Справа № 462/183/26
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 січня 2026 року Суддя Залізничного районного суду м. Львова Боровков Д.О., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, який проживає за адресою:

АДРЕСА_1

за ч.1 ст. 204-1 КУпАП,

встановив:

Згідно з протоколом серії ЗхРУ № 000175Е від 05 січня 2026 року, 05.01.2026 року о 13 годині 00 хвилин, під час перевірки документів у пасажирів потягу №706 сполученням «Перемишль-Львів-Київ» на території міжнародного пункту контролю «Львів» через державний кордон, який зареєстрований на території Львівського району м.Львова за адресою: м.Львів, пл.Двірцева, 1, виявлено особу, яка пред`явила на паспортний контроль закордонний паспорт громадянина Держави Ізраїль № НОМЕР_1 , виданий 28.05.2025 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В процесі прикордонного контролю встановлено, що він є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон серіїї НОМЕР_2 виданого 17.08.2017 року на ім`я ОСОБА_3 . Даним фактом вищевказаний громадянин порушив вимоги ст.2,3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57, тобто здійснив спробу незаконного перетинання ДКУ без відповідних документів, вчинивши правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.204-1 КУпАП.

ОСОБА_3 19 січня 2026 року до суду не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті, тому справу слід розглянути без її участі.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що адміністративну справу відносно ОСОБА_3 необхідно закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП з наступних підстав.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст. 204-1 КУпАП передбачає відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 пред`явив для перетину державного кордону України паспорт громадянина Держави Ізраїль, що кваліфіковано як спроба незаконного перетину державного кордону України по невідповідному документу.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Відповідно до вимог Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Зокрема, відповідно до ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Відповідно до Європейської Конвенції про громадянство від 06.11.1997 року (далі Конвенція), Україна зобов`язалась гарантувати права громадян із множинним громадянством.

Зокрема, згідно з ст. 17 Конвенції, громадяни держави-учасниці, які мають інше громадянство, мають на території держави-учасниці, в якій вони проживають, ті самі права та обов`язки, як і інші громадяни держави-учасниці.

Під час з`ясування наявності підстав для перетину Державного кордону України було з`ясовано, що ОСОБА_3 є також громадянином України, має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 виданого 17.08.2017 року, на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 6 Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009 року (зі змінами), пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами.

Відповідно до п.п. 12, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прикордонний контроль» паспортний документ - це виданий уповноваженими державними органами України чи іншої держави або статутними організаціями ООН документ, що підтверджує громадянство, посвідчує особу пред`явника, дає право на в`їзд або виїзд з держави і визнаний Україною.

При цьому перевірка документів, тобто дослідження уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України паспортного та інших документів фізичних осіб, які перетинають державний кордон, здійснюється з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 при перетинанні Державного кордону України пред`явив дійсний паспорт громадянина Держави Ізраїль № НОМЕР_1 , виданий 28.05.2025 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який йому належить, містить усі необхідні реквізити, виданий уповноваженим державним органом іншої держави, підтверджує громадянство, посвідчує особу пред`явника, дає право на в`їзд або виїзд з держави (і це узгоджується із вимогами Конвенції) та визнаний Україною.

При цьому, посадовими особами, які склали протокол про адміністративне правопорушення, не надано доказів того, що паспорт громадянина Держави Ізраїль для виїзду за кордон серії № НОМЕР_1 , який пред`явив ОСОБА_3 є підробленим або ж містить недостовірні відомості.

Таким чином, дії ОСОБА_3 не суперечать положенням ст. 12 Закону України «Про державний кордон України», ст. 6 Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009 року (зі змінами) щодо вимоги про перетин кордону за дійсним паспортним документом, а також узгоджуються із приписами Європейської Конвенції «Про громадянство», ратифікованою Україною.

Відповідно до рішення Європейської Ради від 23.06.2022 року держава Україна на шляху до євроінтеграції отримала статус кандидата у члени Європейського Союзу.

Положення п. 1 ст. 2 Закону України «Про громадянство» стосовно того, що громадяни України, які набули громадянство іншої держави, у правових відносинах з Україною залишаються лише громадянами України, не призводить автоматично до недійсності документів щодо громадянства, виданих іншою державою у встановленому порядку.

Відповідальності за наявність у особи паспортів громадянина декількох держав законодавством України не встановлено.

Доказів того, що ОСОБА_3 , виїжджаючи з України та надаючи на паспортний контроль дійсний паспорт громадянина Держави Ізраїль діяв з прямим умислом на перетинання кордону у незаконний спосіб, без відповідних документів, суду не надано і матеріали справи таких доказів не містять.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленим законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Беручи до уваги, що відповідальність за подвійне громадянство законодавством України не передбачена, факт того, що ОСОБА_3 є громадянином Держави Ізраїль нічим не спростовується, а також враховуючи, що матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_3 пред`явив при перетині кордону документ, що містить недостовірні відомості про особу, а тому відсутні правові підстави для притягнення останнього до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст.204-1 КУпАП, внаслідок чого провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 1, 6, 7 Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009 року за №1710-VI, ст.12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991р., -

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 204-1 КУпАП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Суддя:

Оригінал постанови.