Провадження № 33/4808/96/26
Категорія ч.5 ст.126 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Деркач Н. І.
Суддя-доповідач Кукурудз
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Кукурудз Б.І., в режимі відеоконференцзвязку з участю захисника Горобівського І.Г. в інтересах ОСОБА_1 розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою захисника Горобівського М.В. на постанову Івано-Франківського міського суду від 08.12.2025 року,-

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України.

визнано винним за ч.5 ст.126 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять)років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

З матеріалів справи, 13.09.2025 року о 01 год. 30 хв. по вул. Берегова в м. Івано-Франківську водій ОСОБА_1 повторно протягом року , керував транспортним засобом марки "Mercedes Spriner" д.н.з НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортними засобами, чим порушив вимоги п.п.2.1 а) ПДР України, тим самим вчинив правопорушення, предбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі захисник Горобівський І.Г. вважає, що постанова суду винесена з порушенням норм права, під час її винесення судом не досліджено та не взято до уваги аргументи щодо відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , що є підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі.

При розгляді справи суд взагалі не з`ясував фактичних обставин справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду підлягає до скасування.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не містить формулювання, що відповідає ознакам правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП, суд першої інстанції редагував фабулу адміністративного правопорушення та вирішив питання про притягнення ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП, тобто вийшов за межі своєї компетенції.

Також матеріали справи не містять підтвердження повторності протягом року вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП за вказаних обставин є необгрунованим.

Просить постанову суду скасувати, прийняти нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП. За відсутності підстав для скасування постанови та закриття провадження у справі постанову змінити в частині стягнення, виключивши з мотивувальної та резолютивної частини про накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на п`ять років.

Заслухавши учасників процесу, перевіривши та дослідивши матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно з п.1.10 ПДР України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон направо керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Пунктом 2.1 (а) Правил передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частинами 1, 2, 5 статті 126 КУпАП визначено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Таким чином, частина 5 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч.2 ст.126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч.3 ст.126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч.4 ст.126 КУпАП).

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у таких формах:

керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»);

- керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспорт¬ам засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керуван¬ні таким транспортним засобом;

- керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обме-ження у праві керування транспортними засобами. Так, відповідно до ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, зокрема, про встановлення тимчасового обмеження борж-ника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

- керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортни-ми засобами.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги стосовно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП, суд виходить з наступного.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 13.09.2025 року о 01 год. 30 хв. по вул. Берегова в м. Івано-Франківську водій ОСОБА_1 повторно протягом року, керував транспортним засобом марки "Mercedes Spriner" д.н.з НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортними засобами, чим порушив вимоги п.п.2.1 а) ПДР України, тим самим вчинив правопорушення, предбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, а саме:

відомостями, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 13 вересня 2025 року серії ДПР1 №452300;

довідкою старшого інспектора з ОД відділу адміністраивної практики капітана поліції Ольги Ліпської (а.с.2)

копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5151805 від 06.07.2025 року за ч.4 ст.126 КУпАП.

Оскільки ОСОБА_1 повторно протягом року, керував транспортним засобом марки "Mercedes Spriner" д.н.з НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортними засобами, чим порушив вимоги п.п.2.1 а) ПДР України, а відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП.

З огляду на наявні у справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п.2.1 (а) ПДР України та прийняв законне рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.5 ст. 126 КУпАП, захисником Горобівським І.Г. який діє в інтересах ОСОБА_1 не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достовірних доказів на підтвердження факту притягнення ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП, є безпідставними, оскільки вказані посилання надані виключно з наміром уникнути відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП.

Накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40800 грн., з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (пять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу, на думку апеляційного суду, відповідає меті адміністративного стягнення, визначеній у ст.23 КУпАП та положенням ст.ст.33-36 КУпАП щодо правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення та застосоване в межах санкцій ч.5 ст.126, ст.124 КУпАП.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду справи не встановлено.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'HalloranandFrancis v. theUnitedKingdom») від 02 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, вмотивованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Горобівського в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського міського суду від 08.12.2025 року відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду Б.І. Кукурудз