Справа № 296/2830/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" січня 2026 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Дідоренко А.Е., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 11.03.2025 року о 08 год 25 хв у м. Житомирі, по вул. Шосе Київське, 124 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN LТ35 з н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, зіниці очей слабо реагують на світло, блідість обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, водій відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.

ОСОБА_1 у судові засідання не з`являвся.

Від представника особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Кравчуна Д.В. на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, за наявними в матеріалах справи документами та клопотаннями.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, визначено процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду.

Згідно із п.2 вказаної Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відносно водія ОСОБА_1 11.03.2025 року капітан Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_2 склав протокол про відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Факт вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується і матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 268279 від 11.03.2025 року; рапортом поліцейського офіцера громади сектору ПОГ відділу взаємодії з громадами Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області капітана поліції Микитюка А., відповідно до якого під час несення служби 11.03.2025 у м. Житомирі, по вул. Київське Шосе, 126 було зупинено ТЗ VOLKSWAGEN LТ35 з н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 . Працівниками поліції зазначається, що в ході спілкування у водія виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, зіниці очей слабо реагують на світло, блідість обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, водій відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису. Водій був відсторонений від керування ТЗ.

Таким чином, дії поліцейських щодо проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння та складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають положенням ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735.

Щодо клопотання адвоката, долученого до матеріалів справи про зупинення провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з перебуванням на військовій службі у ВЧ НОМЕР_3 , суд зазначає наступне.

У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня норма, яка б передбачала підстави для зупинення судового провадження. Натомість, згідно практики Європейського суду з прав людини, деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.

Зважаючи, що положення Кодексу України про адміністративні правопорушення не регулюють порядок зупинення провадження у справах про адміністративні правопорушення, виникла необхідність в застосуванні принципу аналогії найбільш близької галузі права кримінального процесуального права та при вирішенні питання про зупинення провадження слід керуватися ст.335 КПК України.

Відповідно до ст.335 КПК України, у разі якщо обвинувачений був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його звільнення з військової служби.

Згідно з ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 2 цієї статті не передбачена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи за ч.1 ст.130 КУпАП.

Також слід зазначити, що наведені вище положення ст.268 КУпАП не містять заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. ОСОБА_1 скористався кваліфікованою допомогою захисника Кравчуна Д.В., який в його інтересах має всі можливості подати суду пояснення, клопотання та докази у даній справі.

Суд наголошує, що строки притягнення до кримінальної відповідальності є більш тривалими, ніж строки накладення адміністративного стягнення, та порядок їх обчислення є різним. Так, у КУпАП не передбачено можливості зупинення строків накладення адміністративного стягнення, а сплив такого строку, навіть за наявності вини особи, є безумовною підставою для закриття провадження у справі.

Отже зважаючи на відсутність процесуально-визначених КУпАП підстав для зупинення провадження у справі, одночасно враховуючи що суд вживав всіх заходів для здійснення судочинства в умовах введеного воєнного стану, у задоволенні клопотання про зупинення провадження у вказаній справі потрібно відмовити.

Також представник особи яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Кравчун Д.В. звернувся до суду з клопотаннями про закриття провадження по справі відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, клопотанням про розгляд справи з урахуванням принципу індивідуалізації юридичної відповідальності, а саме, просив у разі визнання ОСОБА_1 винним в адміністративному правопорушенні, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, застосувати за аналогією закону ст. 69 КК України й не призначати йому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Вивчивши матеріали даної справи про адміністративне правопорушення, переглянувши відеозапис на диску з місця зупинки транспортного засобу, доводи представника адвоката Кравчуна Д.В. про відсутність складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 суд вважає такими, які надані з метою уникнення адміністративної відповідальності останнього, тому суд не може їх покласти в основу свого рішення.

Суд вважає, що зібрані докази, отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений спосіб, тому не викликають сумнівів у їх достовірності та істинності.

Щодо твердження сторони захисту, що працівники поліції на місці зупинки транспортного засобу зобов`язанні були викликати представників Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командира (начальника) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу) то суд зазначає, що оскільки ОСОБА_1 на момент керування транспортним засобом не перебував при виконанні службових обов`язків, при його зупинці працівниками поліції не надавав документів, які б підтверджували те, що він виконує на момент зупинки обов`язки військової служби, крім того, Веровський В.В. та представником таких підтверджуючих документів не надано, таким чином водій ОСОБА_1 підлягав проведенню огляду на стан сп`яніння за загальними правилами.

Щодо клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Кравчуна Д.В. про застосування положень ст. 69 КК України за аналогією закону, та його доводів про наявність підстав не накладати на ОСОБА_1 додаткове адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, то необхідно зазначити таке.

З приводу вказаних доводів, суд зазначає, що аналогія закону застосовується виключно, якщо відповідні суспільні відносини нормативно не врегульовані, тобто існує прогалина у законодавстві.

У чинному КУпАПі дійсно наявні деякі такі прогалини, які за аналогією закону можуть регулюватися іншими актами законодавства, як то інститут відводу судді, проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення тощо.

Однак, питання призначення адміністративного стягнення чітко врегульована главою 4 КУпАП, і будь-якої прогалини в цьому випадку не існує, як і підстав застосувати аналогію закону.

Санкція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає стягнення у виді штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Отже, санкції ч. 1 ст.130 КУпАП є безальтернативною в частині накладення на водіїв стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк, що позбавляє суд можливості накласти стягнення без позбавлення права керування транспортними засобами.

При цьому, положеннями КУпАП не передбачено можливості накладення адміністративного стягнення нижче від найнижчої межі, визначеної в санкції певної норми, або не накладення одного з видів стягнень, передбаченого санкцією відповідної норми як обов`язкового.

Наведений вище підхід відповідає п.28 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», в якому з урахуванням наведеного вище нормативного регулювання, закріпленого в КУпАП, визначено, що судам за правилами КУпАП основні й додаткові стягнення слід застосовувати в межах санкцій відповідних норм.

Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за статтею 130 КУпАП, є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху, а тому тяжкість відповідного стягнення обумовлена саме високим ступенем суспільної шкоди, яка завдається такими діяннями, і тому є пропорційним таким, що забезпечує баланс між публічними інтересами та приватними правами особи.

З наведених вище мотивів, суд відхиляє доводи представника ОСОБА_1 адвоката Кравчуна Д.В. про можливість за аналогією закону застосувати до цих правовідносин положення ст. 69 КК України, як підставу не накладення на ОСОБА_1 додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 в порушенні ним п.2.5 ПДР України та у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю підтверджується письмовими доказами та відеозаписами по даній справі.

За таких обставин, суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні 11.03.2025 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Штраф стягнути на рахунок: Отримувач: ГУК у Житомир обл./Житомирська обл.; Код отримувача:37976485; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача: 899998; Рахунок отримувача:UA0006001; Код класифікації доходів бюджету: 21081300; Найменування коду класифікації доходів бюджету: Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави, в особі ДСА України, судовий збір в розмірі 665,60 грн. (Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/ м. Київ/ 22030106; Код за ; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО):899998; Рахунок отримувача: UA0026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Роз`яснити особі, щодо якої застосовано адміністративне стягнення, що відповідно до частини 1 статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через 15 (п`ятнадцять) днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно вимог ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня її винесення.

Cуддя А. Е. Дідоренко