Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2026 року м. Рівне

Справа № 562/3952/25

Провадження № 33/4815/233/26

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І.,

з участю:

захисника Бевз Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Бевз Т.С. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Здолбунівського районного суду Рівненської області від 10 грудня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 10 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано її адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

З матеріалів справи вбачається, що листопада 2025 року о 19:48:00 годині по вул. Здолбунівська, 29 в сел. Мізоч, Рівненського району Рівненської області ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки "Ауді А5" з номерним знаком " НОМЕР_1 ", з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови) та від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовилася, чим порушила п.2.5 «Правил дорожнього руху», за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі захисник Бевз Т.С. просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення щодо наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю, тремтіння пальців, порушення мови), не підтверджуються матеріалами відео фіксації, оскільки із відеозапису вбачається, що водій поводилася спокійно та адекватно, чітко відповідала на запитання поліцейських, надавала документи та не виявляла жодних зовнішніх ознак сп`яніння. Вказує, що твердження працівників поліції про нібито ухилення ОСОБА_1 від проходження огляду та зачинення в автомобілі не відповідають дійсності, оскільки з відеозапису видно, що вона погоджувалася пройти огляд на місці зупинки та весь час перебувала в автомобілі патрульних. Таким чином, викладені в протоколі обставини суперечать фактичним даним відеофіксації.

Доводить, що направлення на медичний огляд та акт про відмову від проходження огляду складені з істотними порушеннями Інструкції, містять недостовірні відомості щодо часу їх оформлення та факту відмови від підпису, оскільки відеозапис не містить жодних доказів вручення направлення, фіксації відмови від огляду чи складення матеріалів у присутності ОСОБА_1 .. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог ст.256 КУпАП та Інструкції №1376, оскільки його не було складено у присутності особи, їй не роз`яснено суть правопорушення, не надано можливості ознайомитися з матеріалами та реалізувати свої процесуальні права.

Заслухавши доводи захисника Бевз Т.С. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та постанову суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст.266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року №1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до цих нормативних актів, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення при зазначених у постанові обставинах ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, а саме:

- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого результат огляду відсутній у зв`язку з відмовою особи від його проходження (а.с.5);

- направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого огляд також не проводився у зв`язку з відмовою особи від його проходження (а.с.6);

- відеофайлом, яким зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження встановленого огляду на місці зупинки транспортного огляду (файл 5718, час 02:20) та ухилення від проходження такого огляду у медичному закладі (файл 1218, час 02:20), а також визнання ОСОБА_1 факту вживання алкогольних напоїв (файл 5718, час 03:50; файл 0218, час 00:20).

Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції є об`єктивними доказами, тобто такими, які в процесі доказування не встановлюються від людей і не залежать від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин.

Суд виходить з того, що відмова (ухилення) від проходження огляду зафіксована відеозаписом безперервно, а тому відеозапис, долучений до матеріалів справи, є належним та допустимим доказом.

Також в ході судового розгляду не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 та порушень ними оформлення адміністративних матеріалів, що ставили б під сумнів її вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Жодних доказів порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) до апеляційної скарги додано не було.

Доводи про те, що твердження працівників поліції щодо ухилення ОСОБА_1 від проходження огляду не відповідають дійсності, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Так, з досліджених відеозаписів убачається, що ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, що зафіксовано відповідним відеофайлом (файл 5718, час 02:20). Також іншими відеофайлами підтверджується її ухилення від проходження огляду у закладі охорони здоров`я (файл 1218, час 02:20 та файл 3718, час 01:10).

Окрім цього, з записів з нагрудних камер поліцейських вбачається визнання ОСОБА_1 факту вживання алкогольних напоїв, що зафіксовано у (файлах 5718, час 03:50 та 0218, час 00:20).

За таких обставин твердження про відсутність відмови від огляду та невідповідність змісту протоколу фактичним даним відеозапису спростовуються наявними у справі доказами.

Суд критично відноситься до доводів апеляційної скарги про те, що направлення на медичний огляд та акт про відмову від проходження огляду складені з істотними порушеннями Інструкції та містять недостовірні відомості щодо часу їх оформлення і факту відмови від підпису, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

З відеозаписів убачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у закладі охорони здоров`я, від чого вона фактично ухилилася, що й стало підставою для складання відповідних процесуальних документів. При цьому відсутність у відеозаписі окремих технічних моментів оформлення направлення або підписання акту сама по собі не свідчить про недостовірність відомостей, викладених у цих документах, та не спростовує зафіксованого факту відмови від проходження огляду.

Всі інші апеляційні доводи мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене нею адміністративне правопорушення.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.ст.33, 38 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яке на думку апеляційного суду, буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 попередження вчинення нею нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.

Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Здолбунівського районного суду Рівненської області від 10 грудня 2025 рокувідносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу її захисника адвоката Бевз Т.С. без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович