Номер провадження: 33/813/44/26
Номер справи місцевого суду: 499/45/25
Головуючий у першій інстанції Кравчук О. О.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

12.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Коновалової В.А.,

за участю секретаря судового засідання Нечитайло А.Ю.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Білак Наталії Ігорівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеса в залі суду

апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Білак Наталії Ігорівни

на постанову Іванівського районного суду Одеської області від 19 червня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст постанови суду першої інстанції

ПостановоюІванівського районного суду Одеської області від 19 червня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних доходів громадян, що становить 17000,0 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвокат Білак Наталія Ігорівна просить постанову Іванівського районного суду Одеської області від 19 червня 2025 року скасувати та провадження по справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови суду, порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування апеляційної скарги, захисником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності зазначається про відсутність в матеріалах справи безперервного відеозапису подій, що відбувалися в день складення протоколу та відсутність фіксації на долученому відеозаписі направлення особи на проходження огляду водія у медичному закладі, що свідчить про недотримання працівниками поліції положень ч. 2 ст. 266 КУпАП, а тому відповідний огляд особи є недійсним.

Також в апеляційній скарзі міститься посилання скаржника на помилкову правову кваліфікацію правопорушення, а саме щодо підстав зупинки транспортного засобу, оскільки зазначені в протоколі підстави та порушений пункт 9А в Правилах дорожнього руху України відсутні.

Окрім наведеного, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності посилається на неврахування судом першої інстанції наявності сумнівів в достовірності показників приладу Драгер, з огляду на наявність в Інструкції до вказаного приладу можливість показань приладом хибної відмітки. При цьому, містяться посилання в апеляційній скарзі на недоведення працівниками поліції до відома водія сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, що передбачено положеннями Інструкції про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, а також не роз`яснення водію його права та обов`язки.

Також скаржником зауважено щодо порушення процедури огляду у медичному закладі, зазначаючи, що під час проходження огляду в закладі охорони здоров`я за допомогою приладу Драгер показники становить 0,08 проміле, натомість у висновку результати огляду взагалі не значиться. Поряд із наведеним, скаржник також стверджує, що закладом охорони здоров`я не виконано своїх обов`язків щодо направлення біоматеріалів на дослідження.

В судовому засіданні 12 січня 2026 року особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисник апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі, оскаржувану постанову просили скасувати та провадження по справі закрити.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно положень ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив із того, що огляд особи проведений поліцейським із використанням приладу, яким встановлений кількісний цифровий показник результатів тесту 0,31 проміле, а внаслідок медичного огляду в КНП «ООМЦПЗ «ООР» складений акт та виданий висновок про перебування особи в стані алкогольного сп`яніння, оскільки показник результатів тесту склав 0,62 проміле. Суд наголосив, що, відповідно до приписів пункту 14 Порядку № 1103, особа не оскаржував Висновок та 11 січня 2025 року не висловлював заперечень щодо результатів медичного огляду. Тому, суд вважав, що акт, висновок є належними та допустимими доказами того, що особа 11 січня 2025 року керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, оскільки внаслідок дослідження його біологічного середовища виявлено вміст етонолу в концентрації 0,62 проміле, а інші належні, допустимі докази, які б спростовували ці результати матеріали справи не містять. Суд зауважує, що відеозапис підтверджує, що поліцейський повідомив особі про причину зупинки автомобіля, якою стали обставини порушення особою ПДР, оскільки особа не увімкнув світловий покажчик повороту. При цьому, само собою відсутність повного та безперервного запису всієї процедури складання протоколу не свідчить про недопустимість чи неналежність відеозаписів як доказів, оскільки під час судового розгляду особа та його захисник не зазначили, що зафіксовані на відеозаписі події в дійсності не відбувались або якимось чином викривлені або суттєво спотворені.

Суд апеляційної інстанції з вказаними висновками суду першої інстанції не може погодитись, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага суду на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

При цьому суддя повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та степені підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у разі передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку від огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого вказаною частиною даної статті КУпАП, є саме керування транспортним засобом в стані сп`яніння або відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Пунктом 2.9. (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно ч.ч. 3, 5, 6 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Також, відповідно до п. 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому, як зазначено в п. 8 розділу ІІ цієї Інструкції, поліцейським має бути оформлене направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, форма якого наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Відповідно до п. 10 розділу ІІ вищевказаної Інструкції результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Відповідно до п.п. 6, 7 розділу 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Згідно з п.п. 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, були повторно досліджені докази.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №503819 від 11 січня 2025 року з якого вбачається, що11 січня 2025 року о 17 годині 35 хвилини, на вулиці Ставкова, б. 22, села Знам`янка, Березівського (раніше Іванівського) району Одеської області, ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ 1102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія здійснено на місці зупинки в установленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» результат тесту 0,31 проміле, чим порушив вимоги підпункту «а» пункту 2.9 Правил дорожнього руху за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. В графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 зазначив «ознайомлений».

