Справа № 358/730/25 Провадження № 3/358/24/26
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року м. Богуслав

Суддя Богуславського районного суду Київської області Тітов М.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1

за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №318502, складеного поліцейським ВП №2 Обухівського РУП УНП в Київській області старшим сержантом поліції Козенком О.В. вбачається, що водій ОСОБА_1 2 травня 2025 року о 23 год. 24 хв. В м. Богуслав по вул. Богуславка керував транспортним засобом марки HONDA ACORD, д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запахом алкоголю з порожнини рота, різкою зміною шкірного покриву обличчя, вираженим тремтінням пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки та у найближчому медичному закладі за допомоги лікаря нарколога відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР - відмова особи, яка керує ТЗ, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав до суду клопотання про закриття провадження у справі, в обгрунтування якого зазначив, що викладене у протоколі про адміністративне правопорушення не визнає. Того дня він їхав на своєму авто в м. Богуслав, працівники поліції рухалися назустріч, потім розвернулися і деякий час їхали за ним, і в подальшому зупинили його через погано освітлений задній номерний знак, проте ця зупинка була проведена з порушенням вимог закону: перед початком руху автомобілем він особисто перевірив на справність підсвітку номерного знаку і вона працювала, чому під час зупинки не світилася одна із лампочок він не знає, хоча це не впливало на освітлення номеру. На його прохання усунути цю технічну несправність на місці працівники поліції відмовили. На його переконання причина зупинки була безпідставна, оскільки пунктом 6.1.5 ДСТУ 3649:2010 передбачена обов`язкова наявність не менше одного ліхтаря освітлення номерного знаку на колісних транспортних засобах. Відповідно до п. 30.2 ПДР України номерні знаки повинні бути достатньо освітлені, а відтак ніяким нормативним актом не передбачено, що освітлення номерного знаку лише однією лампочкою є порушенням.

Крім того, працівник поліції не назвав норму закону, яка б вказувала на підставу перевірки його документів.

Також у клопотанні зазначає, що відеозапис, наданий суду, неповний та не відображає реальну послідовність подій. Так, зупинив його працівник поліції Підлужний О.М., він же проводив із ним бесіду та вводив дані на планшеті, а у протоколі вказаний вже інший поліцейський Козенко О.В. Потім поліцейський запропонував пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння, на що він відмовився, оскільки був тверезий, мав стійку ходу, руки не тремтіли, чітко відповідав на питання поліцейського, змін забарвлення шкірного покриву обличчя також не мав, а тому вважає, що поліцейський не мав ніяких підстав для проведення такого огляду. Направлення на огляд також поліцейським складено безпідставно, з порушенням закону, оскільки ознак сп`яніння, вказаних у направленні, не було. Додав, що працівники поліції не ознайомили його з його правами, передбаченими ст. 268 КУпАП та Конституцією України, що повністю підтверджується записом з нагрудних камер поліцейських, який міститься у матеріалах справи.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Хоменко Р.В. подав до суду аналогічне по змісту клопотання та просив провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративна відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (далі Порядок), огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 8 вищевказаного Порядку).

Аналогічне положення щодо фіксування факту відмови водія від проведення огляду в закладі охорони здоров`я закріплено в п. 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395 (далі Інструкція 1).

Згідно п.п. 2, 3, 4 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкція 2), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Таким чином, вищезазначені нормативні акти чітко визначають, коли у поліцейського виникає право проводити огляд на стан сп`яніння водіїв транспортних засобів, а саме у поліцейського мають бути підстави вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно до п. 8 розділу ІІ вищевказаної Інструкції 2, форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння є обов`язковим. Якщо після оформлення направлення, водій транспортного засобу відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку №1103).

Наведене дає підстави стверджувати те, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом наявність ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння оформлена відповідним направленням, та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду, зафіксований відповідно до п. 8 Порядку, п. 6 розділу Х Інструкції 1. Відмова особи від проходження огляду на стан сп`яніння повинна бути чіткою, зрозумілою, такою, яка не викликає сумнівів чи неоднозначного її тлумачення, та яка не залежить від будь-яких зовнішніх факторів, у тому числі і дій чи намірів інших осіб.

