Справа №: 148/2957/25
Провадження №: 3/148/14/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2026 року Тульчинського районного суду

Вінницької області

В складі головуючого судді: Ковганича С.В.

за участю правопорушника ОСОБА_1

свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув матеріали, які надійшли з Тульчинського РВП ГУ НП у Вінницькій області про те, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , притягується до адміністративної відповідальності за порушення ст.ст. 122-4, 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

19.11.2025о 06:25 водій ОСОБА_1 в м. Тульчині по вул. Незалежності керуючи автомобілем «DAF FT XF»,д/н НОМЕР_1 з напівпричіпом «KOEGEL S24» д/н НОМЕР_2 перед розворотом на території АЗС «Ескон», не переконався що це буде безпечно в результаті чого пошкодив заправну колонку на АЗС «Ескон». Внаслідок чого отримано механічні пошкодження заправної колонки, чим завдано матеріальних збитків.

19.11.2025о 06:25 водій ОСОБА_1 в м. Тульчині по вул. Незалежності керуючи автомобілем «DAF FT XF»,д/н НОМЕР_1 з напівпричіпом «KOEGEL S24» д/н НОМЕР_2 та будучи причетним до ДТП залишив місце пригоди не повідомивши органи поліції.

В судове засідання 22.01.2025 ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом отримання судової повістки, про що свідчить розписка про отримання повістки. Причини неявки суду не повідомив, проте на адресу суду подав клопотання про направлення справи за підсудністю за місцем його проживання до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області.

У попередніх судових засіданнях ОСОБА_1 вину визнав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив суду, що 19.11.2025 близько 06 год. 30 хв. до нього зателефонував оператор АЗС «Ескон» та повідомив, що вантажний автомобіль із причепом під час здійснення розвороту здійснив зіткнення із заправною колонкою та вивів її з робочого стану після чого здав назад та з`їхав з місця ДТП. Коли він прибув на місце ДТП там вже були працівники поліції.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні повідомив, що 19.11.2025 о 06 год. 25 хв. перебуваючи на заправній станції АЗС «Ескон» побачив, що на територію АЗС заїжджає вантажний автомобіль із причепом та почав здійснювати розворот під час якого здійснив зіткнення із заправною колонкою, після чого здавши назад припаркувався в іншому місці.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 254 КУпАП основним документом, призначеним для фіксації юридичного факту адміністративного правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, який в свою чергу є найважливішим джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення. Протокол - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.

На підставі ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 122-4 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за залишення місця дорожньо-транспортної пригоди.

Об`єктом зазначеного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку.

Об`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення полягає у залишенні водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Зазначене правопорушення є правопорушенням з формальним складом, уважається закінченим з моменту вчинення особою суспільно шкідливого діяння (залишення місця дорожньо-транспортної пригоди).

Суб`єктами адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, є водії транспортних засобів, інші учасники дорожнього руху.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП характеризується наявністю вини у формі умислу.

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктом зазначеного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку.

Об`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення полягає у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Зазначене правопорушення є правопорушенням з матеріальним складом і вважається закінченим з моменту настання суспільно шкідливих наслідків у виді пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Для констатації наявності у діях порушника об`єктивної сторони вказаного правопорушення необхідно встановити причинно-наслідковий зв`язок між порушенням правил дорожнього руху та пошкодженням майна, зазначеного в диспозиції статті 124 КУпАП.

Відповідно до положень п. 1.10 Правил, водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до п. 10.9. Правил, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Згідно з п. 2.10.а. Правил, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Суб`єктами адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є учасники дорожнього руху.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4, 124 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №517246 від 19.11.2025 (а.с. 2);

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №517251 від 19.11.2025 (а.с. 38)

- рапортом поліцейського від 19.11.2025 (а.с. 3);

- поясненнями свідків від 19.11.2025 (а.с. 5,6)

У справах про адміністративні правопорушення суддя при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у вчиненні цього правопорушення. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості звинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати особу винною.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

З огляду на викладене, дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані, оскільки він, будучи водієм транспортного засобу, порушив Правила дорожнього руху, що мало наслідком пошкодження заправної колонки на АЗС «Ескон», а також, усвідомлюючи, що він є учасником ДТП, місце пригоди залишив.

Наявні у матеріалах справи докази дозволяють стверджувати, що вина у вчиненні інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення доведена поза розумним сумнівом.

Частиною другою ст. 33 КУпАП встановлено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Обставиною, що пом`якшує відповідальність, суддя визнає щире розкаяння винного.

