Справа № 357/1018/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.01.2026 суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Руслан Озадовський розглянувши об`єднанні матеріали справи про адміністративні правопорушення, які надійшли з Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції у Київській області полк патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківському районі відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

У С Т А Н О В И В:

06.01.2026 о 18 год. 09 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом - автобусом Ataman А-092Н6, державний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху в Київській області, м. Біла Церква, вул. Ак. Линика, 18, проявив неуважність до дорожньої обстановки, під час руху не дотримався безпечного бокового інтервалу, не врахував винос задньої частини транспортного засобу, в результаті чого здійснив наїзд на припаркований праворуч автомобіль Mazda CX-5, державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки, внаслідок порушення вимоги п. 2.3. б, п. 10.1, п. 13.1 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №565586 від 15.01.2026 вбачається, що 06.01.2026 о 18 год. 09 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом - автобусом Ataman А-092Н6, державний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху в Київській області, м. Біла Церква, вул. Ак. Линика, 18, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце пригоди, чим порушив вимоги п. 2.10 а ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

В судовому засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 пояснив, що він не відчув зіткнення з автомобілем Mazda CX-5, у зв`язку з чим не вважав, що сталося ДТП. Зазначав, що умислу залишати місце пригоди не мав.

Суддя, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, розглянувши протоколи та додані до них документи, прийшов до наступного висновку.

Так, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. 245,280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КпАП України доказами про справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких в передбаченому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Положенням ст. 122-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Так, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні, а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

Вимогами ч. 1ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна, необережна) дія чи бездіяльність, яку посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З пояснень ОСОБА_1 вбачається те, що він залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, оскільки не зрозумів того, що сталася ДТП. І про сам факт події дізнався згодом від працівників поліції. Зазначив, що умислу залишати місце події не мав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не мав умислу залишати місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він був причетний, оскільки не відчув удару, про що свідчить його подальша поведінка, будь-яких належних доказів на підтвердження протилежного матеріали справи не містять.

З огляду на встановлені під час судового розгляду обставини, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 умисно залишив місце ДТП, приходжу до висновку, що наданими у справі доказами не доведена наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, у зв`язку з чим відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі підлягає закриттю.

Разом з тим, вина ОСОБА_1 в порушенні п. 2.3. б, п. 10.1, п. 13.1 ПДР України встановлена показами в суді особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та матеріалами адміністративної справи, а саме: даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №565580 від 13.01.2026, схемою місця ДТП, актом огляду транспортного засобу, рапортом, копією фотознімків, поясненнями ОСОБА_3 , диском з відеозаписом.

Суддя, розглянувши протокол та додані до нього документи, заслухавши ОСОБА_1 вважає, що останній своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП - порушення правил дорожнього руху, що спричинило механічні пошкодження транспортного засобу, чим завдано матеріальні збитки.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі…

Отже, враховуючи доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суддя вважає за необхідне ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції, передбаченої ст. 124 КУпАП, а провадження по справі відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП закрити.

На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» суддя приходить до висновку про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, оскільки останній є особою з інвалідністю 2 групи.

Виходячи з викладеного, керуючись статтями 40-1, 221, 276, 283, 284, 294 КУпАП та відповідно до ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», як особу з інвалідністю 2 групи.

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП - закрити.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

СуддяРуслан ОЗАДОВСЬКИЙ