Справа № 306/11/25
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.01.2026 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/281/25, за апеляційною скаргою захисника-адвоката Пензеника В. І. на постанову судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 24.03.2025.

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 203744 від 24.12.2024 та постанови судді від 24.03.2025 вбачається, що ОСОБА_2 24.12.2024 о 00 год 09 хв у с. Поляна по вул. Дисковецькій, 77, керуючи транспортним засобом марки «Infiniti QX60» д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував безпечності руху та дорожньої обстановки, внаслідок чого допустив зіткнення з елетроопорою, чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 203751 від 24.12.2024 та постанови судді від 24.03.2025 вбачається, що ОСОБА_2 24.12.2024 о 00 год 09 хв, керуючи транспортним засобом марки «Infiniti QX60» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Дисковецькій, 72 у с. Поляна, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний, чим порушив вимоги п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 203718 від 24.12.2024 та постанови судді від 24.03.2025 вбачається, що ОСОБА_2 24.12.2024 о 00 год 17 хв у с. Поляна по вул. Дисковецькій, 72, керував транспортним засобом марки «Infiniti QX60» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка вимова та нечітка хода. Від проходження в установленому законом порядку огляду останній відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Пензеник В. І. просить скасувати постанову судді від 24.03.2024 про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Посилається на те, що ОСОБА_2 не керував

-2-

транспортним засобом, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про протилежне, у зв`язку з чим працівники поліції безпідставно пропонували останньому пройти огляд на стан сп`яніння. Вважає протокол недопустимим доказом, оскільки викладені у ньому відомості не відповідають дійсності. Крім того, захисник вказує на те, що ним було заявлено клопотання щодо виклику в суд свідка, який би підтвердив обставини того, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом, однак такий свідок судом не був допитаний.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_2 та його захисник-адвокат Пензеник В. І. на розгляд справи щодо ОСОБА_2 не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, відомостей про поважність причин чергової неявки не надали. Останні повідомлені за допомогою смс-повідомлення, про що свідчать відповідні довідки про доставку. При цьому, за змістом ст. 294 КУпАП участь особи, яка притягується до відповідальності, чи захисника, в апеляційному розгляді справи, не є обов`язковою. Тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_2 та його захисника-адвоката Пензеника В. І., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката Пензеника В. І. задоволенню не підлягає з таких підстав.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діяннях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Винуватість у вчиненні ОСОБА_2 передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП адміністративних правопорушень, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 203744 від 24.12.2024 вбачається, що ОСОБА_2 24.12.2024 о 00 год 09 хв у с. Поляна по вул. Дисковецькій, 77, керуючи транспортним засобом марки «Infiniti QX60» д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував безпечності руху та дорожньої обстановки, внаслідок чого допустив зіткнення з елетроопорою, чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України.

Окрім того, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 203751 від 24.12.2024 встановлено, що ОСОБА_2 24.12.2024 о 00 год 09 хв, керуючи транспортним засобом марки «Infiniti QX60» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Дисковецькій, 72 у с. Поляна, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний, чим порушив вимоги п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України.

-3-

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим, та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами в їх сукупності, а саме: протоколами про адміністративні правопорушення серії ЕПР 1 № 203744 та серії ЕПР 1 № 203751 від 24.12.2024; схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 24.12.2024, яка особисто підписана ОСОБА_2 без зауважень або скарг; письмовим поясненням свідка ОСОБА_3 від 24.12.2025, рапортом інспектора СРПП ВП № 1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області від 25.12.2024, відеозаписами, які містяться на DVD-дисках.

При оцінці зібраних у справі доказів враховується й те, що вимоги КУпАП та інших нормативно-правових актів при збиранні доказів та фіксуванні обставин дорожньо-транспортної пригоди порушені не були.

Апеляційний суд, дослідивши зібрані по справі докази, враховуючи наведене вище вважає, що суддею місцевого суду дана вірна оцінка наявним у справі доказам, а тому висновок про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП адміністративних правопорушень є таким, що відповідає фактичним обставинам справи, наявним у матеріалах справи доказам і узгоджується з вимогами закону та стороною захисту не оспорюється.

Разом з тим, за статтею 130 КУпАП особа несе відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_2 також і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції .

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.201 5 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до пункту 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

-4-

З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_2 24.12.2024 о 00 год 17 хв у с. Поляна по вул. Дисковецькій, 72, керував транспортним засобом марки «Infiniti QX60» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка вимова та нечітка хода. Від проходження в установленому законом порядку огляду останній відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Незважаючи на заперечення захисником вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вина останнього у вчиненні вказаного правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Зокрема, вина ОСОБА_2 стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 203718 від 24.12.2024, яким зафіксовано обставини вчиненого правопорушення та який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, як щодо змісту, так і щодо форми; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3717931 віл 24.12.2024 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП; письмовим поясненням свідка ОСОБА_3 від 24.12.2025, рапортом інспектора СРПП ВП № 1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області від 25.12.2024, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, яким засвідчено факт відмови водія ОСОБА_2 від проходження огляду у встановленому Законом порядку для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Оцінка доказів відповідно до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що rрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

При розгляді справи, апеляційний суд враховує те, що згідно п. 1.2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до ознак алкогольного сп`яніння, окрім інших, віднесено: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, тобто ті ознаки, що мали місце у випадку зупинки водія ОСОБА_2 .