Обставин, що обтяжують відповідальність, суддя не встановив.

Згідно з ст.. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства", Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Приймаючи дане рішення, суд керується принципом "поза розумним сумнівом", зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Так, зокрема, винуватість водія поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративні правопорушення.

При розгляді справи суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 62 Конституції України та ст.. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Відповідно до ст. 122-4 КУпАП залишення місця дорожньо-транспортної пригоди тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Санкцією статті 124 КУпАП є штраф в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Отже, більш серйозним правопорушення з числа вчинених ОСОБА_1 є правопорушення, передбачене у статті 122-4 КУпАП.

Щодо клопотання ОСОБА_1 про направлення справи за підсудністю за місцем його проживання, суд не вбачає підстав для його задоволення та зауважує наступне.

Порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України (ч. 2 ст.245 КУпАП).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною 2 вказаної статті встановлена альтернативна підсудність розгляду справ про адміністративні правопорушення, зокрема для категорії справ, порушених за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Вказана категорія справ може також розглядатись за місцем обліку транспортного засобу або за місцем проживання порушника.

Тобто, як вбачається з наведених вище вимог закону, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, мають розглядатися за місцем їх скоєння або за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Пленум Верховного Суду України у п. 2 «постанови № 11 від 11 червня 2004 року «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України Про адміністративні правопорушення», зазначив, що у випадках, коли законом передбачається альтернативна підсудність (ч. 2 ст. 276 КУпАП), питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення вирішується відповідним органом поліції.

Отже, дискреція щодо обрання підсудності розгляду справи у випадках, коли законом передбачається альтернативна підсудність (ч. 2 ст. 276 КУпАП), належить виключно органу поліції, у зв`язку з чим суд, до якого надійшов відповідний протокол про адміністративне правопорушення, повинен розглядати справу про адміністративне правопорушення.

За змістом протоколів про адміністративні правопорушення, місцем вчинення правопорушень передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, є м. Тульчин, що територіально відноситься до Тульчинського районного суду, куди орган поліції і скерував протоколи про адміністративні правопорушення для розгляду.

За даними поданого клопотання, місцем проживання ОСОБА_1 є м. Могилів-Подільський Вінницької області .

Місце проживання особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, як підстава для зміни судом підсудності, не узгоджується із нормами КУпАП та не наділяє суд повноваженнями визначати підсудність розгляду справи.

Окрім того, положення чинного КУпАП не мітять жодної правової норми щодо зміни підсудності справ про адміністративне правопорушення.

Зважаючи на викладене, суддя не вбачає визначених законом підстав для передачі порушеної щодо ОСОБА_1 справи до суду за місцем його проживання, окрім тогорозгляд справи вже було розпочато, заслухано пояснення правопорушника та свідка ОСОБА_2 , а також під час складання протоколу останньому повідомлено, що розгляд справи буде відбуватися у Тульчинському районному суді, заперечень відносно цього матеріали справи не містять, жодних клопотань ОСОБА_1 не подавав. Також відмовляючи у задоволенні вказаного клопотання суд виходить зі строків накладення адміністративного стягнення передбачених ст. 38 КУпАП, задоволення клопотання призведе до невиправданого затягування розгляду справи та створення умов для ухилення від адміністративної відповідальності шляхом спливу строків.

Таким чином, в судовому засіданні доведено, що правопорушник ОСОБА_1 винен у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, тому з врахуванням вимог ст. 33 цього ж Кодексу, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, приходжу до висновку про необхідність призначення стягнення у виді штрафу. Даний вид адміністративного стягнення згідно ст. 23 КУпАП буде достатньою та необхідною мірою відповідальності, яке досягне мети у вихованні правопорушника в дусі додержання законів, а також запобіганню вчинення нових правопорушень правопорушником.

Відповідно до ст. 4 ч. 5 Закону України "Про судовий збір", у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому вважаю за необхідне, що з правопорушника підлягає стягненню 665,60 грн. судового збору в прибуток держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 33, 36, 122-4, 124, 283, 287, 289 КпАП України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , визнати винним в скоєнні адміністративних правопорушень передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 (три тисячі чотириста) гривень (Рахунок UA0002001, Отримувач ГУК у Вінницькій обл./Він. обл./21081300, Код отримувача 37979858, Банк отримувача Казначейство України (ел.адм..подат.).

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок, (Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача: (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA 0026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ст.307,308 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. В разі несплати штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання, роботи або за місцем знаходженням майна. Відповідно до вимог ст. 308 ч.2 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області на протязі десяти днів з дня її винесення.

Суддя: