Провадження№ 3/522/410/26
П О С Т А Н О В А

Іменем України

(повний текст)

21 січня 2026 року Місто Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Коваленко В.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з УПП в Одеській області, стосовно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст.130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , 22.05.2025 року о 22 годині 20 хвилин, керував електросамокатом «Bolt» з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає дійсності. Від проходження тесту на стан наркотичного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п.2.5 ПДР України.

Таким чином ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В судове засідання ОСОБА_1 неодноразово не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся судом належним чином, шляхом направлення смс-повідомлення, судових повісток, та шляхом розміщення інформації про час та місце судового засідання на сайті «Судова влада».

Беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, враховуючи те, що діючим КУпАП передбачені стислі строки розгляду справи, тому вважаю за можливе не відкладати розгляд справи та провести судове засідання без участі

В судовому засіданні адвокат Панфілова І.І. просила закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, посилаючись на наступне.

1. У протоколі не зазначено потужність електросамокату, яким керував ОСОБА_1 ;

2. ОСОБА_1 поводив себе адекватно та не мав явних ознак наркотичного сп`яніння, під час зупинки ОСОБА_1 не було встановлено порушень ПДР;

3. Співробітники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 , що він встигне повернутись додому до початку комендантської години.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення адвоката Панфілової І.І. та дослідивши надані докази, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні було досліджено відеозаписи з боді-камер працівників патрульної поліції, з яких вбачається наступне.

Таймкод 22.15 ОСОБА_1 заїжджає на електросамокаті до паркової зони по тротуару на великій швидкості та різко зупиняється на вимогу поліцейського, поведінка не відповідає обстановці, на запитання поліцейського говорить, що нічого не вживав, погоджується пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Таймкод 22.32 - ОСОБА_1 запропоновано пройти тест на стан наркотичного сп`яніння та роз`яснено його права та наслідки відмови, на що останній відмовляється їхати у медичний заклад для проходження огляду, говорить що о 22.30 не поїде, та зможе на наступний день чи в інший час доби.

Таймкод 22.35 - ОСОБА_1 знову запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, він знову відмовився, посилаючись на пізню годину.

Таймкод 22.39 поліцейський повідомляє ОСОБА_1 , що його відсторонено від керування електросамокатом.

Суд критично оцінює доводи сторони захисту, виходячи із наступного.

1.Щодо не зазначення в протоколі потужності електросамокату, яким керував ОСОБА_1 .

Статтею 121 КУпАП визначено, що під транспортними засобами слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.

Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій, серед іншого, зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Згідно з п.1.10 Правил дорожнього руху, транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Згідно п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24.02.2023 №2956-IX, легкий персональний електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину.

У постанові Верховного Суду по справі № 127/5920/22 від 15.03.2023 року, касаційна інстанції зазначила, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ст.1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

З викладеного вбачається, що електричний прокатний самокат яким керував ОСОБА_1 , законом віднесено до транспортного засобу. Крім того, в диспозиції ст.130 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами, без зазначення їх технічних характеристик, а отже за керування всіма видами пристроїв, які законом віднесено до транспортних засобів. Отже, електросамокат відповідає поняттю «транспортний засіб», яке визначено пунктом 1.10 ПДР, та є транспортним засобом. Відповідно, на осіб, які ним керують розповсюджуються обмеження, встановлені ст.130 КУпАП та п. 2.5, п. 2.9 «а» ПДР України.

2.Щодо доводів сторони захисту з приводу поведінки ОСОБА_1 , відсутності ознак наркотичного сп`яніння та безпідставності його зупинки співробітниками поліції.

З оглянутого відеозапису з нагрудник камер поліцейських вбачається, що о 22.15 ОСОБА_1 заїжджає на електросамокаті до паркової зони по тротуару на великій швидкості, що свідчить про порушення ним п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну Поліцію», що було підставою для його зупинки. Згідно пункту 11.13 ПДР України забороняється рух транспортних засобів про тротуарах і пішохідних доріжках. Таким чином його було правомірно зупинено працівниками поліції. ОСОБА_2 поводить себе спокійно, втім не відповідає прямо на питання поліцейських та жваво спілкується на різні теми, які не відносяться до суті заданих питань.

