ПОСТАНОВА

іменем України

22 січня 2026 року місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра Дяченко І.В., розглянувши в режимі дистанційного судового провадження справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно непрацюючого, який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

за участі: захисника-адвоката Зала Д.О., який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії ЕПР1 № 523823 від 26.11.2025, ОСОБА_1 26.11.2025 о 06:59 годині на автодорозі Т0515, яка розташована на території Покровського району Донецької області, керував транспортним засобом марки «Renault Kangoo», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, шатка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Alcotest Aren 0134 Drager 6810», а також в умовах медичного закладу ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор співробітника поліції № DSJ_0000002_000000. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, неодноразово був сповіщений про дату, час і місце судового розгляду справи судовими SMS-повістками, які він отримав: 29.12.2025 о 14:18:24 годині, 30.12.2025 о 14:35:16 годині, 12.01.2026 о 14:26:12 годині та 20.01.2026 о 16:17:38 годині, а також останній повідомлявся через офіційний веб-сайт судової влади, тобто судом прийнято вичерпні заходи для його повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і висловити своє відношення до складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

24.02.2022 Рада Суддів України відповідно до статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Положення про Раду суддів України, затвердженого Х позачерговим з`їздом суддів України 16.09.2010 (із подальшими змінами) прийняла рішення № 9 щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні в умовах припинення повноважень Вищої ради правосуддя та воєнних дій з боку російської федерації. Серед іншого, Рада Суддів України вирішила: Звернути увагу усіх судів України, що навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану робота судів не може бути припинена.

02.03.2022 Рада Суддів України надала рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, у яких зазначила, що особливості роботи суду визначаються виходячи з поточної ситуації у відповідному регіоні, а при визначенні умов роботи суду у воєнний час необхідно керуватися реальними поточними обставинами, що склалася в регіоні.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N50966/99 від 14.10.2003).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.08.2018 (справа №11-237сап18) звертає увагу на те, що право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлена ч. 1ст. 268 КУпАП, не є абсолютним, а суддям необхідно дотримуватися необхідного балансу між забезпеченням права особи на участь у розгляді справи та самим розглядом з дотриманням, як строків розгляду справи судом, так і строку можливого притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до договору на надання правової (правничої) допомоги № 128/08-25 від 20.08.2025 інтереси ОСОБА_1 в суді представляє адвокат Зал Д.О.

За вказаних обставин, враховуючи реальні поточні обставини, що склалися у місті Дніпро, а також те, що робота Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра не припинена, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що ОСОБА_1 , будучі неодноразово повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання, тобто добросовісно не виконав процесуальні обов`язки, вважаю можливим розгляд справи здійснювати у його відсутність, враховуючи і те, що інтереси ОСОБА_1 в суді представляє адвокат Зал Д.О.

20.01.2026 через підсистему автоматизованої системи документообігу суду «Електронний Суд» до суду надійшло клопотання захисника-адвоката Зала Д.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вказаного клопотання адвокат вказує, що долучений до матеріалів справи відеозапис не є безперервним, оскільки даний відеозапис не містять моменту, спосіб та обставин за яких працівниками поліції були виявлені ознаки сп`яніння у водія ОСОБА_1 .

Також, сторона захисту убачає, що дослідженим та переглянутим відеозаписом з нагрудної боді-камери працівників поліції не вбачається видимих ознак, які б свідчили про наявність у ОСОБА_1 алкогольного сп`яніння та які б могли викликати у поліцейських підозру про перебування його в стані алкогольного сп`яніння. Встановлені працівниками поліції у водія ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, шатка хода) є надуманими, оскільки начебто запах алкоголю з порожнини рота ОСОБА_1 обумовлений наявністю у останнього хвороби зубів та необхідністю постійного полоскання порожнини рота; така ознака, як шатка хода взагалі не підтверджена дослідженими матеріалами справи, оскільки з переглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 під час розмови з працівниками поліції постійно перебував в салоні автомобіля та з нього не виходив; ознака алкогольного сп`яніння, як млява мова, також не підтверджена дослідженими матеріалами справи, оскільки з переглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 чітко відповідає на питання працівників поліції, його поведінка не надає будь-яких об`єктивних підстав для висновку про наявність у останнього вказаної ознаки алкогольного сп`яніння.

Крім того, адвокат зазначає, що працівниками поліції були грубо порушення права ОСОБА_1 , оскільки останньому не були роз`ясненні його права та обов`язки, передбачені положеннями ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

Вивчивши клопотання захисника-адвоката Зала Д.О., дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Правилами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У зв`язку з цим слід зазначити, що згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Для притягнення особи до відповідальності за ст. 130 КУпАП необхідно встановити або: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, вважають закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись, на що звертав свою увагу Пленум Верховного Суду України в п. 27 Постанови від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Відповідно до п. п. 3, 4 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота , порушення координації рухів , порушення мови , виражене тремтіння пальців рук , різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя , поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота) , звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло , сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови , почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до положень ст. 35 ЗаконуУкраїни «Про Національну Поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно з п. 1.9 Правил дорожнього руху України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.п. 2, 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, є особа, яка керує транспортним засобом.

Згідно п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 року), судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли остання почала рухатись.

Як вказувалося вище, право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п.2.5 ПДР кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. У разі невиконання вимог п.2.5 ПДР передбачена адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме: за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також безпеки на річковому транспорті та маломірних суднах.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення виражається, зокрема у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП спеціальний - водій транспортного засобу, або інша особа, яка керувала транспортним засобом.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. Суд неодноразово наголошував на тому, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. Керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

У справі Проніна проти України, № 63566/00, від 18 липня 2006 року Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Положеннями ч. 1 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні тощо.

Частиною другою статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженоїнаказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 №28/32999, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Як убачається зі змісту підпунктів 1) та 2) п. 1 розділу VII вказаної вище Інструкції під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу та примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 523823 від 26.11.2025, ОСОБА_1 26.11.2025 о 06:59 годині на автодорозі Т0515, яка розташована на території Покровського району Донецької області, керував транспортним засобом марки «Renault Kangoo», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, шатка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Alcotest Aren 0134 Drager 6810», а також в умовах медичного закладу ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор співробітника поліції № DSJ_0000002_000000. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП працівниками поліції долучені докази, які досліджені судом в ході судового розгляджу справи, а саме:

- акт огляду на стан сп`яніння, згідно з яким працівником поліції за результатами проведеного візуального огляду водія ОСОБА_1 виявлена явна ознака алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, однак останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу «Drager»;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26.11.2025, складеного на водія ОСОБА_1 , відповідно до якого працівником поліції у водія ОСОБА_1 виявлена явна ознака алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, однак останній відмовився від проходження огляду на виявлення стану сп`яніння в умовах закладу охорони здоров`я;

- DVD-R диск із відеозаписом з місця події, яка відбулася 26.11.2025 о 06:59 годині на автодорозі Т0515, яка розташована на території Покровського району Донецької області, за участі водія ОСОБА_1 .

Відповідно до відеозапису, переглянутого в судовому засіданні, встановлений факт руху та зупинки транспортного засобу марки «Renault Kangoo», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . В ході спілкування працівник поліції, не проводячи візуального огляду водія, начебто почув від водія ОСОБА_1 запах алкоголю. На питання працівників поліції ОСОБА_1 повідомив, що алкогольні напої він не вживав, зауваживши про наявність у нього хвороби зубів, що зумовлює постійне полоскання порожнини рота. Далі, під час спілкування працівниками поліції висловлювалась вимога ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу «Драгер» чи в умовах медичного закладу, оскільки від нього чутно запах алкоголю, на що водій ОСОБА_1 виказав свою відмову, зазначивши: «Треба їхати на роботу». Після чого працівниками поліції повідомлено ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З дослідженого в судовому засіданні за участі учасників судового провадження відеозапису вбачається, що наявний в матеріалах справи відеозапис є неповним, перервним, оскільки наданий працівниками поліції відеозапис не містить моменту, способу та обставин за яких працівниками поліції були виявлені ознаки сп`яніння у водія ОСОБА_1 , а також моменту складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення, оголошенню його змісту водію ОСОБА_1 та пропозиції останньому надати свої пояснення та поставити підпис в протоколі, що свідчить про порушення положень Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Отже, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, визначеними МОЗ і МВС України. Окрім того обов`язковим є доведення підстав для такого огляду особи.

Згідно з положеннями, відображеними у п. 3 Розділу 1 Інструкції вказано, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота , порушення координації рухів , порушення мови, виражене тремтіння пальців рук , різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Разом з тим, суд зауважує, що порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року (далі Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція).

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Також суд зауважує, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння, підлягає доведенню не лише факт керування особою транспортним засобом, а й належне виявлення та фіксація ознак сп`яніння, а не формальне припущення наявності у особи цих ознак.

Як було встановлено під час судового розгляду справи, працівник поліції візуально не оглядав ОСОБА_1 на предмет наявності ознак алкогольного сп`яніння. Вказані у протоколі про адміністративне правопорушення ознака алкогольного сп`яніння як «різкий запах алкоголю з порожнини рота» не підтверджується дослідженими під час розгляду справи відеозаписами, оскільки візуальний вигляд водія ОСОБА_1 та його поведінка під час спілкування з працівниками поліції не дає суду підстав вважати, що у ОСОБА_1 наявна вищевказана ознака алкогольного сп`яніння.

Що стосується інших ознак алкогольного сп`яніння (млява мова та шатка хода), встановлених працівниками поліції у водія ОСОБА_1 без проведення візуального огляду останнього, суд зазначає, що переглядом в судовому засіданні відеозапису не встановлено у ОСОБА_1 таких ознак алкогольного сп`яніння, як млява мова та шатка хода, оскільки ОСОБА_1 весь час спілкування з працівниками поліції перебував в салоні транспортного засобу, яким він керував, не демонструючи працівникам поліції свою ходу, чітко відповідав на питання працівників поліції, його поведінка не надає будь-яких об`єктивних підстав для висновку про наявність у останнього вказаних ознак алкогольного сп`яніння, що свідчить про порушення працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП.

