Справа №750/9353/25
Провадження №3/750/14/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2026 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі: головуючого судді - Самусь Л.В.,

за участю секретаря - Бублик Т.М.,

захисника - Бредюка О.М.,

розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, юрисконсульта КНП «Чернігівський обласний центр крові», мешканця АДРЕСА_1 , - за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

в с т а н о в и в:

28.06.2025 о 19:47 год. ОСОБА_1 в м. Чернігова по пр. М. Грушевського, 64, керував електричним двоколісним транспортним засобом, а саме електросамокатом JET, інвентарний номер 212-116, потужність двигуна 1000 Ват, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук; від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 надав суду письмові пояснення по справі, які підтримав в судовому засіданні, та пояснив, що з протоколом він не згоден. Так, він рухався пішохідною доріжкою, його зупинили працівники поліції за рух по тротуару. Вказали, що він в стані алкогольного сп`яніння, бо відчувають запах. Він не відмовлявся від огляду, але він не був водієм. В медичний заклад він не заперечував проїхати. Електросамокат не відноситься до транспортних засобів, такий не є механічним транспортним засобом, вказана у протоколі потужність того як 1000 Вт не відповідає дійсності, потужність електродвигуна даного самокату до 700 Вт, а тому він не є суб`єктом даного адміністративного правопорушення. Більш того, поліцейські вказували лише на те, що відчувають від нього запах, а інших ознак взагалі не називали, тому незрозуміло звідки взялись ще дві ознаки, вказані у акті огляду, направленні та рапорті. Він від огляду не відмовлявся, але бажав пройти такий у лікаря, на що йому вказали, що він робить так, щоб уникнути відповідальності. На його прохання працівники поліції не дали окремий бланк для написання зауважень до протоколу, а тому він відмовився підписувати протокол. Просив закрити провадження у справі.

Захисник Бредюк О.М. вказав, що у матеріалах справи немає доказів, що потужність електросамокату, яким керував ОСОБА_1 саме 1000 Вт, документів цього не додано та доказів не зібрано. ОСОБА_1 рухався по тротуару, а не проїзній частині, а отже і підстав для зупинки не було. Реальних ознак сп`яніння не було, підстав для проходження огляду також. Поліцейськими було названо лише одну ознаку. Електросамокат не відноситься до механічних транспортних засобів, а отже і підставі для огляду його клієнта не було. Це колізія законодавства. Просив провадження закрити за відсутністю складу правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за відповідною частиною статті 130 КУпАП, а саме, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до Розділу І п. 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджену наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з п.9 наказу МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» електричний колісний транспортний засіб це дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.

Пунктом 1.10 ПДР України визначено, що транспортний засіб це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

При цьому, положеннями ст. 130 КУпАП не передбачено розділ транспортних засобів на механічні, немеханічні, електричні чи будь-які інші.

Відповідно до Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів», електричний колісний транспортний засіб - дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.

Отже, електровелосипеди, електроскутери, електросамокати, гіроскутери та інша подібна техніка офіційно визнаються транспортними засобами. Їх фактично поділили на дві категорії, а саме: 1) легкий персональний електричний транспортний засіб це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину; 2) низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.

Такі зміни були також викладені і в Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Підпунктом б) ч.2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Верховний Суд в постанові від 15 березня 2023 року в справі №127/5920/22 виснував, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

З огляду на вищевикладене, електросамокат, яким ОСОБА_1 керував, як учасник дорожнього руху, офіційно визнається транспортним засобом, за керування яким у стані алкогольного сп`яніння та за відмову від проходження огляду на встановлення такого стану у встановленому законом порядку, настає адміністративна відповідальність, передбачена ст. 130 КУпАП, а тому суд визнає неспроможними заперечення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника в частині того, що ОСОБА_1 не є суб`єктом даного адміністративного правопорушення.

Об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП, є зокрема керування транспортними засобами особами в стані алкогольного/наркотичного сп`яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

При наявності у особи, яка керувала транспортним засобом, ознак алкогольного/наркотичного сп`яніння, як і відмова такої особи від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, є підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Отже, законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів обов`язок пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

Так, відповідно до ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Зазначені обставини вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення підтверджуються: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №375464 від 28.06.2025, де інспектором викладені обставини цього правопорушення; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлено ознаки: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, результат огляду - не проводився; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28.06.2025, згідно якого у результаті огляду ОСОБА_1 , проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук, результат огляду - не проводився у зв`язку із відмовою; рапортом поліцейського взводу №1 роти №2 БУПП в Чернігівській області ДПП капрала поліції Ігоря Лазаренка від 28.06.2025; відеозаписом до протоколу серії ЕПР1 №375464 від 28.06.2025, на якому відеореєстратором службового автомобіля зафіксовано рух особи 28.06.2025 на електричному самокаті по пішохідній доріжці; зупинка водія, який спочатку не зупинився на вимогу поліцейських, і лише після повторної зупинки його працівниками поліції такий зупинив рух електросамокату; спілкування працівників поліції з особою, яка керувала вказаним транспортним засобом ОСОБА_1 . В ході спілкування поліцейськими було виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, як то: запах алкоголю з порожнини рота; неодноразова пропозиція, висунута працівниками поліції ОСОБА_1 щодо проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер або у лікаря-нарколога, на що ОСОБА_1 вказував працівникам поліції, що не відмовляється, однак така вимога є незаконною і він не керував транспортним засобом, оскільки електросамокат не віднесено до таких. Працівником поліції зазначено, що такі дії ОСОБА_1 , який не підходить до службового автомобіля для проходження огляду як на місці зупинки, так і невчинення дій, які б вказували на бажання пройти такий у лікарні, розцінено ними як відмова від проходження огляду, про що повідомлено ОСОБА_1 та вказано про складання протоколу відносно нього за порушення п. 2.5 ПДР. На прохання ОСОБА_1 поліцейськими неодноразово роз`яснювались причини зупинки, підстави висунутої пропозиції про проходження огляду, вказувалось про наявність такої ознаки як запах алкоголю з порожнини рота, однак ОСОБА_1 жодних дій, які б свідчили про дійсний намір пройти огляд не вчиняв. Після чого ОСОБА_1 було роз`яснено права та повідомлено про складання відносно нього протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП, який буде направлено на розгляд до Деснянського районного суду м. Чернігова та зачитано такий.

