КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Оніщука М.І. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Межирицьким Андрієм Олександровичем, на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 11 листопада 2025 року про притягнення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 11.11.2025 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн. (а.с. 23-26).

Не погодившись з постановою суду, 18.11.2025 ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Межирицький А.О., оскаржив її в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу до суду першої інстанції, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд ухвалив оскаржувану постанову за відсутності ОСОБА_1 , безпідставно поклавши на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, обов`язок «з розумним інтервалом цікавитись провадженням у її справі», що суперечить ст. 277-2 КУпАП.

Посилається на те, що ознаки наркотичного сп`яніння, які були оголошені поліцейським, були оголошені формально та не перевірені у визначеному порядку. Між цим, вказує, що ОСОБА_1 в той же день пройшов обстеження щодо наявності організмі наркотичних речовин в КНП «Соціотерапія». Згідно результатів лабораторних досліджень будь-які наркотичні засоби в організмі ОСОБА_1 були відсутні.

Аргументує тим, що працівниками поліції при складанні протоколу не було роз`яснено ОСОБА_1 суті адміністративного правопорушення, в тому числі і наслідків відмови від проходження огляду. Разом з цим, посилається на те, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що ОСОБА_1 вказував працівникам поліції пряму відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Вказує, що направлення на огляд не було оголошено ОСОБА_1 , що є порушенням положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735.

ОСОБА_1 та його захисник Межирицький А.О. у судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Положеннями статті 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 , 02.06.2025 о 04 год. 32 хв., рухаючись по вул. Харківське шосе, 21/3, у м. Києві, керував транспортним засобом марки «Skoda Kodiaq», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння тіла, пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, занадто активний, зіниці занадто звужені. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, в порушення вимог п. 2.5 ПДР, відмовився, що зафіксовано на нагрудну камеру працівника поліції 472393, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За змістом пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно частини першої статті 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідно до диспозиції цієї норми закону, окрім іншого, полягає у діях особи (водія), яка керує транспортним засобом з ознаками зокрема, але не виключно, наркотичного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення суд першої інстанції виходив з того, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема наркотичного сп`яніння, за обставин, викладених у мотивувальній частині постанови, підтверджена в повному обсязі.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, відхиляючи доводи апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно положень статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок).

Згідно п. 2 Порядку, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Судом першої інстанції було встановлено, шо транспортний засіб марки «Skoda Kodiaq», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , було зупинено за порушення ПДР, зокрема, керування транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки, не будучи пристебнутим ременем безпеки. Також ОСОБА_1 керував транспортним засобом о 04 год. 32 хв., тобто з порушенням правил комендантської години. В ході встановлення особи та перевірки документів, ОСОБА_1 поїхав з місця зупинки без дозволу інспектора, внаслідок чого був переслідуваний на службовому автомобілі та зупинений шляхом блокування.

В ході спілкування із ОСОБА_1 у останнього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння та запропоновано пройти відповідний огляд у медичному закладі (лікаря-нарколога), на що останній повідомив, що не вбачає підстав для огляду, оскільки в нього відсутні ознаки сп`яніння.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння було також зафіксовано за допомогою нагрудної камери працівника поліції, запис якої було долучено до матеріалів справи.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 8 Порядку).

Судом апеляційної інстанції, з метою перевірки доводів апеляційної скарги було досліджено наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції та встановлено, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції 02.06.2025 о 04 год. 30 хв., тобто під час дії комендантської години у місті Києві.

В подальшому, інспектором поліції було встановлено, що транспортний засіб обладнано засобами пасивної безпеки, проте водій керував транспортним засобом, будучи непристебнутим ременем, внаслідок чого інспектором поліції оголошено вимогу про надання документів, визначених у п. 2.1. ПДР України, однак ОСОБА_1 на зазначену вимогу не відреагував та розпочав рух з місці зупинки, внаслідок чого транспортний засіб під керуванням був переслідуваний на службовому автомобілі та зупинений шляхом блокування.

Надалі, відносно ОСОБА_1 було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 5 ст. 121 КУпАП та інспектором поліції прийнято рішення про накладення на останнього штрафу.

