Справа № 515/1981/25
Провадження № 3/515/355/26
Татарбунарський районний суд Одеської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м. Татарбунари

Суддя Татарбунарського районного суду Одеської області Дем`янова О.А., розглянувши матеріали, які надійшла від Відділення поліції № 2 Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючої,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

В С Т А Н О В И В:

18 листопада 2025 року ОСОБА_1 ухилилася від виконання обов`язків щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , 2012 року народження, який 18 листопада 2025 року за адресою: АДРЕСА_2 штовхнув в спину неповнолітнього ОСОБА_3 , 2013 року народження, в результаті чого той отримав тілесні ушкодження у виді перелому променевої кістки лівої руки в типовому місці та був доставлений до приймального відділення Татарбунарської ЦРЛ.

Своїми діями ОСОБА_1 чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, повідомлялася про розгляд справи шляхом надіслання викликів до суду, клопотання про відкладення справи суду не надала. На адресу суду повернувся рекомендований лист з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «Відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки (постанова Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18).

Крім того, ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд розцінює як спосіб уникнути відповідальності.

Відповідно до статті 268 Кодексу під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у випадках коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Під час розгляду справ про адміністративне правопорушення за ст.184 КУпАП не передбачається обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Тому суд вважає можливим розгляд справи проводити у відсутність ОСОБА_1 , яка знаючи про наявність щодо неї адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 184 КУпАП, уникає від явки до суду та не повідомила про причину неявки, не подала будь-яких заяв. Таку поведінку суд розцінює як спосіб зволікання з розглядом справи з метою уникнення від адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, допитавши порушницю, оцінивши докази в їхній сукупності та співставленні, вважаю, що обставини справи з`ясовані повно і об`єктивно, що дає можливість суду дати належну оцінку зібраним по справі доказам та прийняти законне і обґрунтоване рішення, в межах і на підставі протоколу, складеного уповноваженими органами.

З метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи судом досліджено наданні матеріали справи: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №760161 від 12.12.2025 року, заперечень щодо викладених у ньому обставин та порядку складання правопорушниця не зазначила, протокол підписала; рапорт пом.чергового ВП №2 Білгород-Дністровського ҐРВП ГУНП в Одеській області Нікітенка Б.О. про реєстрацію події від 18.11.2025 року; заяву та письмові пояснення матері неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_5 від 18.11.2025 року з викладенням обставин вчинення неправомірних дій неповнолітнім ОСОБА_6 від 18.11.2025 року; письмові пояснення неповнолітнього ОСОБА_4 від 18.11.2025 року; письмові пояснення ОСОБА_1 від 12.12.2025 року про обставини спричинення її неповнолітнім сином ОСОБА_7 травми неповнолітньому ОСОБА_4 ; письмові пояснення неповнолітнього ОСОБА_7 від 12.2.2025 року; довідку КНП «Татарбунарська БЛ» (приймальне відділення) про доставлення 18.11.2025 року о 13.30 год неповнолітнього ОСОБА_4 в супроводі матері ОСОБА_5 з переломом лівої променевої кістки в типовому місці; психолого-педагогічну характеристику ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , видану в.о. директора Лиманського ліцею Лиманської сільської ради.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За частиною першою статті 184 Кодексу настає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Ухилення від виконання батьківських обов`язків полягає у бездіяльності матері, пов`язаної з неналежним вихованням її неповнолітньої дитини, що призвело до спричинення її неповнолітнім сином ОСОБА_7 травми неповнолітньому ОСОБА_4 .

Таким, чином сукупність наведених доказів доводить вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до санкції ч.1 ст. 184 Кодексу ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей тягне за собою попередження або накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Під час розгляду справи, дослідивши надані матеріали, допитавши правопорушницю, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у допущенні неналежного виховання її неповнолітнього сина ОСОБА_7 .

Таким чином, дії правопорушниці вірно кваліфіковані за ч.1 ст.184 КУпАП.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При накладенні адміністративного стягнення, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушниці, враховуючи ступінь її вини, майновий стан, позитивну характеристику, відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самою правопорушницею так і іншими особами, суд вважає за необхідне накласти на неї адміністративне стягнення у виді попередження.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», зі ОСОБА_1 належить стягнути на користь держави судовий збір у сумі 665,60 грн.

Керуючись ст. ст.33, 40-1, ч.1 ст.184, 280, 283-284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді попередження.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави (стягував Державна судова адміністрація України) судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп. за наступними реквізитами: стягувач ГУК у м.Києві/м.Київ 22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Татарбунарський районний суд Одеської області.

Строк пред`явлення постанови до виконання - 3 місяці.

Суддя О.А.Дем`янова