Провадження №: 3/752/124/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Бондаренко Г.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві ДПП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код не відомий, громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

відповідно до протоколу серії ЕПР1 464215 від 24.09.2025 року, ОСОБА_1 24.09.2025 року о 22 год. 02 хв. в м. Києві по вул. проспекта Науки, 24, керував транспортним засобом «MKZ» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп?яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога в КНП «КМНКЛ «Соціотерапія», за результатом огляду ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння 0,30 %, чим порушив вимоги п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 в судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Свою позицію обґрунтував тим, що в той день ОСОБА_1 не керував транспортним засобом в стані сп`яніння, оскільки приїхав тверезий, припаркував автомобіль та пішов по особистим справам до знайомих. Вказав, що потім ОСОБА_1 почув звук сигналізації та повернувся до автомобіля, щоб вимкнути її. Зазначив, що коли ОСОБА_1 підійшов до автомобіля і переконався, що з ним нічого не трапилось, він намагався вимкнути сигналізацію, однак вона не вимикалась. В цей момент до ОСОБА_1 підійшла співробітниця поліції та щось запитувала у ОСОБА_1 . Вказав, що після того як ОСОБА_1 вимкнув сигналізацію, він знову пішов по своїх справах та в магазин. Зазначив, що коли ОСОБА_1 вийшов з магазину, до нього вже підійшли співробітники поліції та попросили пройти разом до автомобіля у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 автомобіль припаркований в неналежному місці. Також зазначає, що 24.09.2025 року о 21 год. 59 хв. відносно ОСОБА_1 була розглянута справа про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 122 КУпАП, зокрема в постанові вказано, що ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу на смузі для маршрутних ТЗ, позначеною дорожнім знаком 5.8, чим порушив п. 17.1 ПДР України. Також зазначив, що після винесення даної постанови працівники поліції вирішили здійснити обстеження ОСОБА_1 на стан сп`яніння. Захисник вказує, що в постанові за ч. 3 ст. 122 КУпАП вказано, що 24.09.2025 року о 21 год. 59 хв. ОСОБА_1 здійснив зупинку, а в протоколі за ч. 1 ст. 130 КУпАП вказано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом 24.09.2025 року о 22 год. 02 хв. 00 с., в той час як розгляд справи за ч. 3 ст. 122 КУпАП відбувся о 22 год. 02 хв. 39 с, що на думку захисника є абсурдним і не узгоджується між собою, а тому, на його думку є всі підстави для закриття провадження у справі.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Згідно п. 2.9 (а) ПДР, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За результатами дослідження наявних у матеріалах справи доказів, а саме відеозапису з нагрудної камери працівника патрульної поліції, вбачається, що автомобіль ОСОБА_1 був припаркований в недозволеному місці, а сам ОСОБА_1 стояв поруч з автомобілем, після чого до нього підійшли працівники патрульної поліції та повідомили, що його авто припарковане у невстановленому місці. На місці ОСОБА_1 вказав, що дійсно він був неподалік у справах, а коли він почув, що його авто зламалось, він підійшов до нього розібратись, а тому не керував транспортним засобом в стані сп`яніння. Таким чином, на відеозаписі не зафіксований факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані сп`яніння, оскільки поліцейські вже підходять до припаркованого транспортного засобу, враховуючи також той факт, що в постанові за ч. 3 ст. 122 КУпАП було встановлено факт зупинки транспортного засобу в недозволеному місці раніше, ніж факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані сп`яніння. Крім того, з діалогу поліції і водія вбачається, що авто тривалий час було запарковане у забороненому для цього місці. Інших належних та допустимих доказів щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані сп`яніння матеріали справи не містять.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 27 (абз. 3,4) постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із подальшими змінами), керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №404/4467/16-а сформульовано правовий висновок про те, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі.

Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Таким чином, необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, зокрема за порушення вимог пункту 2.9 ПДР України, є керування особою транспортним засобом і встановлення вказаного факту є обов`язковим при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 на місці подійповодить себе адекватно та спокійно, заперечує факт керування транспортним засобом в стані сп`яніння, а в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані сп`яніння, що є обов`язковим для даного виду правопорушення, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому провадження відносно нього на підставі вказаного протоколу слід закрити.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя

постановив:

провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з моменту винесення.

Суддя Г.В. Бондаренко