Справа № 642/7950/25
Провадження № 3/642/97/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року м.Харків

Холодногірський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Петрової Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Лісняк В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Туреччини, посвідка на тимчасове проживання НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

11.12.2025 до Холодногірського районного суду м. Харкова суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №531045, відповідно до якого 03.12.2025 о 15:00 год. за адресою: м.Харків, вул.Полтавський Шлях, 152 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Sandero», д.н.з. « НОМЕР_2 » з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, хитка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора драгер на місці зупинки та медичному закладі КНП ХОР «ОНД» у лікаря-нарколога за адресою м.Харків, вул. Ахієзерів, 18- відмовився.

Таким чином, водій ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5. ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

06.01.2026 до суду надійшли пояснення до протоколу про адмнісративне правопорушення серії ЕПР1 №531045 від 04.12.2025 від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , в якій він зазначає, що 03.12.2025 року його зупинили поліцейські. Через те, що він не розумів україньку, він не зрозумів вимог поліцейських і не був поінформований про свої права та суть протоколу. Протокол було складено без належного роз`яснення його змісту та без фактичного проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Він не відмовлявся від проходження огляду, але йому не запропонували пройти тест на алкоголь і не провели жодних перевірок. Підпис у протоколі було поставлено без усвідомлення його змісту та без надання можливості надати пояснення.

07.01.2026 захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвокатом Пелішенком О.Ю. були подані до суду клопотання про долучення доказів та клопотання про закриття провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Клопотання про закриття провадження обґрунтовано тим, що під час зупинки транспортного засобу «Renault Sandero», д.н.з. « НОМЕР_2 » та подальшого оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення працівниками поліції було допущено сукупність істотних порушень норм матеріального та процесуального права, які унеможливлюють використання зібраних доказів та свідчать про відсутність належного складу адміністративного правопорушення.

Зокрема, в клопотанні зазначається, що зупинка транспортного засобу здійснювалася без належних правових підстав, передбачених ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», при цьому ОСОБА_1 не було повідомлено конкретні причини зупинки транспортного засобу, а також не доведено нормативно-правові підстави такої зупинки, що є порушенням вимог статей 31, 18 зазначеного Закону та статті 19 Конституції України.

Захисник також вказує, що під час оформлення матеріалів справи було порушено право особи на захист, гарантоване статтею 268 КУпАП та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не володіє українською мовою, однак перекладач до участі у провадженні залучений не був, а перевірка фактичного володіння мовою провадження працівниками поліції не здійснювалася.

Захисник наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення складений із порушенням вимог статті 256 КУпАП та відомчих інструкцій МВС, зокрема до нього не внесені відомості про свідка події пасажира транспортного засобу, який був очевидцем обставин зупинки та складання протоколу, попри встановлення його особи працівниками поліції, а письмові пояснення від нього не відібрані та до матеріалів справи не долучені.

Крім того, у клопотанні зазначається, що процедура огляду на стан сп`яніння та фіксації нібито відмови від його проходження проведена з істотними порушеннями Інструкції, затвердженої наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року, а також Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, зокрема акт огляду та направлення до закладу охорони здоров`я не були складені та вручені особі на місці зупинки транспортного засобу, що виключає можливість визнання факту відмови належно зафіксованим.

Захисник також зазначає, що особі фактично не було надано можливості надати письмові пояснення щодо суті інкримінованого правопорушення.

В клопотанні зазначається, що зазначені порушення у своїй сукупності свідчать про істотне обмеження процесуальних прав особи, незаконність отримання доказів та неможливість покладення їх в основу притягнення до адміністративної відповідальності, а всі сумніви щодо доведеності вини відповідно до статті 62 Конституції України мають тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 , та його захисник -адвокат Пелішенко О.Ю. в судове засідання не з`явилися, просили розгляд справи проводити за їх відсутності.

Частиною 1 статті 277 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, статтею 268 КУпАП передбачено, що інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП не відноситься до правопорушень, по яких присутність у судовому засіданні особи є обов`язковою, та враховуючи те, що законом передбачено обмежений строк розгляду справ про адміністративне правопорушення, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Положеннями ст.245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність цієї особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 130 КУпАП, суду надано:

1) протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №531045 від 04.12.2025, який складено стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

2) направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яким підтверджується, що водій ОСОБА_1 направлявся до КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак від проходження огляду в закладі охорони здоров`я останній відмовився;

3) актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, яким підтверджується, що водій ОСОБА_1 , відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою «Drager Alcotest»;

4) рапортом інспектора взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Колоди С.

5) відеозаписом з боді-камер поліцейських від 03.12.2025, які містяться в матеріалах справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, визначені в статті 280 КУпАП, зокрема орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно зі ст.129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Натомість, згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП такий обов`язок покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Приймаючи до уваги приписи ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03), «Бантиш та інші проти України» (заява №13063/18); «Михайлова проти України» (№ 10644/08, 06 березня2018року), беручи до уваги серйозність передбаченого ч.1ст.130 КУпАП адміністративного стягнення, правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, розглядаючи таку справу, орган повинен забезпечити законність при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Так, у рішенні по справі «Кобець проти України»(«Kobets v. Ukraine»)no. 16437/04 ECHR 14.02.2008у §43 зазначено, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. вищенаведене рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 4 липня2018року у справі № 688/788/15-к, провадження № 51-597км17, ЄДРСРУ № 75286445).

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно пункту 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.5 ПДР України визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня2007року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд зазначає, що суб`єктом правопорушення за статтею 130 КУпАП є саме водії транспортних засобів, які відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України керують ними, маючи посвідчення водія відповідної категорії, або які навчають керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Крім того, об`єктивна сторона правопорушення має містити не лише зазначена виду сп`яніння, а також має бути зазначено час та місце вчинення правопорушення.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння визначений у ст.266 КУпАП, та також передбачено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженоюнаказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада2015р. за №1413/27858 (надалі Інструкція), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (надалі Порядок).

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Пунктом 3 Порядку №1103 передбачено, що огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я України (далі - МОЗ України) і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015№1452/735 (далі - Інструкція №1452/735).

Відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції №1452/735 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє, цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Пунктами 6 та 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від

09.11.2015(далі - Інструкція), крім іншого, передбачено, що у разі незгоди водія з результатами огляду на стан сп`яніння на місці пригоди, то огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Аналіз вказаних нормативних актів свідчить, що у разі виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння поліцейськими огляд на місці зупинки транспортного засобу не проводиться, для проведення огляду водій транспортного засобу відразу направляється до найближчого закладу охорони здоров`я. Огляд водіїв транспортних засобів на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння проводять лікарі-наркологи відділень медичних оглядів на стан сп`яніння.

Згідно роз`яснень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня2003року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року №18, судам при розгляді справ необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247 і 280 КУпАП.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про вчинення адміністративного правопорушення. Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме ст.256, детально регламентує питання, що пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення. Також ці питання врегульовані і галузевими нормативно-правовими актами, органу які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, у даному випадку Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена Наказом МВС України 07.11.2015 року №1395, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10 листопада2015року за №1408/27853.

Відповідно до положень ст.255 КУпАП складання протоколів про адміністративні правопорушення за ст.130 КУпАП, віднесено до компетенції органів внутрішніх справ (Національної поліції), які на виконання вимог ст.256 КУпАП, повинні перевірити та зазначити в протоколі відомості, необхідні для вирішення справи.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 531045 від 03.12.2025, ОСОБА_1 керував «Renault Sandero», д.н.з. « НОМЕР_2 » з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, хитка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора драгер на місці зупинки та медичному закладі КНП ХОР «ОНД» у лікаря-нарколога за адресою м.Харків, вул. Ахієзерів, 18- відмовився.

Дії ОСОБА_1 кваліфікуються за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкгольного сп`яніння.

Але, сам протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 531045 від 03.12.2025 не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Як вбачається з відеозапису з боді-камери працівника патрульної поліції, долученого до матеріалів справи, початок відеозапису починається з того, що руху транспортного засобу немає, законні підстави для його зупинки поліцейськими не були повідомлені. Поліцейські не змогли однозначно встановити, хто саме перебував за кермом автомобіля «Renault Sandero», д.н.з. « НОМЕР_2 ».

Біля транспортного засобу перебували дві особи громадяни Турецької Республіки, які не володіють українською мовою. Спілкування з ними здійснювалося співробітникам поліції за допомогою застосунку-перекладача на мобільному телефоні, при цьому перекладач у встановленому законом порядку не був залучений і не заявлений, що унеможливлювало належне розуміння сторонами змісту спілкування.

Поліцейські запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора драгер на місці зупинки та медичному закладі КНП ХОР «ОНД» у лікаря-нарколога за адресою м.Харків, вул. Ахієзерів, 18.

Формально було заявлено вимога про проходження огляду, однак з огляду на мовний бар`єр та відсутність перекладача, оформлення документів у справі, роз`яснення прав та обов`язків особи,яка притягається до адмінстративнї відповідальності та проведення всієї процедури його огляду без роз`яснення права на перекладача істотно порушує його права на захист, як іноземця.

Також суд не може спростувати доводи захисника, які підтверджується відеозаписом події про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений із порушенням вимог статті 256 КУпАП та та п.6 розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 №1452/735 зокрема до нього не внесені відомості про свідка події пасажира транспортного засобу, який був очевидцем обставин зупинки та складання протоколу, попри встановлення його особи працівниками поліції, а письмові пояснення від нього не відібрані та до матеріалів справи не долучені.

Зі змісту ст.256 КУпАП слідує, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Зі змісту ст. 266 КУпАП слідує, що запідозрити водія у керуванні автомобілем у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, інспектор поліції вправі лише в присутності двох свідків.

Крім того, частиною 1 Статті 35 ЗУ «Про Національну поліцію» передбачено вичерпний перелік підстав зупинення транспортних засобів, а саме: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Крім того, відеозапис не містить опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути, як передбачено п.5 ст.35 ЗУ «Про Національну поліції» та зазначено у рапорті поліцейського.

До того ж, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять відповідного документа встановленої форми щодо відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, а саме акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

Таким чином, матеріали справи свідчать про недотримання поліцейським вимог ст. 266 КУпАП, тому суд погоджується із твердженнями захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Пелішенко О.Ю., які долучені до матеріалів справи.

Згідно змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди зобов`язані застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерел права.

Європейський Суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, SeriesA заява № 25).

Згідно положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, принцип презумпції невинуватості вимагає, зокрема, щоб при виконанні своїх обов`язків судді не починали розгляду справи з упередженням щодо вчинення підсудним правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується; тягар доведення лежить на стороні обвинувачення, і будь-який сумнів тлумачиться на користь обвинуваченого (п. 77 рішення у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» (Barberа, Messeguе and Jabardo v. Spain) від 06 грудня1988року, п. 97 рішення у справі «Яношевич проти Швеції» (Janosevic v. Sweden) від 23 липня2002року).

Вимогами ч. 3 ст. 62 Конституції України закріплено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не підтверджується належними та допустимими доказами по справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, встановлені обставини справи, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративні правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи викладене та керуючись статтями ч. 1 п. 1 ст.247, 283, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Холодногірський районний суд м. Харкова протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Суддя Наталя ПЕТРОВА