П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/73/26

Провадження № 3/348/74/26

22 січня 2026 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Максименко О.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Надвірна Івано-Франківської області, працюючої в ТЦ "Універмаг" продавцем непродовольчих товарів, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У с т а н о в и в :

23.12.2025 за місцем проживання АДРЕСА_1 ОСОБА_1 неналежно виконувала свої батьківські обов`язки відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , 2009 року народження, на підставі ч. 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, оскільки неповнолітній в період часу з вересня 2025 по 23.12.2025 не відвідує навчальний заклад.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнала та пояснила суду, що її син забезпечений всім необхідним, вона особисто підвозила його до навчального закладу. Син в коледжі провчився рік, потім повідомив, що не хоче навчатися, хоча і розуміє, що це необхідно, чекає, коли йому виповниться 18 років та хоче йти служити в ЗСУ за контрактом. З сином неодноразово проведено профілактичну бесіду щодо його навчання. Вона постійно підтримує зв`язок із коледжем, у класного керівника контролює чи відвідує син навчання. Наразі навчальний заклад переведений на дистанційну форму навчання, син онлайн відвідує заняття, поступово змінюючи своє відношення до навчання.

Адвокат Кузюк І.Ю. суду повідомив, що відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки вона веде нормальний спосіб життя, приймає активну участь в житті і вихованні сина, повністю виконує своє батьківські обов`язки.

В діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що підтверджується повідомленням В.о. директора Надвірнянського фахового коледжу НТУ, повідомленням служби у справах дітей Надвірнянської міської ради та іншими матеріалами справи.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950, ратифікованою Україною 17.97.1997, передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що українське правительство визнало кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 свою вину не визнала, до адміністративної відповідальності притягується вперше, її діями не завдано шкоди суспільним інтересам, відсутність обтяжуючих обставин, а також те, що ОСОБА_1 вживала і вживає заходи щодо врегулювання ситуації та відновлення навчання сина, тобто, вжила всіх можливих заходів для улагодження ситуації, у зв`язку із чим суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю скоєного адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження по справі про адміністративне правопорушення виноситься постанова про закриття справи

На підставі викладеного та керуючись ст. 22, 184, 268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 184 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого правопорушення, оголосивши їй усне зауваження.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП закрити .

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення.

Суддя Надвірнянського районного суду

Івано-Франківської області О.Ю. Максименко