ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/4700/24 Номер провадження 33/814/267/26Головуючий у 1-й інстанції Морозовська О. А. Доповідач ап. інст. Захожай О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Захожай О.І.

при секретарі Гнітько А.М.

за участю:

захисника адвоката Кушнеренка І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника-адвоката Кушнеренка І.В., подану в інтересах особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 , на постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 листопада 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення - штрафу у розмірі 17 000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 17 грудня 2024 року о 01 годині 43 хвилин в м. Миргород по вул. Гоголя, 119, керував транспортним засобом Mercedes Benz e320, д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в встановленому законом порядку на місці за допомогою алкотестера Драгер 6810 (0936), результат огляду 0,24 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З вказаною постановою не погодився адвокат Кушнеренко І.В. та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що ним до суду першої інстанції заявлялося клопотання про проведення судових засідань в режимі відеоконференцій, однак 05.11.2025 у визначений час до участі в режимі відеоконференції судом запрошений не був, внаслідок чого судове засідання було проведене без ОСОБА_1 , який є діючим військовослужбовцем, та без участі захисника, що свідчить про порушення права на захист.

Зауважує, що кількість алкоголю в крові у ОСОБА_1 , з урахуванням визначеної технічними характеристиками похибки приладу Drager Alcotest 6810, перебувала в межах допустимої норми.

Звертає увагу, на невідповідність зафіксованої приладом Drager Alcotest 6810 температури навколишнього середовища у порівнянні з фактичною, що також може свідчити про некоректну роботу приладу на момент проведення дослідження.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, ОСОБА_1 в призначене судове засідання не прибув, клопотання про відкладення апеляційного перегляду справи не подавав, про причини неявки апеляційний суд не повідомив.

Вислухавши думку захисника ОСОБА_1 - адвоката Кушнеренка І.В. та виходячи з положень статей 268, 271, 294 КУпАП апеляційний суд приходить до висновку про розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника Кушнеренка І.В. на підтримання доводів апеляційної скарги, переглянувши відеозапис події та дослідивши інші докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1ст. 9 КпАП України.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушенняє охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержанняКонституціїі законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Слід також звернути увагу, що відповідно дост.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2ст.62 Конституції Україниусі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У рішенні Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року відображено послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами.

Положеннями ст.9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до адміністративної відповідальності.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п.2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За невиконання вимог пункту 2.5 ПДР України, передбачена відповідальність ст.130 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст.130КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №198268 від 17.12.2024, ОСОБА_1 17 грудня 2024 року о 01 годині 43 хвилин в м. Миргород по вул. Гоголя, 119, керував транспортним засобом Mercedes Benz e320, д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в встановленому законом порядку на місці за допомогою алкотестера Драгер 6810 (0936), результат огляду 0,24 проміле.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу I цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Пунктом 4 розділу ІІ Інструкції визначено, що огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Пунктом 7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Згідно до технічних характеристик приладу «Drager Alcotest 6810, границі допустимої похибки під час експлуатування приладу можуть складати +/ - 0,06 проміле - у діапазоні від 0 до 0,4 проміле.

Враховуючи, що результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу склав 0,24 %, такий результат, на переконання апеляційного суду, перебуває в межах допустимої похибки спеціального технічного засобу «Drager Alcotest-6810», а тому встановлений результат не може бути допустимим доказом перебування водія в стані алкогольного сп`яніння. Та цей факт повинен розцінюватися виключно на користь останнього, так як результат такого огляду повинен бути чітким та не містити характер припущень.

Цим обставинам суд першої інстанції належної оцінки не надав та дійшов необґрунтованого та передчасного висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Наявність обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення ЄСПЛ, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series А заява № 25).

Таким чином, з матеріалів справи слідує, що в даному випадку склад адміністративного правопорушення, не доведений сукупністю належних і допустимих доказів, які би поза розумним сумнівом давали достатні підстави для беззаперечного висновку про винуватість ОСОБА_1 у його вчиненні.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтованими є також доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу у відсутності ОСОБА_1 та його захисника, чим порушив право останніх на захист.

Так, за змістом ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право знайомитися з матеріалами справи. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 перебував у Миргородському районному суді Полтавської області у провадженні судді Третяк О.Г., яка постановою від 12.05.2025 року зупинила провадження у справі до звільнення ОСОБА_1 з військової служби.

Після звільнення з посади судді ОСОБА_2 , справа була передана на розгляд судді Морозовській О.А. та в подальшому призначена до розгляду на 05.11.2025.

05.11.2025 на адресу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області захисником Кушнеренком І.В. було надіслано клопотання про зупинення провадження у справі, обґрунтовуючи подане клопотання тим, що ОСОБА_1 не має можливості прийняти участь у судовому засіданні, оскільки перебуває на військовій службі поза межами Полтавської області.

Дані відомості підтверджуються долученими до клопотання копіями: військового квитка, витягу з Резерв+ .

Незважаючи на ці обставини та наведені вимоги закону, суд першої інстанції провів розгляд справи 05 листопада 2025 року у відсутності особи, яка притягується до відповідальності і яка з об`єктивних та поважних причин не мала можливості взяти участь в судовому засіданні та його захисника.

З урахуванням наведеного слід визнати, що учасники були позбавлені можливості реалізувати в суді свої права, передбачені ст.268 КУпАП, зокрема права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання тощо, тобто фактично були позбавлені права на захист, а отже і права на справедливий суд, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є не обґрунтованою і не відповідає вимогам ст. ст. 245, 280 КУпАП, а тому підлягає скасуванню із закриттям провадження в цій справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, оскільки наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення не доведено.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника захисника-адвоката Кушнеренка І.В., подану в інтересах особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 листопада 2025 року щодо ОСОБА_1 - скасувати.

Провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.1ч.1 ст.247 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду О.І. Захожай