Натомість, посадовою особою, яка склала протокол щодо ОСОБА_1 , не було дотримано зазначених положень нормативних актів та протокол щодо останнього про вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, складено за відсутності відповідних достатніх доказів про вчинення вказаного правопорушення.

Під час судового розгляду справи встановлено, що у матеріалах справи наявне направлення водія на огляд до медичного закладу з метою виявлення стану сп`яніння відповідно до вимог Додатку 1 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, дане направлення містить інформацію про наявність ознак алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна шкіряного покриву обличчя, які не видно на відеозаписах нагрудної камери поліцейського, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення вказана така ознака алкогольного сп`яніння як тремтіння пальців рук, проте у направленні на огляд вона відсутня.

Так, із переглянутого в судовому засіданні відеозапису неможливо пересвідчитись, яким чином працівник поліції виявив (встановив) наявність таких ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 як тремтіння пальців рук, різка зміна шкіряного покриву обличчя, оскільки на відеозаписах не зафіксовано обставини огляду останнього на предмет виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, зазначених у Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та вказаних у направленні. Зокрема, працівники патрульної поліції не вчинили жодних дій, направлених на виявлення та дієву перевірку таких ознак як виражене тремтіння пальців рук. Також не вбачається із перегляду відеозапису, що у ОСОБА_1 мала місце різка зміна шкірного покриву обличчя.

З відеозапису видно, що працівники поліції зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 через технічні несправності автомобіля, почали виносити постанову про адміністративне правопорушення, після чого запитали чи він щось вживав, останній відповів ні, не вживав, і після цього запропонували йому пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння. Тобто жодних ознак сп`яніння, які б викликали підозри щодо перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, ними виявлено та перевірено не було. Уже в процесі спілкування поліцейський зазначив, що від ОСОБА_1 є запах алкоголю, запропонував надати пояснення та поїхати на медичне освідування, на що останній відмовився.

Таким чином, відеозапис за нагрудної камери поліцейського свідчить про факт відсутності підстав у поліцейського для направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки ознаки, визначені в Інструкції, були відсутні. Твердження поліцейських про те, що у ОСОБА_1 була така ознака алкогольного сп`яніння як запах алкоголю з порожнини рота, викликає у суду обгрунтовані сумніви, оскільки інші ознаки, зазначені в направлені на огляд, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, і окрім того, у направленні на огляд та протоколі про адміністративне правопорушення містяться розбіжності в зазначені ознак алкогольного сп`яніння.

Тобто, на порушення Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду та вищевказаної Інструкції, поліцейським було безпідставно поставлено вимогу ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці та в закладі охорони здоров`я.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 КУпАП протокол складається при вчиненні адміністративного правопорушення. За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Сам по собі протокол не може бути беззаперечним доказом вини особи у тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Вимоги практики ЄСПЛ вказують на те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства.

Суд не має процесуального права проводити судовий процес без даних про вручення водію копії протоколу про адміністративне правопорушення. Суд розцінює це як істотне порушення водія права на захист, оскільки йому фактично не пред`явлено адміністративне обвинувачення, йому не вручено акт звинувачення, що передбачено статтею 254 КУпАП . Таке порушення з процесуальною перешкодою для притягнення його до відповідальності. Суд не має повноважень на вручення такої копії протоколу, оскільки не є стороною обвинувачення. Це може бути виконано лише працівником поліції.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог розділу ІІ Інструкції, яка передбачає, що оформлення матеріалів огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється згідно з чинним законодавством.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, регламентовано Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», №580-VIII поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Таким чином, на порушення вимог ст. 266 КУпАП та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, Інструкції 1, Інструкції 2 поліцейським не дотримано процедуру та порядок документування факту перебування водія ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння та факту його відмови від огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Наявні у справі докази, які безпосередньо дослідженні в судовому засіданні, не підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 1, 9, 23, ч.1 ст.130, 245, 247, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП - закрити на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена порушником, його представником чи захисником, потерпілим або його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови, шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Богуславський районний суд Київської області.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов