Справа № 632/2229/25
провадження №3/632/11/26
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м. Златопіль

Златопільський міськрайонний суд Харківської області у складі судді - Журавель О.О., за участю секретаря судового засідання Охріменко А.В., захисника Бреславець М.Г. (у режимі відео конференції), розглянувши клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Бреславець Марини Григорівни про зупинення провадження у справі про адміністративне правопорушення, яка надійшла від ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківської області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Златопільського міськрайонного суду Харківської області перебуває справа про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 .

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Бреславець М.Г. звернулася до суду з клопотанням про зупинення провадження у цій справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем і має намір особисто брати участь у розгляді справи, однак у зв`язку з проходженням військової служби на цей час позбавлений такої можливості. Обґрунтовуючи подане клопотання, захисник послалася на практику Європейського суду з прав людини, зазначивши, що в численних рішеннях ЄСПЛ висловлено позицію про те, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу або обмеження у користуванні правом керування транспортними засобами, підпадають під поняття «кримінального обвинувачення» у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Крім того, у клопотанні зроблено покликання на рішення Великої Палати Верховного Суду у справі № 754/947/22 від 16 жовтня 2025 року, в якому висловлено правову позицію щодо обов`язкового зупинення провадження за участю військовослужбовців під час дії воєнного стану, а також на низку рішень інших судів України.

Дослідивши клопотання сторони захисту та надані в обґрунтування клпотання матеріали, суд дійшов такого висновку.

Так, відповідно до ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

При цьому, нормами КУпАП не врегульовано порядок зупинення провадження у справі, за виключенням справ про адміністративні правопорушення, пов`язаних з корупцією.

Особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

Як вбачається з положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Неявка правопорушника в судове засідання не перешкоджає розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Також, суд звертає увагу, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не позбавлена можливості подавати свої письмові пояснення щодо обставин справи, а також брати участь у судовому провадженні дистанційно.

Крім того, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 має захисника - професійного адвоката Бреславець М.Г., яка представляє його інтереси під час розгляду справи, а тому він не позбавлений можливості забезпечити належним чином свій судовий захист.

Суд констатує, що визнання окремих адміністративних правопорушень такими, що за своїм характером підпадають під поняття «кримінального обвинувачення» у розумінні Конвенції, не змінює їх правової природи в національній правовій системі та не зумовлює автоматичного застосування інституту зупинення провадження, якщо такий прямо не передбачений законодавством України.

Відтак, практика Європейського суду з прав людини, на яку посилається сторона захисту, не може бути підставою для зупинення розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки чинне законодавство України не передбачає такої процесуальної можливості у відповідній категорії справ.

При цьому суд звертає увагу, що 01 травня 2022 року законодавцем були внесені зміни у чинний КПК щодо зупинення кримінального провадження. При цьому, у КУпАП такі зміни цим законом не були внесенні. Це свідчить про те, що законодавець мав на меті врегулювати виключно питання щодо зупинення кримінального провадження в умовах воєнного стану.

Це обумовлено тим, що статус обвинуваченого відрізняється від статусу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Так, відповідно до КПК участь обвинуваченого у розгляді кримінального провадження є обов`язковою. На відміну від провадження у справі про адміністративне правопорушення, де визначено, що участь особи є обов`язковою тільки при розгляді справ про адміністративні правопорушення, що передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 КУпАП. Стаття 130 КУпАП до цього переліку не входить.

Отже, посилання захисника на положення ч. 1 ст. 335 КПК України також є безпідставними, оскільки цим Кодексом регулюються зовсім інші правовідносини. Чинний Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить приписів про обов`язок суду зупинити провадження у справі про адміністративне правопорушення до моменту звільнення учасника провадження з лав Збройних Сил України.

Водночас, суд звертає увагу, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також її захисник повинні добросовісно використовувати надані їм процесуальні права, не зловживати ними та демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Також суд звертає увагу на те, що правові висновки, викладені в рішенні Великої Палати Верховного Суду у справі № 754/947/22 від 16 жовтня 2025 року, ґрунтуються на нормах процесуального законодавства, яке регламентує зупинення провадження у цивільному, господарському та адміністративному судочинстві, а саме статтях 251 та 252 Цивільного процесуального кодексу України, пункті 3 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) та пункті 5 частини першої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Водночас зазначені правові висновки не можуть бути застосовані до правовідносин, що виникають під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, оскільки такі справи регулюються спеціальним законом Кодексом України про адміністративні правопорушення, який не передбачає інституту зупинення провадження у справі в розумінні, тотожному наведеним процесуальним кодексам.

Натомість Кодекс України про адміністративні правопорушення містить виключний перелік підстав лише для зупинення строку розгляду справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією. Такий строк зупиняється судом виключно у випадках, коли особа, щодо якої складено протокол про відповідне адміністративне правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може з`явитися до суду, зокрема у зв`язку з хворобою, перебуванням у відрядженні, на лікуванні, у відпустці тощо.

Отже, з огляду на відмінність правового регулювання, предмета та процесуальної природи відповідних проваджень, правові висновки Великої Палати Верховного Суду, зроблені у справі № 754/947/22, не підлягають застосуванню під час вирішення питання щодо можливості зупинення розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відтак, з метою дотримання необхідного балансу між забезпеченням права особи на участь у розгляді справи та самим розглядом справи з дотриманням, як строків розгляду справи судом, так і строків, передбачених ст. 38 КУпАП, суд має право розглянути дану справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже враховуючи, що захист інтересів ОСОБА_1 здійснюється професійним адвокатом Бреславець М.Г., яка є фахівцем в галузі права, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд не вбачає підстав для зупинення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Посилання захисника на певні рішення інших судів, на думку суду є некоректним, оскільки існуюча в Україні система права, зокрема, про адміністративні правопорушення, не передбачає його джерелом, судовий прецедент. Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Отже рішення апеляційних судів, зокрема й ті, на які посилається сторона захисту, не створюють правових позицій, які б формували єдність судової практики в Україні.

За вищевикладених обставин суд доходить висновку, що заявлене захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокатом Бреславець Мариною Григорівною клопотання про зупинення провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, є необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 245, 251, 252, 268, 283, 284, 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Бреславець Марини Григорівни про зупинення провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя:О. О. Журавель