П О С Т А Н О В А

іменем України

15 січня 2026 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра Сенчишин Ф.М., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Пасічника Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, що надійшли від Покровського РУП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого начальником дільниці стаціонарного обладнання ТДВ «Шахта «Білозерська»,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

17 серпня 2025 року о 05 год. 55 хв., ОСОБА_1 на автошляху поблизу с. Бокове Покровського району Донецької області, керував транспортним засобом «ЗАЗ TAVRIA 110247», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, млява мова, та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що зафіксовано на нагрудні камери працівників патрульної поліції.

ОСОБА_1 та його захисник Пасічник Т.В. заперечили факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Захисник Пасічник Т.В. наполягає на тому, що матеріали справи не містять даних, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, останній був зупинений працівниками поліції без визначених законом підстав, наданий працівниками поліції відеозапис є фрагментованим, ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом. Окрім цього ОСОБА_1 стверджує, що йому пропонували проведення огляду на стан сп`яніння лише в лікарні і у нього були відсутні ознаки сп`яніння.

Дослідивши докази та оцінивши їх за внутрішнім переконанням в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення внаслідок винних дій останнього повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, що узгоджуються між собою та не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності та об`єктивності:

?протоколом про адміністративне правопорушення, який оформлений повноважною особою згідно вимог КУпАП;

?актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, хитка хода, від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager 6810» останній відмовився;

?направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17 серпня 2025 року, відповідно до якого ОСОБА_1 було направлено на огляд на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, хитка хода, від проходження огляду останній відмовився;

?переглянутим в судовому засіданні відеозаписом з нагрудних камер працівників патрульної поліції, на якому зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Надаючи оцінку запереченням сторони захисту щодо відсутності в матеріалах справи даних, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, суд виходить з того, що сам ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив, що був зупинений працівниками поліції під час керування транспортним засобом і ця обставина зафіксована на дослідженому судом відеозаписі.

Надаючи оцінку запереченням сторони захисту щодо зупинки працівниками поліції ОСОБА_1 без визначених законом підстав, суд враховує, що за дослідженим судом відеозаписом працівник поліції не повідомляє ОСОБА_1 причину зупинки. Разом з тим, така обставина не звільняла працівника поліції від визначеного п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» обов`язку припинити виявлене адміністративне правопорушення, яке є одним із найнебезпечніших правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, яке створює реальну загрозу життю і здоров`ю людей, як самого водія, так і інших учасників руху. Так само зазначена обставина не впливає на допустимість досліджених судом доказів.

Надаючи оцінку запереченням сторони захисту щодо фрагментованості наданого працівниками поліції відеозапису, суд виходить з того, що фіксація зупинки працівниками поліції керованого ОСОБА_1 автомобіля, пропозиція ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння та відмова останнього від проведення огляду були зафіксовані на безперервний відеозапис і відсутність відеозапису подальшого оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення жодним чином не впливає на допустимість наявного відеозапису, оскільки ті обставини, що мають значення для вирішення справи судом, зафіксовані з достатньою повнотою.

Надаючи оцінку запереченням сторони захисту щодо того, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, суд виходить з того, що на дослідженому відеозаписі зафіксовано, що працівники поліції відсторонили ОСОБА_1 від керування автомобілем і дочекалися викликаного ОСОБА_1 тверезого водія, якому передали автомобіль ОСОБА_1 .

Надаючи оцінку запереченням сторони захисту щодо того, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки сп`яніння, суд виходить з того, що за дослідженим судом відеозаписом після оголошення працівником поліції ОСОБА_1 виявлення такої ознаки сп`яніння, як запах алкоголю з порожнини рота, останній зазначену обставину жодним чином не заперечив, а такі ознаки сп`яніння як порушення координації рухів та мови очевидно вбачаються з цього ж відеозапису.

Надаючи оцінку запереченням сторони захисту щодо того, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 проведення огляду на стан сп`яніння лише в лікарні, суд виходить з того, що за дослідженим судом відеозаписом працівник поліції пропонував ОСОБА_1 проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, так і в медичному закладі.

Суд виходить з того, що ОСОБА_1 вважається таким, що ознайомлений зі змістом, як ст. 130, ст. 266 КУпАП, так і Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, оскільки відповідні нормативно-правові акти були офіційно оприлюднені. Стороною захисту не надані докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 має будь-які вади психічного чи розумового розвитку. Таким чином, ОСОБА_1 поза розумним сумнівом, діючи розсудливо, міг співставити свої дії в частині відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння з їх наслідками у виді складення протоколу про адміністративне правопорушення та подальшого накладення адміністративного стягнення.

З огляду на викладене, відповідні заперечення ОСОБА_1 судом відхиляються.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, істотність наслідків вчиненого правопорушення. За перелічених фактичних обставин, суд дійшов переконання, що необхідним та достатнім для виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, є адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 до доходу держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст. 33-35, 252, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 до доходу держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що за приписами ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанову про накладення штрафу надіслати для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягнути:

-подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

-витрати на облік зазначеного правопорушення.

Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя:

15.01.2026