В той же час, під час розгляду справи відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 КУпАП, інспектором поліції було виявлено в ОСОБА_1 зовнішні ознаки наркотичного сп`яніння: неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння тіла, пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, занадто активний, зіниці занадто звужені, які оголошено останньому та запропоновано пройти огляд у лікаря-нарколога в медичному закладі, однак від проходження огляду останній відмовився, наполягаючи інспектору поліції на оголошенні причини зупинки транспортного засобу.

Доводи апеляційної скарги про те, що ознаки наркотичного сп`яніння, які були оголошені поліцейським, були оголошені формально та не перевірені у визначеному порядку, апеляційним судом відхиляються, оскільки інспектором поліції було запропоновано ОСОБА_1 «закрити очі», тобто провести повторно зовнішню перевірку ознак, оголошених водію транспортного засобу, однак ОСОБА_1 у грубій та зухвалій формі відреагував на таку пропозицію працівника поліції, тим самим не погодившись на вимогу інспектора поліції щодо зовнішнього з`ясування наявності виявлених ознак наркотичного сп`яніння.

При цьому, безпідставними є твердження апелянта про те, що направлення на огляд не було оголошено ОСОБА_1 , оскільки з відеозаписом підтверджується оголошення поліціянтом направлення на огляд у медичному закладі.

Не заслуговують на увагу суду посилання апелянта на те, що ним не висловлювалася пряма відмова від проходження огляду, адже з відеозапису вбачається безумовне ухилення і відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, наслідком чого є складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційний суд наголошує на тому, що вимога працівника поліції щодо проходження огляду на визначення стану наркотичного чи іншого сп`яніння, в разі зупинки транспортного засобу та наявності у поліцейського підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є обов`язковою для виконання, задля спростування чи підтвердження відповідного стану сп`яніння.

Аргументи апеляційної скарги, які полягають в тому, що працівниками поліції при складанні протоколу не було роз`яснено ОСОБА_1 суті адміністративного правопорушення, в тому числі і наслідків відмови від проходження огляду, апеляційний суд до уваги не приймає, з огляду на те, що з наявного в матеріалах справи відеозапису судом вбачається, що інспектором поліції роз`яснювалась ОСОБА_1 суть адміністративного правопорушення та наслідки відмови від проходження огляду на визначення стану сп`яніння.

Також, є неспроможними доводи сторони захисту у тій частині, що ОСОБА_1 пройшов обстеження щодо наявності в організмі наркотичних речовин в порядку самозвернення у КНП «Соціотерапія», позаяк огляд проводився на підставі самозвернення ОСОБА_1 , тобто в порушення положень ст. 266 КУпАП, яка визначає, що «огляд особи на стан наркотичного сп`яніння має проводитись у закладі охорони здоров`я в присутності поліцейського, який її доставив». Разом з цим, даний висновок не спростовує порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, а саме: відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд, дослідивши наявний в матеріалах справи відеозапис, вважає за доцільне зазначити також і про те, що ОСОБА_1 та пасажир транспортного засобу, під час зупинки транспортного засобу поліцейськими, а також розгляду справи за ч. 5 ст. 121 КУпАП та складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП поводили себе зухвало, агресивно, грубо, висловлювались нецензурно на адресу працівників поліції, не реагували на законні вимоги інспекторів.

Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що полягає у відмові останнього від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, є доведеною поза розумним сумнівом.

При цьому, докази, покладені судом першої інстанції в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Не вбачається і процесуальних порушень у діях суду щодо повідомлення ОСОБА_1 про день та час розгляду справи, оскільки суд першої інстанції чотири рази здійснював повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за адресою, яка була зазначена у протоколі. До того ж, інспектором поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП було роз`яснено, що розгляд протоколу про адміністративне правопорушення буде проведено Дарницьким районним судом м. Києва.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, а такі доводи суду відповідають практиці Європейського суду з прав людини.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскаржувана постанова суду є законною та мотивованою, а накладене на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, повністю відповідає вимогам ст. 23, 33 КУпАП.

З огляду на викладене, слід зазначити, що доводи сторони захисту мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Такі доводи апелянта не спростовують встановлених обставин, а також того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інших, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі.

Таким чином, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її скасування суд апеляційної інстанції не вбачає, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної постанови - без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Межирицьким Андрієм Олександровичем - залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 11 листопада 2025 року відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Максим Оніщук