспортного засобу під керування ОСОБА_1 .

Окрім цього, працівники поліції не повідомили останнього, які саме ознаки алкогольного сп`яніння були виявлені в нього, що є порушенням вимог ст. 266 КУпАП та тим самим, безпідставно застосували до особи огляд на стан сп`яніння без реального виявлення ознак такого сп`яніння.

Зазначав, що із долученого відеозапису вбачається, що працівниками поліції належним чином не роз`яснено водію порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці з використанням спеціального технічного засобу та в подальшому, в закладі охорони здоров`я. Тим самим поліцейськими було порушено право особи на захист, адже не розуміючи порядок огляду, в який спосіб, особа має право відмовитися від проходження огляду.

Апелянт зауважував про те, що працівниками поліції не було належним чином роз`яснено особі право на оскарження результату огляду на місці зупинки у закладі охорони здоров`я і наслідки відмови від такого оскарження.

Враховуючи вищевикладене, апелянт стверджував про те, що поведінка працівників поліції свідчить про їх явну упередженість та тиск на особу, а тому відсутні підстави для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з недоведеністю вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, обставин.

Вислухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, позицію особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Муйдінова Р.М., які вимоги поданої апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити, дослідивши докази, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи дану справу, суддя суду першої інстанції вищезазначені вимоги дотримався у повному обсязі та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, з врахуванням:

- протоколу про адміністративне правопорушення від 12 грудня 2024 року серії ЕПР1 №195200, який за змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП, містить всі обставини, які складають об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП (а.с.1);

- роздруківкою тесту №1532 від 12.12.2024 з результатом 0,73 проміле (а.с. 3);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого результат огляду ОСОБА_1 проба позитивна 0,73 проміле, з результатом згоден (а.с. 4);

- відеозаписів нагрудних камер працівників поліції, які підтверджують керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку, є належними та допустимими і ставити їх під сумнів в апеляційного суду підстави відсутні.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (частини 1, 2 статті 251 КУпАП).

Із долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, відеозаписів нагрудних камер працівників поліції, чітко вбачається, як 12 грудня 2024 року о 23-14 год у м. Суми по вул. Герасима Кондратьєва, 129, було зупинено транспортний засіб Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

Під час спілкування, працівником поліції було виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, на запитання поліцейського про те, що він вживав, ОСОБА_1 відповів : «пиво, літр-півтора» та відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, на що останній погодився.

Результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці, становив 0,73 проміле. На запитання про те, чи згоден водій з результатом, ОСОБА_1 відповів : «а смисл згоди».

Жодних заперечень щодо процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 не висловлював.

Апеляційний суд вважає, що зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та об`єктивно підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги про безпідставну зупинку апеляційний суд вважати обґрунтованими не може та зазначає наступне.

Згідно п. 5 ч.1 ст. 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: запроваджувати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комендантську годину (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень), а також встановлювати спеціальний режим світломаскування.

Загальновідомою обставиною є факт введення в України воєнного стану і на території м.Суми комендантської години з 23 год. до 05 год.

Таким чином, дії працівників поліції щодо зупинки ОСОБА_1 о 23 год 14 хв., тобто під час дії комендантської години, були правомірними.

Матеріали справи не містять відомостей про оскарження дій працівників поліції щодо зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 в порядку, передбаченому ст. 267 КУпАП.

Отже, враховуючи відомості відеозапису події, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що працівники поліції зупинили ОСОБА_1 не порушуючи чинного законодавства, а такі твердження розцінюються судом, як обраний спосіб захисту останнього для уникнення ним відповідальності.

Ознаки алкогольного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, поліцейськими викладено у доданих до протоколу матеріалах.

Апеляційний суд зважає на те, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи передбачених п.3 розділу І Інструкції ознак алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п.2.5 ПДР проведення огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком водія.

При цьому апеляційний суд зауважує, що жоден із нормативних документів не надає водію або його захисникові права оспорювати таку вимогу поліцейського.

Таким чином, доводи апелянта про недоведення водію працівниками поліції, виявлених в нього ознак алкогольного сп`яніння, спростовуються долученими письмовими доказами.

Що стосується доводів апелянта про те, що поліцейськими перед проведення огляду на стан сп`яніння не було роз`яснено ОСОБА_1 процедуру застосування технічного приладу, то вони є необґрунтованими, оскільки згідно із відеозаписом, останній добровільно погодився на проходження огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер, при цьому працівником поліції останньому було роз`яснено процедуру та методику його проведення.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що останній не висловлював жодних заперечень щодо проведеного огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу.

Доводи апелянта, що працівниками поліції не роз`яснено водію, що він може пройти огляд в медичному закладі, апеляційний суд розцінює критично, оскільки ОСОБА_1 після проведеного огляду претензій щодо проведеного огляду не мав, не зазначав заперечень у протоколі про адміністративне правопорушення, незгоди з результатом огляду і вимоги пройти огляд в медичному закладі не висловлював.

Як вбачається з матеріалів справи та відеозапису події, жодного упередженого ставлення в працівників поліції до ОСОБА_1 не було, всі дії працівників поліції відповідали вимогам ст. 266 КУпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 та ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію».

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що дії працівників поліції відповідно до вимог ст. 267 КУпАП не оскаржені водієм у вищестоящий орган.

Так, згідно ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі не згоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Проте, вказаним правом, водій ОСОБА_2 не скористався, що підтверджується дослідженими доказами у справі.

З урахуванням наведеного, суд дійшов правильного висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, за обставин, встановлених судом першої інстанції і доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, немає підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що просить апелянт.

У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства (O'Halloran and Francis v. The United Kingdom ) no. 15809/02 і 25624/02ECHR від 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі, згідно встановлених норм закону України.

Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Муйдінова Р.М., апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді районного суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294, 295 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 06 лютого 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Муйдінова Р.М. на цю постанову без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.