Справа №: 398/148/26
провадження №: 3/398/190/26
ПОСТАНОВА

Іменем України

"20" січня 2026 р. суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Орловський В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Мелітопольським МВ ГУМВС України в Запорізькій області від 31.03.2012 р.

за ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

До суду надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , яка відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 485804 від 03.12.2025 року, 28 листопада 2025 року близько 23:00 за адресою: АДРЕСА_1 , ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України щодо належного виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 28.11.2025 року близько 23:00 год самовільно залишив місце проживання та перебував без нагляду та контролю дорослих до 14:30 год 29.11.2025 року, вчинивши ці дії протягом року після накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 184 КУпАП.У зв`язку з зазначеними подіями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 184 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину визнала частково, зазначивши, що вона мабуть не догледіла дитину. Вона повідомила, що 28.11.2025 року після спільної вечері родина лягла відпочивати, проте вночі вона прокинулася від гавкоту собак. Потім побачила, що у дитячій кімнаті увімкнене світло. Зайшовши до дитячої кімнати, вона виявила, що її малолітній син, ОСОБА_2 , 2012 року народження, відсутній. Як з`ясувалося пізніше, хлопець таємно взяв ключі від мопеда з куртки її співмешканця та поїхав кататися з друзями. ОСОБА_1 зазначила, що разом із чоловіком (вітчимом дитини) вони самостійно шукали сина до 06:00 ранку, а також звернулися по допомогу до правоохоронних органів. Дитину знайшли у покинутому будинку. Вона наголосила, що подібні випадки втечі траплялися й раніше, зокрема під час проживання у м. Лисичанську, звідки сім`я переїхала у зв`язку з війною. Характеризуючи сина, ОСОБА_1 описала його як «тяжку дитину», яка має складний характер, часто діє всупереч словам батьків та підпадає під вплив друзів із неблагополучних родин. На думку матері, яка спиралася на консультації психологів, причинами такої поведінки є ревнощі сина до молодшого брата та вітчима. Разом з тим, ОСОБА_1 зауважила, що їхня сім`я є благополучною та достатньо забезпеченою, фізичні покарання до дітей не застосовуються, а методами виховання є бесіди або обмеження у користуванні гаджетами та телевізором. Матір підкреслила, що вона займається вихованням сина та намагається вирішити проблему його поведінки: родина неодноразово зверталася до соціальних служб та шкільного психолога; ще під час проживання у Луганській області дитина перебувала протягом місяця у психологічному реабілітаційному центрі; 19 грудня 2025 року (після останнього інциденту) вона з сином відвідала психіатра в Олександрійській лікарні, який порадив намагатися «домовлятися» з дитиною з огляду на її підлітковий вік.

Допитаний у судовому засіданні малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтвердив обставини події, що сталася наприкінці листопада 2025 року. Він пояснив, що після спільної вечері, коли батьки лягли відпочивати, він самовільно взяв ключі та поїхав з дому, не попередивши дорослих. Малолітній зазначив, що свідомо приховав свій від`їзд від матері, оскільки боявся сварки та покарання. Про свій намір він повідомив лише друзів, до яких і поїхав тієї ночі. Свою поведінку ОСОБА_2 мотивував конфліктом з вітчимом, які виникали через відмову дитини виконувати певні доручення або через невдоволення дорослого вчинками хлопця. Водночас малолітній вказав, що на даний час стосунки в родині покращуються. Цьому сприяло, зокрема, відвідування психолога разом із матір`ю та її посередництво у конфліктах. Хлопець розповів про випадок примирення після Нового року, коли за порадою матері він попросив вибачення у вітчима, після чого вони домовилися про взаємну повагу та готовність вислуховувати один одного. Щодо умов проживання та виховання ОСОБА_2 повідомив наступне: мати та вітчим належним чином піклуються про його фізичний і духовний розвиток; він у повному обсязі забезпечений матеріально, має все необхідне та відвідує школу; у родині панує взаємна повага. Відповідаючи на питання про методи виховання, малолітній заперечив застосування до нього фізичного насильства. За його словами, покарання за провини мають форму залучення до праці, наприклад, необхідність працювати на городі або рубати дрова.

Судом досліджено наступні письмові докази, надані поліцією на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 184 КУпАП, суду надані такі докази:

протокол про адміністративне правопорушення серії ВА № 485804 від 03.12.2025 року;

копія рапорту ст. інспектора-чергового Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області від 28.11.2025 року;

копія письмових пояснень ОСОБА_1 від 28.11.2025 року, зміст яких відповідає її поясненням у судовому засіданні;

копія протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 29.11.2025 року;

копія постанови Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.08.2025 року у справі № 398/3661/25 (провадження № 3/398/1175/25);

копія паспорта серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 , виданого Мелітопольським МВ ГУМВС України в Запорізькій області від 31.03.2012 р.;

копія Свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення учасників процесу, суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до диспозиції ст. 184 КУпАП обов`язковою ознакою цього правопорушення є саме ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей. У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 не виявляла байдужості до сина. Навпаки, виявивши відсутність дитини вночі, вона негайно розпочала самостійні пошуки, та залучила до пошуків правоохоронні органи, подавши відповідну заяву.

Також у справі відсутні достатні докази невиконання ОСОБА_1 передбачених ст. 150 СК України обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання сина ОСОБА_2 . Показаннями самої ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_2 у судовому засіданні підтверджується, що матір систематично займається вихованням сина, дитина забезпечена всім необхідним, відвідує школу, фізичні покарання до неї не застосовуються. Матір вживає активних заходів для корекції поведінки сина, звертається до шкільного психолога, соціальних служб, психіатра. ОСОБА_2 підтвердив, що пішов з дому таємно, взявши ключі від мопеда без дозволу, поки батьки спали. Він визнав, що мати та вітчим про нього піклуються, а причиною його втечі були конфлікти з вітчимом, а не відсутність батьківського нагляду, фізичні покарання чи інші прояви невиконання матір`ю своїх обов`язків. Дитина також зазначила, що наразі стосунки з вітчимом налагоджуються завдяки зусиллям матері.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність достатніх доказів того, що самовільне залишення дитиною місця проживання за обставин цієї справи є наслідком винного ухилення матері від виконання батьківських обов`язків. Тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 283, 284 КУпАП, суддя

постановив:

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 184 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , закрити за п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає чинності після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи апеляційним судом, якщо постанову не скасовано.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом 3-х місяців.

Суддя В.В. Орловський