ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/393/26 Справа № 932/7574/25 Суддя у 1-й інстанції - Карягіна Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Шмирова Євгенія Ігоровича, в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Дніпра від 17 листопада 2025 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 17 листопада 2025 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, та судовий збір на користь держави у сумі 605,60 гривень.

Згідно з постановою суду першої інстанції, 05.06.2025 о 23-02 годині водій ОСОБА_1 , знаходячись на перехресті вул. Короленка та вул. С. Хороброго у м. Дніпрі, керувала автомобілем «Toyota», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови), пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», висновок якого становить 1,85 % проміле, з яким не погодилася, та в порушення п. 2.5 ПДР України, від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі відмовилася.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За змістом клопотання про поновлення захисник вказує, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_2 , яка не була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином, а в матеріалах справи відсутні докази такого повідомлення. Зауважує, що 13.08.2025 ОСОБА_1 зверталася до суду з клопотанням про направлення справи за підсудністю до м. Вінниці, проте вказане клопотання судом першої інстанції не розглянуто.

В обґрунтування апеляційних вимог адвокат зазначає, що ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом, не була обізнана, що у разі якщо вона не керує автомобілем, то й не має обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу «Драгер». Доказів керування транспортирним засобом в матеріалах справи не має. Вважає, що ОСОБА_3 не є суб`єктом даного адміністративного правопорушення.

Захисник стверджує, що ОСОБА_3 не було запропоновано проїхати до медичного закладу після того як вона не погодилася з результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки.

Позиції учасників апеляційного процесу.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та її захисник не з`явилися, повідомлені належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду.

19.01.2025за допомогою системи «Електронний суд» захисник Шмиров Є.І. скерував заяву про розгляд справи за їх відсутності, апеляційну скаргу підтримує на підставі наведених у ній обставин.

Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб (ч. 6 ст. 294 КУпАП).

У зв`язку з чим апеляційний суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників справи.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування

практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Скорик проти України» Європейський суд з прав людини нагадав, що відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені ст. 6 Конвенції. Мають бути враховані особливості провадження, що розглядається, та сукупність проваджень, що здійснювались у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них.

Розглянувши клопотання захисника про поновлення строку апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає обґрунтованими його доводи, оскільки ОСОБА_1 не брала участь в судовому засіданні суду першої інстанції. Враховуючи вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, апеляційний суд вважає, що для забезпечення права особи на апеляційне оскарження рішення суду, необхідно задовольнити клопотання та поновити строк апеляційного оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції, доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.

Приймаючи рішення про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції правильно поклав в основу судового рішення відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №352724 від 05.06.2025; рапорті командира роти №2 батальйону №1 УПП в Дніпропетровській області ДПП Бойко О., в я кому відображені фактичні обставини події, що узгоджуються з іншими доказами у справі; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначений позитивний результат огляду на стан алкогольного сп`яніння 1,85 проміле, з результатом якого ОСОБА_1 не погодилась, від підпису відмовилася, роздруківці до приладу «Drager Alcotest 6820», відповідно до якої результат тесту 1,85 проміле, від підпису у якій ОСОБА_1 відмовилася; направленні водія на огляд транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.06.2025, ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі у лікаря- нарколога відмовилася; на відеозаписі з нагрудної камери співробітника поліції.

На відеозаписі, який долучено до матеріалів справи, зафіксовано факт зупинки нарядом поліції транспортного засобу «Toyota», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , після чого інспектором поліції роз`яснено причини зупинки особі, оскільки остання проїхала на заборонений сигнал світлофора, що забороняє рух, та на дорожній знак «Проїзд без зупинки заборонено». ОСОБА_1 пояснила працівникам поліції, що дійсно керує транспортним засобом, проте не знає як доїхати до свого місця призначення у готель, оскільки через оголошення повітряної тривоги у місті не працює навігація, просила поліцейських їй допомоги. Вказала мовою оригіналу «Я не знаю як туди доїхати, вже кружляю годину».

Поліцейський, вбачаючи ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , запропонував їй пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці запинки за допомогою технічного приладу газоаналізатору «Alcotest Drager», на що вона погодилася.

На відеозаписі зафіксовано як ОСОБА_1 продуває Драгер, зафіксовано результат 1,85 проміле, з результатом особа, яка керувала транспортним засобом, не погодилася. Поліцейським роз`яснено ОСОБА_1 порядок проходження огляду на стан сп`яніння, запропоновано пройти медичний огляд у медичному закладу, на що остання відмовилася.