3.Щодо нероз`яснення співробітниками поліції ОСОБА_1 , що він встигне повернутись додому до початку комендантської години

Відповідно ч.2 ст.266 КпАП України, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Таким чином, ОСОБА_1 мав пройти огляд до 00.30 23.05.2025 року.

Згідно ч.2 Розділу 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, огляд водія транспортного засобу на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я проводиться у присутності поліцейського в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне вдосконалення за відповідною програмою згідно із законодавством.

Так з відеозапису з нагрудних камер поліцейських встановлено, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння і при цьому йому було роз`яснено наслідки такої відмови. Так о 22.32, ОСОБА_1 запропоновано пройти тест на стан наркотичного сп`яніння та роз`яснено його права та наслідки такої відмови, на що останній відмовився їхати у медичний заклад для проходження огляду та пояснив, що о 22.30 не поїде, та зможе на наступний день чи в інший час доби. Таким чином посилання ОСОБА_2 на пізній час доби для проходження огляду не звільняє його від відповідальності.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявна об`єктивна сторона передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, яка виражається, зокрема у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновки суду.

Суд оцінює клопотання сторони захисту критично, як таке, що не відповідає встановленим судом обставинам справи, та є метою для виправдання зазначеного водія, для його уникнення від встановленої законом відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а тому суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_1 підтверджується сукупністю наявних досліджених, перевірених та не спростованих під час судового засідання доказів.

Твердження захисника з приводу незаконності дій працівників поліції при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, не заслуговують на увагу, оскільки ним не було доведено наявності порушення процедури оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення співробітниками поліцій, які б слугували підставою для закриття справи, та визнання її матеріалів недопустимими доказами.

Вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№338862 від 22.05.2025 року, довідкою про отримання (неотримання) особою посвідчення водія, відповідно до якої ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія. направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.05.2025 року, складеного о 22.20 та відеозаписом події від 22.05.2025 року.

Суд вважає, що наведені докази є належними, допустимими, достовірними, а сукупність доказів дає підстави для прийняття відповідного процесуального рішення щодо винуватості водія ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5 ПДРУ. Правова оцінка фактичної та юридичної підстав кваліфікації діяння, дають підстави прийти до висновки про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння.

Норма ч.1 ст.130 КУпАП є бланкетною, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає покарання у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 34 КУпАП, не встановлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 35 КУпАП, не встановлено.

Відповідно до роз`яснень Касаційного Кримінального Суду у складі Верховного суду, що містяться у листі №718/0/158-25 від 04.12.2025 року, позбавлення права керування транспортним засобом, в тому числі за статтею 130 КУпАП, є додатковим обов`язковим стягненням. Положення щодо позбавлення права керування транспортним засобом є імперативним, і таке стягнення має бути застосовано безальтернативно, незалежно від наявності у особи посвідчення водія.

Згідно довідки УПП в Одеській області ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія.

Враховуючи зазначені роз`яснення Касаційного Кримінального Суду у складі Верховного суду №718/0/158-25 від 04.12.2025 року, суд приходить до висновку щодо необхідності відступу та зміни раніше застосованої практики в частині призначення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами особам, які не отримували посвідчення водія.

Вирішуючи питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення, Суд відповідно до ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, майновий стан, приймаючи до уваги відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують адміністративну відповідальність, Суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 грн 00 коп. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На думку суду таке стягнення є достатнім для виховання вищезазначеної особи, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як ним, так і іншими особами.

Згідно ст.40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладання на правопорушника адміністративного стягнення, з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 665 гривень 50 копійок на користь держави.

Керуючись ст. 9, 24, 34, 130, 283, 284, 286 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Накласти на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , на підставі п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судові витрати на користь держави в розмірі 665 гривень 50 копійок.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови-не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту прокурора без задоволення.

Відповідно до ст.308 КУпАП України у разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи подання прокурора.

Суддя :