Таким чином, всупереч доводів апеляційної скарги, в інспектора поліції були наявні всі підстави для ініціювання проведення огляду водія ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння, від проходження якого останній відмовився, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що інспектор поліції Штуглинець М. Ф. був упередженим при складанні щодо ОСОБА_2 протоколу як за ст. 122-4, 124 КУпАП, так і за ч. 1 ст. 130 КУпАП, і що в нього були підстави фальсифікувати такі. Тому, суд приходить до висновку, що вказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв в межах наданих йому повноважень, протоколи ним складено згідно вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження захисника-адвоката Пензеника В. І. в апеляційній скарзі про те, що висновки суду зроблено формально і такі не відповідають фактичним обставинам справи, не знайшли свого підтвердження і такі апеляційним судом відхиляються.

-5-

Поясненнями свідка ОСОБА_3 встановлено, що 24.12.2024 близько опівночі, знаходячись в будинку почув звук, характерний для дорожньо-транспортної пригоди. Після чого, вийшовши на подвір`я, побачив автомобіль марки «Infiniti» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого не впорався з керуванням та допустив наїзд на електроопору, пошкодивши її. У подальшому зателефонував на спецлінію «102» та повідомив про дану подію. У свою чергу водій автомобіля марки «Infiniti» поїхав у напрямку центра с. Поляна, але через 1500 м заїхав у струмок. Згодом стало відомо, що водієм вказаного автомобіля виявився ОСОБА_2 , який перебував з ознаками сильного алкогольного сп`яніння.

Рапортом інспектора СРПП ВП № 1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області від 25.12.2024 стверджено, що 25.12.2024 близько 00 год 10 хв ним та поліцейським Королевичем Ю. М. було отримано повідомлення про те, що на вул. Дисковецька в с. Поляна, водій автомобіля «Infiniti» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого допустив зіткнення з електроопорою, після чого продовжив рух у напрямку вул. Духновича в с. Поляна. Під час перевірки документів було встановлено, що водієм вказаного автомобіля виявився ОСОБА_2 , мешканець с. Поляна, який перебував з ознаками сильного алкогольного сп`яніння та якому в подальшому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку, на що водій категорично відмовився.

Крім того, апеляційний суд оглянув відеозапис із нагрудних камер працівників поліції, з якого вбачається, що водій ОСОБА_2 будучи виявленим працівниками поліції в автомобілі, який в`їхав в струмок, не заперечував свою причетність до дорожньо-транспортної пригоди та не спростував той факт, що не керував транспортним засобом і за кермом автомобіля перебувала інша особа.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом та не він здійснював наїзд на електроопору, за кермом автомобіля була інша особа, апеляційний суд визнає неспроможними і такими, що спростовуються матеріалами справи.

Із цих підстав, не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що на відеозаписі не встановлено особу, яка керувала транспортним засобом та була причетна до дорожньо-транспортної пригоди.

Висновок про те, що згаданим транспортним засобом керував саме ОСОБА_2 обумовлюється оглянутим судом відеозаписом, з якого чітко вбачається, що ОСОБА_2 при спілкуванні з поліцейськими зазначив, що він в`їхав у струмок.

Крім того, на відеозаписі зафіксовані неодноразові пропозиції до ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та роз`яснення наслідків відмови від проходження такого огляду; окрім того, ОСОБА_2 було повідомлено, що проходження огляду може здійснюватися на місці або у медичному закладі, однак після пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, ОСОБА_2 відмовився.

Працівники патрульної поліції неодноразово зверталися до ОСОБА_2 із приводу необхідності пройти огляд на стан сп`яніння і цих обставин останній не міг не розуміти.

Враховуючи наведене, доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом є безпідставним та таким, що не підтверджується наявними в справі доказами, а позиція сторони захисту щодо заперечення вини ОСОБА_2 розцінюється апеляційним судом як спосіб захисту з метою уникнення ОСОБА_2 відповідальності за вчинені ним адміністративні правопорушення.

До того ж стороною захисту не надано доказів, які б спростовували наведених висновків суду, та підтверджували позицію захисту щодо керування транспортним засобом іншою особою, а не ОСОБА_2

-6-

У зв`язку з чим, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання про виклик і допит у якості свідка ОСОБА_4 і також відхиляє аналогічне клопотання, яке заявлене в апеляційній скарзі.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_2 обгрунтовано визнано винним у порушенні вимог, які передбачені пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та вчиненні, в тому числі, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Обгрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення місцевим судом законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді, що дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги є лінією захисту, яка спрямована на уникнення ОСОБА_2 відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_2 в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених місцевим судом обставин подій, які були предметом оцінки в суді першої інстанції.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необгрунтованими.

Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставини справи суддею місцевого суду з`ясовані всебічно, повно і об`єктивно, що спростовує доводи апеляційної скарги про протилежне, і винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення місцевим судом законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі захисника не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Адміністративне стягнення за ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП на ОСОБА_2 накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою передбачено лише одне безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, врахувавши при цьому, характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, відтак адміністративне стягнення відповідає характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення.

Також суддею дотримані вимоги ст. 36 КУпАП при накладенні стягнень при вчиненні кількох адміністративних правопорушень.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга захисника-адвоката Пензеника В. І. задоволенню не підлягає.

-7-

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст.294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі про витребування доказів, не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Пензеника В. І. залишити без задоволення, а постанову судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 24.03.2025 щодо ОСОБА_5 ,- без змін.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя