Справа № 138/108/26
Провадження №:3/138/50/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі головуючого судді Ясінського Ю.А., секретаря судового засідання Сілантьєвої Л.А., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Пограничного А.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Саїнка Чернівецького району Вінницької області, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, працюючого пожежним-рятувальником 12 ДПРЧ м. Могилів-Подільський, паспорт № НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 334408 від 08.01.2026 ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 08.01.2026 о 11 год. 00 хв. на напрямку «н.п. Бронниця (Україна) н.п. Унгурь (Республіка Молдова)» в районі прикордонного знаку № 0132 на відстані 500 метрів від лінії державного кордону України здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України вплав через річку Дністер поза пунктами через державний кордон України, чим порушив вимоги статті 9 Закону України «Про державний кордон України», тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що в пішому порядку рухався з м. Могилів-Подільський в с. Саїнка Могилів-Подільського району Вінницької області до батьків, тобто в зворотному напрямку від річки Дністер. Зазначив, що часто здійснює такі піші маршрути, оскільки полюбляє ходити пішки сам. Дорогою на телефон знімав як падає сніг, тому що в той день він тільки вперше випав. Згодом під`їхали прикордонники, пояснював їм, що рухався до с. Саїнка, де мешкають його батьки, працює на даний час пожежником та має відстрочку від мобілізації, але останні його не хотіли слухати, запросили до службового автомобіля і відвезли до військової частини, де склали протокол про адміністративне правопорушення. Жодним чином не збирався незаконно перетинати кордон, оскільки не має такої потреби, адже на даний час йому 22 роки і він на законних підставах може покинути територію України.

ОСОБА_2 , помічник начальника відділу прикордонної служби начальник відділення моніторингу обстановки, в судовому засіданні повідомив, що 08.01.2026 в районі прикордонного знаку № 0132 спрацювала фотопастка, яку вони вирішили перевірити і прибувши з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вище зазначеного місця виявили ОСОБА_5 , який рухався пішки в протилежний від кордону бік. Останній пояснив, що рухався в пішому порядку до батьків в с. Саїнка Могилів-Подільського району Вінницької області, але надати будь-які докази цього не міг, тому його було доставлено до військової частини та складено протокол.

ОСОБА_6 , старший інспектор прикордонної служби відділення моніторингу обстановки впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні поясненням ОСОБА_2 .

Адвокат Пограничний А.М. в судовому засіданні просив закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, надано та досліджено в судовому засіданні протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 334408 від 08.01.2026; копію паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 ; довідку № 2220 про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 ; рапорта працівників прикордонної служби від 08.01.2026; схему виявлення громадянина ОСОБА_1 ; фотоілюстрацію; акт ознайомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності з її правами, передбаченими ст. 268 КУпАП; письмову заяву ОСОБА_1 про розгляд справи без його участі та визнання вини; компакт-диск з відеофайлом, на якому зафіксовано піший рух ОСОБА_1 вгору.

Дослідивши зміст протоколу з додатками, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , свідків, думку захисника, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне право-порушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно пункту 4 частин третьої статті 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Частиною 1 статті 204-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Об`єктивною стороною досліджуваного правопорушення, є перетин або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Відповідно, досліджуючи докази по даній справі, суд повинен встановити чи перетинав або чи вчиняв ОСОБА_1 спробу, тобто активні дії для перетину державного кордону України у незаконний спосіб, в чому виразилась така спроба.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 334408 від 08.01.2026 ОСОБА_1 о 11 год. 00 хв. на напрямку «н.п. Бронниця (Україна) н.п. Унгурь (Республіка Молдова)» в районі прикордонного знаку № 0132 на відстані 500 метрів від лінії державного кордону України здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України вплав через річку Дністер поза пунктами через державний кордон України.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-які об`єктивні відомості, що вказували б на те, що ОСОБА_1 намагався незаконно перетнути державний кордон з України вплав через річку Дністер поза встановленими пунктами пропуску. Яким чином він здійснював таку спробу, за допомогою яких засобів, в протоколі та долучених до нього документах не зазначено. Більше того у останнього не було знайдено жодних допоміжних засобів, які він міг би використати для незаконного перетину державного кордону вплав через річку. Рапорти прикордонників, як єдині документи, що стали підставою для складання протоколу відносно ОСОБА_1 , містять не підтверджені жодними доказами дані про те, що останній 08.01.2026 був виявлений в районі прикордонного знаку № 0132, де ніби то здійснив спробу незаконного перетину кордону, діставшись туди в пішому порядку в обхід блок постів. Більше того, допитані в судовому засіданні працівники прикордонної служби ОСОБА_2 і ОСОБА_6 підтвердили, що ОСОБА_1 був затриманий під час руху у протилежному напрямку від річки Дністер, і надати переконливих доказів того, що останній саме вчиняв спробу незаконно перетнути державний кордон України не спромоглися.

За таких обставин протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 334408 від 08.01.2026, за відсутності інших доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, не є належним та достатнім доказом у справі.

Частина 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплює принцип, відповідно до якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу осіб, що притягуються до відповідальності, які є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», заява № 36673/04, рішення від 30 травня 2013 року) та «Карелін проти Росії»(«Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Докази, додані до протоколу і досліджені в судовому засіданні, не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, та навіть не свідчать про намір останнього скоїти адміністративне правопорушення.

Таким чином, надані суду та досліджені докази не доводять «поза розумним сумнівом» винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, є недоведеним.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, а тому справа про адміністративне правопорушення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.

Керуючись ч. 1 ст. 204-1, п. 1 ч. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Могилів-Подільський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя Ю.А. Ясінський