Справа № 703/7278/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Овсієнко І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

у с т а н о в и в :

Згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №493650 від 25.10.2025, ОСОБА_1 25.10.2025 близько 11-40 год по вул. Соборній в м. Сміла, керуючи автомобілем «Фольксваген Венто», д.н.з. НОМЕР_3 , в порушення пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, при виникненні небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, у вигляді транспортного засобу «Опель Вектра» д.н.з. НОМЕР_4 , що під час повороту ліворуч не надав переваги в русі автомобілеві «Фольксваген Венто», д.н.з. НОМЕР_3 , коли останній рухався в зустрічному напрямку, не вжив заходів для зниження швидкості руху аж до зупинки або безпечного об`їзду перешкоди, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальної шкоди.

Дії ОСОБА_1 органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення, кваліфіковані за ст. 124 КУпАП.

Згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №493619 від 25.10.2025, ОСОБА_2 25.10.2025 близько 11-40 год по вул. Соборній в м. Сміла, керуючи автомобілем «Опель Вектра» д.н.з. НОМЕР_4 , в порушення пунктів 10.4 та 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, під час повороту ліворуч, на вул. Перемоги, не надав переваги в русі автомобілю «Фольксваген Венто», д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався в попутному напрямку по вул. Соборній, не змінюючи швидкості руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальної шкоди.

Дії ОСОБА_2 органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення, кваліфіковані за ст. 124 КУпАП.

Особи, які притягуються до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явилися, про місце, день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, зокрема ОСОБА_1 - шляхом направлення судової повістки за адресою, що зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення, факт вручення якої 19.12.2025 підтверджується рекомендованим повідомленням, а ОСОБА_2 - шляхом направлення судової повістки у вигляді текстового повідомлення з використанням номера телефону, зазначеного у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, доставка відповідного повідомлення підтверджується записом реєстру відправки. Із клопотаннями про відкладення судового засідання, призначеного на 16.01.2026, або його проведення за їх відсутності не зверталися.

Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 , адвокат Тихоша С.М., в судове засідання не прибув з невідомих причин, із заявами та клопотаннями про відкладення судового розгляду, його проведення за його відсутності, не звертався.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Згідно із рішенням від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Справа не належить до категорії тих, що розглядаються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому суддя, враховуючи, що учасники справи були належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не прибули, вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Суддя, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №493650 від 25.10.2025 щодо ОСОБА_1 останній звинувачується в порушенні вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, оскільки при виникненні небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, у виді транспортного засобу, що, не надавши переваги в русі керованому ОСОБА_1 автомобілю, виконував поворот ліворуч, не вжив заходів для зниження швидкості руху аж до зупинки або безпечного об`їзду перешкоди, надалі відбулася ДТП, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №493619 від 25.10.2025 щодо ОСОБА_2 , останній звинувачується в порушенні вимог п. 10.4 та 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, оскільки під час виконання повороту ліворуч не надав переваги в русі транспортному засобу, що рухався в попутному напрямку, надалі відбулася ДТП, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 124 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого цим законом, характеризується діями спрямованими на порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відтак, основною умовою настання адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП є наявний причинний зв`язок між порушеннями правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

Диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному випадку на Правила дорожнього руху України, як зазначено в протоколі. Тому розглядаючи дану справу, суд вирішує питання щодо винуватості ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у межах порушення зазначених вимог Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно пункту 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.5 Правил дорожнього руху передбачено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно з п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

За п. 10.4 Правил дорожнього руху України перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Відповідно до п. 12.3 Правил дорожнього руху України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На дотримання відповідних норм, встановлених КУпАП, судом створені необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав, відтак останні користувалася рівними правами та свободою в наданні доказів, дослідженні й доведенні їх переконливості перед судом. Клопотань про надання додаткових доказів жодною зі сторін перед судом не порушувалося.

Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, суд вважає, що необхідно вирішити справу в межах тих доказів, які містяться у матеріалах справи та долучені до протоколів про адміністративні правопорушення.

На доведення винуватості ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суду надані письмові докази, досліджені безпосередньо під час судового розгляду, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №493650 від 25.10.2025 щодо ОСОБА_1 , що відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, за змістом якого йому ставиться в провину порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України та як наслідок вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП;

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №493619 від 25.10.2025 щодо ОСОБА_2 , що відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, за змістом якого йому ставиться в провину порушення вимог п. 2.3 «б» та 10.4 Правил дорожнього руху України та як наслідок вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП;

- схему місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.10.2025, якою встановлене місце дорожньо-транспортної пригоди, її слідова картина, розташування транспортних засобів, напрямок здійснення їх руху, характер пошкоджень транспортних засобів;

- рапорт заступника начальника СРПП ВП №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, за змістом якого в результаті опрацювання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, зареєстровану в Журналі єдиного обліку ВП №2 від 25.10.2025 під №26544, складено протоколи про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №493619 та серії ЕПР1 №493650;

- письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 від 25.10.2025.

Зазначені вище докази сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони отримані у визначеному процесуальним законом порядку.

Аналізуючи зміст відповідних доказів, суд приходить до наступного.

Зіткнення транспортних засобів «Фольксваген Венто», д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 та «Опель Вектра» д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 відбулася на регульованому перехресті вулиць Соборної та Перемоги в м. Сміла.

З відомостей про наявні на транспортних засобах пошкодження, що вказані в схемі від 25.10.2025, а саме в обох автомобілях пошкоджена передня ліва частина, суд приходить до переконання, що зіткнення автомобілів мало місце при зустрічному роз`їзді, відтак формулювання протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №493619 від 25.10.2025 щодо ОСОБА_2 про те, що він не надав переваги в русі автомобілю «Фольксваген Венто», д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався в попутному напрямку, суд вважає хибним.

Тому напрямок руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 в протоколі серії ЕПР1 №493619 від 25.10.2025 щодо ОСОБА_2 помилково вказаний, однак відповідні відомості можливо достовірно встановити зі схеми місця ДТП від 25.10.2025 та письмових пояснень учасників ДТП та очевидця.

Враховуючи наведені на схемі заміри проїзної частини, розміщення на ній транспортних засобів, зіткнення мало місце на ділянці проїзної частини, що призначена для руху транспортних засобів від центру м. Сміла в бік м. Черкаси, де рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , оскільки автомобіль «Опель Вектра» д.н.з. НОМЕР_4 знаходиться на відстані 6,8 м від правого переднього колеса до умовної лінії меж перехрестя справа (відносно напрямку руху автомобіля «Опель Вектра» д.н.з. НОМЕР_4 , на схемі н.р. ТЗ-1) при загальній ширині проїзної частини в даному місці 13,6 м. При цьому зі схеми не вбачається нанесення на даній ділянці горизонтальної дорожньої розмітки. Отже, враховуючи сформульований вище висновок, відповідний автомобіль до зіткнення не міг бути ближче до правої умовної межі перехрестя (керуючись відображеним на схемі напрямок його ж руху н.р. ТЗ-1), відтак передньою лівою частиною до зіткнення вже перебував на смузі зустрічного руху, виконуючи поворот ліворуч. Дана обставина визнається ОСОБА_2 , що слідує із його письмових пояснень.

Відповідно до п. 1.4 Правил дорожнього руху України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Крім того, за п. 16.13 перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч.

Вказані обставини залишилися поза увагою органу, яким складені протоколи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Рішенням ЄСПЛ у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 суд також визнав, що провадження у справах про адміністративні правопорушення вважається кримінальними у розумінні Конвенції, і у справі «Надточій проти України» ЄСПЛ зазначив, що Уряд України визнав кримінально-правовий характер КУпАП.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява №16347/02).

Отже при розгляді справи про адміністративні правопорушення судом мають бути застосована процедура та дотримані гарантії прав осіб, прирівняні до таких під час кримінального провадження.

Відповідно до правового висновку, сформульованого ВП ВС в постанові від 21.08.2019 в справі №682/956/17 тільки порушення ПДР, які містять у собі реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків і виступають безпосередньою причиною їх настання у кожному конкретному випадку ДТП, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст. 286 КК.

За аналогією, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП є не будь-яке порушення правил дорожнього руху, а саме те порушення, яке знаходиться у причинному зв`язку із настанням наслідків.

Дотримання стандартів справедливості провадження досягається через дотримання прав сторони захисту з урахуванням якості доказів сторони обвинувачення, включно з вирішенням питання про те, чи породжують сумнів щодо їх надійності або точності обставини, за яких їх було отримано, чи були використані у провадженні докази, отримані з порушенням права на захист.

Згідно правової позиції ВС, викладеної у постанові від 04.07.2018 в справі №688/788/15-к, стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і особа є винною у вчиненні цього правопорушення.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

При цьому відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №493619 від 25.10.2025 щодо ОСОБА_2 посилання на норму, закріплену в п. 16.13 Правил дорожнього руху України, не виключає доказового значення даного документу, оскільки в ньому вказаний вірний за своєю суттю висновок про те, що останній, керуючи транспортним засобом, не надав переваги в русі автомобілеві, що такою перевагою користувався, це мало наслідком зіткнення, отже, на переконання суду, відповідна ДТП сталася внаслідок недотримання ОСОБА_2 наведеного правила.

Суд приходить до висновку, що у справі є достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості та поза розумним сумнівом підтверджують спричинення діяннями ОСОБА_2 дорожньо-транспортної пригоди та його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Такі обставини підтверджуються даними протоколів про адміністративні правопорушення від 25.10.2025, схемою огляду місця ДТП, поясненнями обох учасників ДТП та очевидця. Отже, наявні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Тому, враховуючи характер вчиненого правопорушення та наявні відомості про особи порушника, вважаю, що для його перевиховання, стимулювання поваги до правил співжиття а також запобігання вчиненню нових правопорушень, достатнім є стягнення у виді штрафу.

Частиною 1 ст. 307 КУпАП передбачено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно з ч. 1-2 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

Доказів, які звільняють ОСОБА_2 від сплати судового збору за розгляд справи про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять.

Відтак, зі ОСОБА_2 у дохід держави підлягає стягненню судовий збір, ставка якого складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Тейшейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України» неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Тобто, якщо уповноваженим органом не доведено підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи, самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді.

Застосовуючи наведений підхід до обставин даної справи, суд вважає, що доводи протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №493650 від 25.10.2025 щодо ОСОБА_1 про невжиття ним заходів для зниження швидкості руху, зупинки або безпечного об`їзду перешкоди для уникнення ДТП, суперечать відомостям схеми огляду місця ДТП, де зафіксовані сліди юзу. Відтак відповідні відомості базуються на припущеннях, що водій не змінював напрямок, швидкість руху, щоб уникнути зіткнення, оскільки об`єктивні дані, що дозволяють дійти такого висновку відсутні.

Крім того, вказаний учасник правомірно здійснював рух на дозвільний сигнал світлофора, з огляду на наявні на даному перехресті засоби регулювання дорожнього руху (як знаки, так і світлофор), не зобов`язаний був надавати перевагу в русі транспортному засобу, що рухаючись назустріч, здійснював поворот ліворуч, мав достатньо підстав добросовісно розраховувати на дотримання іншим учасником дорожнього руху вимог Правил дорожнього руху України.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

За таких умов, суть вчиненого правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП є сумнівними, що є не прийнятним та не кореспондується із стандартом доказування поза розумним сумнівом, досліджені судом матеріали не дозволяють встановити існування причинного зв`язку між інкримінованим йому порушенням Правил дорожнього руху України та наслідком у виді спричинення ДТП, а тому, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважаю, що останнього має бути звільнено від адміністративної відповідальності за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вказане є підставою для закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, що виключає стягнення із нього судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. 9, 33, 34, 35, 40-1, 124, 252, 268, 280, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень (отримувач коштів: ГУК у Черкаській області 21081300, код отримувача , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0023001 код класифікації: 21081300).

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь держави по 665,60 грн судового збору (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

У разі несплати правопорушником штрафу у п`ятнадцятиденний термін з дня вручення йому постанови, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення зі ОСОБА_2 стягнути подвійний розмір штрафу.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, що передбачене ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 на підставі пункту першого статті 247 КУпАП - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя І.В.Овсієнко