Також інспектором поліції роз`яснено, що ОСОБА_1 відсторонено від права керування транспортним засобом, відповідальність, яка передбачена санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, зазначені обставини, зафіксовані на відеозаписі, спростовують твердження захисника за змістом апеляційної скарги про відсутність доказів, які свідчили б про недотримання порядку проведення огляду на стан сп`яніння працівниками поліції.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису...

Позиція захисту в апеляційній скарзі зводиться до твердження про відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а відеозапис не містить доказів, що вона керувала ним та була зупинена працівниками поліції.

З такими твердженнями захисту суд апеляційної інстанції погодитись не може, оскільки КУпАП не встановлює вимог, що ця обставина (керування транспортним засобом) встановлюється тільки відеозаписом або іншими певними видами доказів. Апеляційний суд зауважує, що факт керування може бути встановлений на підставі будь-яких доказів та їх сукупності відповідно до ст. 251 КУпАП.

Факт керування транспортним засобом за обставин, викладених у рішенні суду, підтверджується поясненнями самої ОСОБА_1 , яка підтвердила факт керування та пояснювала поліцейським невідомий їй маршрут руху у зв`язку з тим, що не працює навігація, про що зазначено вище.

Доводи апеляційної скарги, що вона не керувала транспортним засобом, окрім пояснень самої ОСОБА_1 , спростовуються і обстановкою на місці її зупинки, а саме ОСОБА_1 перебувала на місці водія, спілкувалася з поліцейськими саме як водій і жодного разу не заперечила цей факт. Відеозаписом зафіксовано, що пасажир автомобіля неодноразово просив працівників поліції не затримувати водійку ОСОБА_1 , оскільки він є військовослужбовцем, якого вона мусить зараз довезти у госпіталь, проте вони не можуть знайти його місцезнаходження, бо не працює навігатор.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідальність настає саме за відмову водія пройти медичний огляд, про що передбаченого обов`язок в п. 2.5 ПДР України.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, ОСОБА_1 відмовилася від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я, після незгоди з результатами огляду на місці зупинки, чим порушила вимогу 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Диспозиція вказаної статті окреслює обставини, які підлягають доведенню в межах справи про адміністративне правопорушення і в даній справі такі обставини підтверджуються відеозаписом з нагрудного відеореєстратора працівника поліції та поясненнями на місці події самої ОСОБА_1 , тому будь-яких сумнівів у правильності та обґрунтованості висновку суду першої інстанції немає.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння... поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Вищезазначені положення статті 266 КУпАП, кореспондуються з положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року зі змінами та доповненнями «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду» (далі - Порядок), зокрема у пунктах 3 та 6, зазначено, що огляд проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Аналогічні правила зазначені і в пунктах 6, 7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року зі змінами та доповненнями (далі - Інструкція).

З вище викладеного слідує, що законом передбачені два порядки проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння: поліцейським з використанням технічних засобів і лікарем в закладі охорони здоров`я.

Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться в закладах охорони здоров`я в двох випадках, а саме: 1) у разі незгоди водія на проведення огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів; 2) у разі незгоди водія з його результатами, тобто результатами огляду, проведеного поліцейським.

Отже, направлення на проходження огляду водія на стан сп`яніння в медичному закладі складається поліцейським у випадку, коли водій не погоджується з результатами такого огляду на місці зупинки транспортного засобу та виявив бажання пройти саме медичний огляд у закладі охорони здоров`я або відмовився від огляду на місці та виявив бажання пройти медичний огляд.

У зв`язку з викладеним, доводи сторони захисту щодо невірно встановленого суб`єкта адміністративного правопорушення в особі ОСОБА_1 апеляційний суд вважає неспроможними.

Таким чином, при розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог статей 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції, з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено, а доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди з прийнятим судовим рішення, власної оцінки доказів у справі, які апелянт тлумачить на користь захисту, ігноруючи їх сукупність та об`єктивність відеозапису.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про залишення оскарженої постанови суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Шмирова Євгенія Ігоровича про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити та поновити строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу захисника Шмирова Євгенія Ігоровича залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду міста Дніпра від 17 листопада 2025 року стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун