Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.01.2026 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Сливича В. І., потерпілого ОСОБА_2 та його представника-адвоката Куруца А. А., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/825/25 за апеляційною скаргою захисника-адвоката Сливича В. І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.11.2025.

Цією постановою:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 06 (шість) місяців.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

З протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 484193 від 15.10.2025 та постанови судді від 18.11.2025 вбачається, що 09.10.2025 о 23 год 10 хв ОСОБА_1 в м. Ужгороді, вул. М. Польового, 2, керуючи т/з «Wolkswagen ID 4», д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком руху та здійсненням повороту ліворуч не впевнився в безпечності маневру внаслідок чого зіткнувся із транспортним засобом марки «Skoda Superb», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 14.3 Правил дорожнього руху України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

На постанову суду від 18.11.2025 захисник-адвокат Сливич В. І. подав апеляційну скаргу, в якій вказує на її незаконність та необґрунтованість, просить її скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення. Посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому невірно зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення, так як за іншими матеріалами справи подія мала місце на вул. Заньковецькій, а не за адресою Управління департаменту патрульної поліції. Також судом невірно оцінено фактичні обставини справи, за яких дана дорожньо-транспортна пригода настала внаслідок дій саме потерпілого ОСОБА_2 , який розпочав обгін у місці, де це заборонено. У свою чергу ОСОБА_1 діяв у

-2-

відповідності до Правил дорожнього руху України. Судом в ході розгляду справи не усунуто суперечності між протоколом та фактичними обставинами, а у постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності викладено фабулу, яка не відповідає протоколу про адміністративне правопорушення. Також судом проігноровано клопотання сторони захисту про призначення у справі судової автотехнічної експертизи. Застосовуючи щодо ОСОБА_1 адміністративне стягнення судом не взято до уваги ні ступінь вини, ні дані про особу правопорушника.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Сливича В. І., які підтримав апеляційну скаргу, потерпілого ОСОБА_2 та його представника-адвоката Куруца А. А., які заперечили проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника-адвоката Сливича В. І. не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 484193 від 15.10.2025 вбачається, що 09.10.2025 о 23 год 10 хв ОСОБА_1 в м. Ужгороді, вул. М. Польового, 2, керуючи т/з «Wolkswagen ID 4», д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком руху та здійсненням повороту ліворуч не впевнився в безпечності маневру внаслідок чого зіткнувся із транспортним засобом марки «Skoda Superb», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 14.3 Правил дорожнього руху України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Викладені у протоколі щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП обставини підтверджуються наявною в матеріалах справи схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 09.10.2025, в якій зафіксована дорожня обстановка і місце розташування транспортних засобів, пошкодження транспортних засобів, яка підписана учасниками без жодних зауважень та застережень, заявою потерпілого ОСОБА_2 про порушення учасниками правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів від 10.10.2025, відеозаписами, які містяться на DVD+R диску, що доданий до протоколу та іншими матеріалами справи.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено даних, які би давали підстави вважати, що інспектор УПП в Закарпатській області Гапак Ю. В., який склав щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, був упереджений

-3-

при його складанні, що у нього були підстави для обмови ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху України та підстави для фальсифікації протоколу та доданих до нього матеріалів, а також даних про його зацікавленість у результатах розгляду справи, на ці дані не вказується як в апеляційній скарзі, так і не вказувала сторона захисту під час її розгляду

Тому, апеляційний суд приходить до висновку про те, що поліцейський Гапак Ю. В. при виконанні своїх функціональних обов`язків та складанні відповідних документів діяв у межах наданих йому повноважень.

Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає порушення учасниками дорожнього руху, правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.4 Правил дорожнього руху України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9 Правил дорожнього руху України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 14.3 Правил дорожнього руху України водієві транспортного засобу, якого обганяють, забороняється перешкоджати обгону шляхом підвищення швидкості руху або іншими діями.

Апеляційний суд, дослідивши зібрані по справі докази вважає, що суддею місцевого суду дана правильна оцінка наявним у справі доказам, а тому висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні, передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення є таким, що відповідає фактичним обставинам справи, наявним у матеріалах справи доказам і узгоджується з вимогами закону.

Під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 вину не визнав та наголосив, що причиною дорожньо-транспортної пригоди стали не його дії чи бездіяльність, а дії водія автомобіля «Skoda Superb» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 .

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні ствердив, що намагався уникнути зіткнення з транспортним засобом марки «Wolkswagen ID 4», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 і вважав, що саме з вини останнього відбулася дорожньо-транспортна пригода, оскільки ним створено аварійну ситуацію.

Крім того, факт недотримання водієм ОСОБА_1 вимог п. 14.3. Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі відеозаписами з камер зовнішнього спостереження, з яких встановлено, що водій автомобіля марки «Wolkswagen ID 4», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Заньковецькій, зупинився, почав рухатися заднім ходом до перехрестя, після чого розпочав маневр повороту ліворуч, в той час, коли водій автомобіля «Skoda Superb» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 вже перебував у процесі обгону та рухався по зустрічній смузі.

При оцінці зібраних по справі доказів, апеляційний суд уважає, що вимоги КУпАП та інші нормативно-правові акти, при збиранні та фіксуванні таких, порушені не були.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, цим доказам суд дав належну оцінку та вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, а тому доводи сторони захисту в апеляційній скарзі про відсутність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є необґрунтованими і такі апеляційним судом відхиляються.

-4-

Доводи захисника про те, що небезпека в даній дорожній обстановці виникла для водія ОСОБА_1 , яку створив водій автомобіля марки «Skoda Superb» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 , порушивши вимоги пункту 13.1 Правил дорожнього руху України, за що він притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, знаходяться в причино-наслідковому зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди, не заслуговують на увагу, оскільки в цій справі розглядається протокол про адміністративне правопорушення і порушення правил дорожнього руху лише щодо водія ОСОБА_1 , який порушив вимоги п. 14.3 Правил дорожнього руху України.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в оскаржуваній постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, у зв`язку з наявністю в діях іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, стороною захисту не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

При цьому факт складення відносно іншого водія ОСОБА_4 протоколу про адміністративне правопорушення за порушення Правил дорожнього руху України, а також факт наявності відносно нього постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, не спростовує встановлених судом обставин, за яких ОСОБА_1 визнаний винним у порушенні Правил дорожнього руху України та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Разом з тим, надаючи оцінку діям водія транспортного засобу «Skoda Superb» д.н.з. НОМЕР_2 , виходячи зокрема з дослідженого в судовому засіданні відеозапису, а також постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.11.2025, слід констатувати, що причиною дорожньо-транспортної пригоди є невиконання обома водіями вимог Правил дорожнього руху України, у зв`язку з чим у діях обох водіїв вбачається спільна ступінь вини у допущеному зіткненні, дорожньо-транспортній пригоді та заподіяних наслідках, що об`єктивно підтверджено наявними матеріалами справи.

Доводи сторони захисту в апеляційній скарзі про те, що постанова суду є незаконною, необґрунтованою та винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд відхиляє, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що стороною захисту не спростовано вищевказані твердження та не надано належних доказів на спростування вини ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні ні до місцевого суду, ні до суду апеляційної інстанції.

При цьому захисником-адвокатом Сливичем В. І. не було надано будь-яких інших доказів, які б спростовували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Між тим, доводи апеляційної скарги сторони захисту фактично зводяться до переоцінки доказів, яким суддею місцевого суду надана належна правова оцінка, на правильність висновків судді не впливають та їх не спростовують, порушень вимог закону допущених судом першої інстанції, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає, а відтак вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Разом з тим, частково слушними є доводи сторони захисту щодо невірного зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення місця вчинення дорожньо-транспортної пригоди, оскільки така формальна неточність не вплинула на правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 . Крім того, як вбачається з матеріалів справи, місце

-5-

дорожньо-транспортної пригоди було зафіксовано із зазначенням вулиці, населеного пункту та прив`язкою до базових ліній у схемі місця дорожньо-транспортної події від 09.10.2025, що однозначно вказує на конкретну локацію вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, сукупність досліджених доказів поза розумним сумнівом свідчить, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом перед початком руху та здійсненням повороту ліворуч не впевнився в безпечності маневру, що призвело до зіткнення транспортних засобів, внаслідок чого виникла дана дорожньо-транспортна пригода.

Доводи апеляційної скарги про те, що викладені в постанові суду обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди не відповідають дійсності, спростовуються матеріалами справи, перевіркою яких не встановлено порушень при оформленні матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, у тому числі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Посилання сторони захисту про не призначення судом автотехнічної експертизи, апеляційний суд відхиляє, оскільки проведення експертизи, про призначення якої клопотала сторона захисту, жодним чином не впливало на вирішення справи щодо ОСОБА_1 по суті, оскільки доводи сторони захисту зводяться лише до неповноти дослідження дій ОСОБА_4 , який у даній справі не являється особою, що притягується до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд вважає безпідставними і доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції проігноровано клопотання адвоката Сливича В. І. про проведення автотехнічної експертизи, вважаючи таке рішення суду обґрунтованим.

При цьому сторона захисту із клопотанням про призначення в даній справі судової автотехнічної експертизи до апеляційного суду не зверталась.

При оцінці доводів апеляційної скарги про надмірну суворість накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити про таке.

Санкція ст. 124 КУпАП тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Згідно з приписами ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи вищенаведені обставини, зокрема: характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення грубе порушення правил дорожнього руху, невизнання ним своєї вини, відсутність даних про відшкодування шкоди потерпілому, апеляційний суд погоджується із висновком місцевого суду про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у межах санкції ст. 124 КУпАП, а саме у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 06 (шість) місяців.

Жоден із більш м`яких видів стягнення, на думку апеляційного суду, не зможе здійснити виховного впливу на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності та запобігти вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

-6-

Крім того, стороною захисту не надано відомостей про те, що право керувати транспортними засобами є необхідним для ОСОБА_1 в силу зайняття тією чи іншою діяльністю, й доказів на підтвердження вказаного матеріали справи не містять.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП і накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців відповідно до санкції ст. 124 КУпАП.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, допущене ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху.

При цьому, апеляційний суд враховує, що в рішенні у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський Суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008) Європейський суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005), Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення відповідає характеру вчиненого правопорушення, встановлене у межах санкції ст. 124 КУпАП, а тому підстав для його зміни не вбачається.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів необґрунтованість накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга захисника-адвоката Сливича В. І. задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для зміни оскаржуваного судового рішення в частині накладення адміністративного стягнення.

-7-

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Сливича В. І. залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.11.2025 щодо ОСОБА_5 , - без змін.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя