Справа №178/2445/25
Провадження №3/751/66/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого судді Топіхи Р.М.,

за участю: секретаря судового засідання Островської А.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 та його захисника адвоката Прокоф`єва Б.І.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ,

за ч. 5 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2025 року о 10 годині 00 хвилини у селищі Кринички, траса М-30 916 км 817 км водій ОСОБА_1 здійснював рух на транспортному засобі марки «ВАЗ 21114» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , при цьому не мав права керування транспортним засобом відповідної категорії, правопорушення вчинено повторно протягом року, що підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, від 09 травня 2025 року серії ЕНА № 469046, чим порушив вимоги п. 2.1.а) Правил дорожнього руху.

У судовому засіданні особа, щодо якої складено протокол,

ОСОБА_1 пояснив, що водійського посвідчення не має, однак навчається в автошколі та скоро у нього буде практичний іспит. У той день надійшло бойове розпорядження щодо переміщення, він мав завдання та перевозив установку РЕБ до м. Кривий Ріг, але на блокпосту його зупинили. Зазначав у протоколі, що сів за кермо у зв`язку з оперативною необхідністю для виконання бойового завдання. Автомобіль йому особисто не належить, всім особовим складом збирали на нього кошти. Причиною зупинки була наявність пошкоджень на автомобілі.

Захисник у судовому засіданні підтримав письмові пояснення, додатково пояснив, що склад адміністративного правопорушення наявний та ними не оспорюється. Звернув увагу, що правопорушення вчинено в умовах воєнного стану, для виконання бойового завдання для збереження життя людей. Просив закрити провадження у справі у зв`язку з тим, що особа керувала транспортним засобом у стані крайньої необхідності.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до відповідальності та його захисника, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 251 КУпАП).

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП за повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до п. 2.1.а) Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Суд безпосередньо дослідив та оцінив докази у справі, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення від 23 жовтня 2025 року серії ЕПР 1 № 491402; - відеозапис до протоколу ЕПР 1 № 491402; - копію постанови від 27 жовтня 2024 року серія ЕНА № 4690466 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП,

- довідку інспектора з о/д ВАП УПП в Дніпропетровській області ДПП Слабенко В. від 27 жовтня 2025 року; - рапорт інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 УПП в Дніпропетровській області ДПП Водоп`яна В.М. від 23 жовтня 2025 року; - довідку військової частини НОМЕР_1 від 26 лютого 2024 року щодо перебування ОСОБА_1 на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 22 вересня 2022 року по теперішній час; копію контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу з ОСОБА_1 від 25 липня 2022 року; - посвідчення серії НОМЕР_3 та військового квитка серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_1 ; - копію посвідчення про відрядження відповідно до якого ОСОБА_1 вибув із в/ч НОМЕР_1 23 жовтня 2025 року; - копію свідоцтва про закінчення теоретичної підготовки серії PDR № ; - копію довідки Територіального сервісного центру МВС № 1841 про складення 12 грудня 2025 року ОСОБА_1 теоретичного іспиту, та дійшов до висновку про наявність в діях

ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, що підтверджується належними та допустимими доказами у справі, які повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, передбачених статтями 34, 35 КупАП, які відповідно пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію Про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України»). Зокрема високий суд зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» Європейський Суд з прав людини вказав, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення кримінального обвинувачення.

Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським судом з прав людини кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності (рішення ЄСПЛ у справі Маліге проти Франції).

Європейський Суд з прав людини також неодноразово зазначав у своїх рішеннях про те, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи» (рішення ЄСПЛ у справах «Скоппола проти Італії, «Трегубенко проти України»).

Частина друга ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

У КУпАП відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом. Проте діючий Кримінальний кодекс України має відповідну статтю про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. При розгляді даних матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності слід застосувати аналогію права.

При цьому суд враховує, що відповідно до довідки ТВО начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_5 від

16 жовтня 2025 року та довідки ТВО командира військової частини НОМЕР_1 23 жовтня 2025 року оператор комплексу радіоелектронної боротьби старший солдат ОСОБА_1 брав безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави та виконував бойові спеціальні завдання з вогневого ураження противника у складі підрозділу протиповітряної оборони у складі військової частини НОМЕР_5 угруповання сил і засобів Повітряних Сил Збройних Сил України. Бойове завдання здійснювалося, в тому числі, на транспортному засобі марки «ВАЗ 21114» з державним номерним знаком НОМЕР_2 з метою виконання бойового завдання та крайньої необхідності.

Отже, у даному конкретному випадку застосування більш м`якого стягнення до ОСОБА_1 , ніж передбачено в санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП, відповідає найактуальнішому суспільному інтересу на даний час, а саме захист України від збройної агресії РФ, який не суперечить завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення.

За таких умов, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та відношення до вчиненого, беручи до уваги відсутність обставин, які обтяжують покарання та наявність обставин, які пом`якшують відповідальність, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП, без застосування додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, а також підстав для оплатного вилучення транспортного засобу суд не вбачає.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до пунктів 12, 13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Відповідно до вимог ст. 298 КУпАП постанова про накладання адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Згідно зі ст. 307 даного кодексу, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 ст. 33 даного Закону передбачене право особи за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Зі змісту вказаної норми слідує, що підставою вирішення судом питання про відстрочку або розстрочку виконання є наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ст. 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, сума штрафу для нього є значною, зазначені обставини ускладнюють правопорушником виконання постанови суду, тому суд вважає за необхідне розстрочити ОСОБА_1 виплату штрафу строком на один рік.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», статтями 9, 23, 33-35, 40-1, ч. 5 ст. 126, 251, 252, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу (Отримувач коштів: ГУК у Черніг. обл /21081300; КОД ; Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); МФО 899998; Рахунок UA0025001; КБКД 21081300; Призначення платежу*; 21081300).

Розстрочити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сплату штрафу в розмірі 2 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень, строком на один рік, встановивши щомісячну суму виплати штрафу у розмірі 3 400 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Р.М. Топіха