Отже, наявними відеоматеріалами не доведено, що ОСОБА_1 дійсно у вказану в протоколі дату, час та місці керував транспортним засобом «Renault Kangoo», державний номерний знак НОМЕР_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння, а тому й підстав, згідно з Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735, для пропонування працівниками поліції пройти огляд йому не було.

Враховуючи вищевикладене, суд критично оцінює долучений до справи відеозапис в частині встановлення працівниками у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, шатка хода), а також складені поліцейським акт огляду на стан сп`яніння та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26.11.2025, складеного на водія ОСОБА_1 , оскільки працівник поліції, не проводячи візуальний огляд водія ОСОБА_1 , начебто почув від останнього запах алкоголю, що викликає у суду сумнів щодо наявності у ОСОБА_1 вказаних ознак алкогольного сп`яніння.

Оскільки огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведений з грубим та істотним порушенням вимог ст. 266 КУпАП, відповідно такий огляд на підставі ч. 5 ст. 266 КУпАП є недійсним.

За наведених обставин, у конкретному випадку, суд зауважує, що зазначення працівниками поліції у протоколі факту керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння само по собі не свідчить про вчинення особою зазначеного адміністративного правопорушення.

Таким чином відеозапис не відображає повну хорологію подій, яка мала місце 26.11.2025, що свідчить про недотримання вимог законодавства щодо фіксування правопорушення.

За наведених обставин, у конкретному випадку, суд зауважує, що зазначення працівниками поліції у протоколі ознак алкогольного сп`яніння само по собі не свідчить про їх наявність у особи.

З огляду на відсутність повної відеофіксації події, не залучення свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, слід визнати, що належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, матеріали справи не містять.

Суд приходить до висновку, що підстав застосування до водія ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху до обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 523823 від 26.11.2025 не убачається, оскільки працівниками поліції не проводився візуальний огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, процедура відеофіксації правопорушення проведена з численними порушеннями Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026, оскільки долучений до матеріалів справи відеозапис не відображає повну хорологію подій, яка мала місце 26.11.2025 за участі водія ОСОБА_1 , у зв`язку з чим зібрані докази по справі є недопустимими. Під час перегляду вказаного відеозапису встановити «поза розумним» сумнівом, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, шатка хода) не вбачається можливим.

Твердження адвоката Зала Д.О. про те, що працівниками поліції були порушенні права на захист ОСОБА_1 , оскільки останньому не були роз`яснені його прав згідно з вимогами Конституції України, а також положення ст. 268 КУпАП, суд вважає хибними з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

З матеріалів справи убачається, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 523823 від 26.11.2025 та переглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної боді-камери працівника поліції, ОСОБА_1 жодних зауважень, клопотань, зокрема і щодо не роз`яснення йому процесуальних прав, не заявляв. Крім того, права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, були відновлені шляхом, зокрема і прийняття участі в суді захисника Зала Д.О. та надання йому можливості відстоювати позицію ОСОБА_1 в суді.

Разом з тим, суд акцентує на тому, що права, які зазначені ст. 268 КУпАП, передбачають їх використання під час розгляду справи, зокрема користуватися юридичною допомогою адвоката, подавати докази, клопотання.

Суд констатує, що ОСОБА_1 у повній мірі використав своє процесуальне право на захист під час розгляду справи у суді, інтереси його представляє адвокат Зал Д.О., котрий узгодив позицію із ОСОБА_1 , повідомивши суду про те, що судові засідання будуть здійснюватися без участі ОСОБА_1 .

Суд встановив, що по вказаній справі стороні захисту була надана необмежена можливість знайомитися з усіма матеріалами справи, надавати докази і заявляти клопотання, чим й скористався адвокат Зал Д.О. під час розгляду справи в суді.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відсутність даних про роз`яснення особі її прав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, котрий за своєю природою та змістом не є рішенням суб`єкта владних повноважень та не спричиняє зміни прав чи обов`язків особи, не тягне за собою безумовне закриття провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, як і не є підставою для закриття справи складання протокол у новому форматі, який на переконання суду відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Суд констатує, що судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Згідно ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти росії» (рішення від 20.09.2016 заява № 926/08), на переконання суду дані відображенні у протоколі про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП є сумнівними, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Враховуючи вищезазначене приходжу до висновку, що суд позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, беручи до уваги й те, що суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

Таким чином, досліджуючи та оцінюючи всі надані по справі докази в їх сукупності, суд не убачає належним чином доведеної вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпції.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01.11.1950, рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, на переконання суду, не доведено поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тоді як, відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку про відсутність поставленого у вину працівником патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1) ч. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра.

Суддя: І.В. Дяченко

22.01.2026