Результати проходження ОСОБА_1 огляду на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу безпосередньо зафіксовані у чекі-роздруківці, з якої убачається, що за результат проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння складає 0,31 проміле, при максимально допустимій нормі 0,2 проміле (а.с. 6); в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів зафіксовані ознаки сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, огляд проведено за допомогою приладу «Драгер» 6820, результат позитивний 0,31 проміле, ОСОБА_1 зазначив особисто під підпис, що з результатом не згоден.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного КНП «ООМЦПЗ» ООР № 000086 11.01.2025 року о 19 годині 05 хвилин ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Відеозаписи, долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає належними та допустимими доказами, які містять інформативний, позбавлений упередження характер, є послідовними і містять відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

З відеозаписів, які долучені до матеріалів справи вбачається, що працівники поліції зупинили транспортний засіб та повідомили водія про те, що останній не ввімкнув світловий покажчик повороту, після чого працівник поліції спитав водія які алкогольні напої він вживав, оскільки з транспортного засобу відчувається запах алкоголю. Водій ОСОБА_1 погодився на проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу тапройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу Alcotest Drager, результати склали 0,31 проміле, з результатами не погодився, про що зазначив в акті огляду, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд в медичному закладі (ПВР 17 година 53 хвилини).

Відповідно до наданого відеозапису, вбачається, що після того, як ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу, працівники поліції одразу почали складати відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №503819 від 11 січня 2025 року, який складено о 17 годині 55 хвилин.

Однак, з даного відеозапису також вбачається, що під час підписання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 висловлює незгоду з результатами огляду та просить працівників поліції доставити його до медичного закладу для проходження такого огляду.

З висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного КНП «ООМЦПЗ» ООР № 000086 11.01.2025 року о 19 годині 05 хвилин вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд 11.01.2025 року о 19 годині 52 хвилини.

Отже працівники поліції доставили ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння після складання вищезазначеного протоколу.

Отже, судом не розцінюється як належний і допустимий доказ доданий працівниками поліції до матеріалів справи висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складений КНП «ООМЦПЗ» ООР № 000086 11.01.2025 року о 19 годині 05 хвилин, оскільки ОСОБА_1 пройшов огляд в медичному закладі, вже після складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 503819 від 11 січня 2025 року, який було складено о 17 годині 55 хвилин.

Вищенаведені обставини свідчать про недодержання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП, під час здійснення процедури огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , та, відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП, такий огляд вважається не дійсним.

Крім того, з матеріалів справи убачається, що в КНП «ООМЦПЗ «ООР» ОСОБА_1 пройшов огляд 11 січня 2025 року о 19 годині 05 хвилин, що підтверджується Актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 000086, повторно приладом «Драгер» встановлений кількісний показник результатів тесту 0,08 проміле; за результатами дослідження біологічного середовища - сечі встановлено 0,62 проміле етанола.

Апеляційний суд враховує, що працівниками поліції до протоколу, складеному 11 січня 2025 року о 17 годині 55 хвилин, та підписаному ОСОБА_1 з приміткою «ознайомлений», внесено відомості що до протоколу додаються «висновок лікаря» вже після підписання ОСОБА_1 зазначеного протоколу та після проходження відповідного огляду в КНП «ООМЦПЗ «ООР» 11 січня 2025 року о 19 годині 05 хвилин.

На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що у цьому випадку порушено процедуру проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , оскільки не було дотримано всіх законодавчо встановлених вимог щодо проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, як наслідок, висновки результатів огляду, які стали підставою для складення протоколу відносно ОСОБА_1 , не можуть вказувати на наявність у нього алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, а результати огляду не можуть бути покладені в основу протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки він проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП та положень вищевказаної інструкції та не може вважатися дійсним.

Інших доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, матеріали справи не містять.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд зазначає, в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Частиною другою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зазначено, що кожен, кого обвинувачено вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає правовим позиціям ЄСПЛ.

У своєму рішенні у справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин. ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов?язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, в рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Як визначено пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції, у порушення вимог ст. 280 КУпАП, не було з`ясовано усіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення та суд дійшов неправильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що постанову Іванівського районного суду Одеської області від 19 червня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Білак Наталії Ігорівни задовольнити частково.

Постанову Іванівського районного суду Одеської області від 19 червня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя В.А. Коновалова