ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/284/26 Справа № 212/9138/25 Суддя у 1-й інстанції - Дехта Р. В. Суддя у 2-й інстанції - Акуленко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Акуленко В.В., при секретарі Сербіній І.В., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника Єгорова Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника на постанову судді Покровського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 26 серпня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонерка, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 (одна тисяча двадцять) гривень. Стягнуто з неї судовий збір в розмірі 605,60 грн..

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 24 липня 2025 року близько о 19 год. 30 хв. перебуваючи за адресою свого мешкання: АДРЕСА_2 , вчинила домашнє насильство відносно своєї доньки гр.. ОСОБА_2 , вчинила дії психологічного характеру, а саме виражалася нецензурною лайкою, словесно ображала, чим завдала їй психічної шкоди здоров`ю, викликавши у потерпілої побоювання за свою безпеку, вчинено особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП від 04.06.2025. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

На вказане рішення захисником Єгоровим Є.С. подана апеляційна скарга, в якій він просить постанову судді скасувати та закрити провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Сторона захисту вважає, що домашня сварка не є домашнім насильством. Наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення не містить чіткого посилання на дії психологічного характеру зі сторони ОСОБА_3 та не містить суб`єктивної сторони ст. 173-2 КУпАП. В матеріалах справи не має відомостей щодо спричинення ОСОБА_3 шкоди потерпілій.

Апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження. Вказує, що ОСОБА_3 та її захисник не були присутніми при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Копія постанови сторони отримали лише в листопаді 2025 року.

.

Перевіривши матеріали справи слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Тобто, можливість реалізації права апеляційного оскарження та його строк виникають і обчислюються саме з дня винесення постанови та не пов`язані з днем отримання копії судового рішення.

Разом з тим, суд першої інстанції не повідомив сторони по справі про розгляд протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 на 26 серпня 2025 року, про що відсутні відомості в матеріалах справи, позбавивши сторони права надати пояснення, заперечення або інші матеріали.

Таким чином, пропущений особою, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та її захисником строк апеляційного оскарження підлягає поновленню, оскільки суд першої інстанції позбавив їх права на участь в судовому засіданні

Апеляційним судом в судовому засіданні були виправлені допущені судом першої інстанції порушення, у повній мірі забезпечено право ОСОБА_1 та її захисника Єгорова Є.С. на доступ до правосуддя. Їм була надана можливість взяти участь у судовому засіданні, надати пояснення, заявити будь-які клопотання та скористатись всім обсягом прав, передбачених ст.268 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 173-2 КУпАП встановлена відповідальність за вчинення домашнього насильства, повторно протягом року.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому аби повністю розкрити суть адміністративного правопорушення, у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і, вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були вчинені.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у частині першій статті 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Відповідно до ч. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», n. 68177, «Enea v. Italy» [GC], n. 55182, «Idalov v. Russia» [GC], 91183.

Практика Європейського суду з прав людини у рішенні «Ireland v. the UK», наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ висловленої у рішеннях «Kudla v Poland» [GC], n. 92237, «Козинець проти України», n. 52, «Лабіта проти Італії», n. 120, «Чембер проти Росії», n. 49244, поводження є «нелюдським», якщо, крім іншого, воно було умисним, застосовувалось впродовж кількох годин поспіль і призводило або до справжніх тілесних ушкоджень, або до гострих фізичних чи душевних страждань.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права. Рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», n. 145.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується даними, що містить протокол про адміністративне правопорушення, заявою потерпілої ОСОБА_4 , поясненням свідка ОСОБА_5 та постановою суду від 26.06.2025 про притягнення ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В своїй сукупності наведені вище докази узгоджуються з поясненнями потерпілої та підтверджують факт здійснення ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного характеру відносно доньки ОСОБА_2 , а саме: погрози фізичної розправи.

Сумніви щодо достовірності зазначених доказів у суду відсутні.

Доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення також є безпідставними, і такими, що спростовуються дослідженими судом першої інстанції доказами, яким надано належну та об`єктивну оцінку, що також перевірено в суді апеляційної інстанції.

При цьому, якщо особа, яка притягається до відповідальності вчинила дії, передбачені ч. 3 ст. 173-2 КпАП України, а шкода не настала, але могла бути заподіяна, то жодним чином не можна робити висновок про недоведеність вчинення домашнього насильства.

Невизнання ОСОБА_1 своєї провини в скоєнні адміністративного правопорушення є способом її самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується вказаними у постанові доказами.

Сукупність доказів є достатніми, щоб дійти висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.173-2 КУпАП.

Оскільки всі наявні в матеріалах справи доводять вину ОСОБА_1 , а доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, то підстав для скасування постанови суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

Постанова суду є законною та обґрунтованою.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити захиснику Єгорову Є.С., який діє в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Покровського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 26 серпня 2025 року відносно ОСОБА_1 .

Постанову судді Покровського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 26 серпня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Єгорова Є.С. без задоволення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судд