Дослідивши відеозапис, суд дійшов висновку, що працівниками поліції було дотримано всі законні вимоги щодо їх дій при складанні адміністративного протоколу відносно водія ОСОБА_1 в частині, що стосується складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, порушень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з переглянутого відеозапису виявлено не було.

Щодо посилання захисника на те, що у працівників поліції не було підстав для складання протоколу, оскільки жодних реальних ознак сп`яніння у ОСОБА_1 не було, а також посилання ОСОБА_1 , що йому було названо лише одну ознаку сп`яніння, як то запах алкоголю з порожнини рота, суд зазначає наступне.

Питання встановлення первинно наявності (чи відсутності) ознак стану сп`яніння, які є підставами для проведення огляду водія транспортного засобу, відноситься виключно до компетенції поліцейського, відповідно п.2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, визначеними в п. 3 розділу I цієї Інструкції, а тому доводи захисника та ОСОБА_1 з приводу того, що у останнього ознаки алкогольного сп`яніння виявлені не були, не заслуговують на увагу.

Так, суд частково погоджується з твердженням сторони захисту про те, що поліцейськими зазначалось лише про наявність у ОСОБА_1 однієї ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запаху алкоголю з порожнини рота. Разом з тим, у Інструкції та будь-яких інших нормативно-правових актах не зазначено про обов`язковість виявлення працівником поліції не менше трьох ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а лише перелічено які саме прояви поведінки та зовнішній вигляд особи можуть вказувати на перебування такої особи у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому вказане не свідчить про відсутність підстав у поліцейського для висування пропозиції ОСОБА_1 щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, в зв`язку з виявленням у того запаху алкоголю з порожнини рота. В той же час, підтвердити або спростувати наявність відповідного стану сп`яніння можливо лише шляхом проходження відповідного огляду на стан сп`яніння, від чого ОСОБА_1 відмовився, хоча згідно п. 2.5 ПДР України зобов`язаний був на вимогу поліцейського, в якого виникли припущення щодо перебування водія в стані сп`яніння, пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення його дійсного стану.

Крім того, на момент розгляду даної адміністративної справи дані щодо оскарження неправомірних дій працівників поліції ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст. 267 КУпАП, у суду відсутні, а тому відсутні і підстави для визнання об`єктивними тверджень ОСОБА_1 та його захисника, що протокол відносно ОСОБА_1 складено з порушеннями вимог ст. 256 КУпАП. До того ж, предметом розгляду суду у цій справі є оцінка дій працівників поліції при виявивши у водія ознак алкогольного сп`яніння та дотримання вимог порядку, процедури та особливостей проведення огляду особи на стан сп`яніння. Законність підстав зупинки транспортного засобу, адміністративного затримання особи за вчинення іншого адміністративного правопорушення тощо, не охоплюються диспозицією ст. 130 КУпАП і дії поліції щодо законності таких підстав можуть бути оскаржені в окремому порядку. З відеозапису та пояснень ОСОБА_1 в судовому засіданні, слідує, що той здійснював рух по тротуару, у зв`язку з чим доводи того щодо безпідставності зупинки транспортного засобу суд оцінює критично. Суд зауважує, що відповідно до ст. 36 Закону України «Про Національну поліцію», зупинка транспортного засобу є компетенцією поліцейського та його дії можуть бути оскаржені в порядку встановленим законом. Однак, як вбачається з матеріалів справи дії службової особи, що складала протокол та фіксувала правопорушення в порядку, передбаченому чинним законодавством, не оскаржувалися. Отже, твердження водія ОСОБА_1 щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-яким судовим рішенням або висновком компетентного органу.

Отже, наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена наданими та перевіреними у судовому засіданні доказами.

Вирішуючи питання щодо накладення адміністративного стягнення, враховуються характер вчиненого правопорушення, дані особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, в зв`язку з чим є підстави для накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що є достатнім для виховання вищезазначеної особи, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як нею, так і іншими особами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 7, 9, 23, 33, 36, 283, 284 п. 1, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення

п о с т а н о в и в:

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП і накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцяти тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп.

Штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у визначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень, відповідно до ст. 308 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя Л.В. Самусь