П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2026 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Зарева Н.І., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвоката Сенича І.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, запроваджену Управлінням патрульної поліції в Закарпатській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за ч. 5 ст. 126 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом серії ЕПР1 № 498724, 30 жовтня 2025 року о 21 год. 45 хв. в м. Ужгород по вул. Доманинська, 241 громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом не маючи права керування транспортним засобом, вчинив порушення повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 2.1.а Правил дорожнього руху, ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

15 січня 2026 року від захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвоката Сенича І.І. надійшли письмові заперечення, у яких захисник зазначає, що відеозапис, долучений до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ведеться з перервами, що суперечить пункту 5 розділу ІІ наказу Міністерства внутрішній справ України від 18 грудня 2018 року № 1026. Кірм того, у запереченнях захисник вказує, що у складений протокол про адміністративне правопорушення не внесено технічний засіб, за допомогою якого здійснювалася фото та відео фіксація. Таким чином, у разі відсутності відеофіксації розгляду справи про адміністративне правопорушення, при такому розгляді мають в обов`язковому порядку бути присутні двоє свідків, яких при розгляді справи не було. Разом з тим, захисник у запереченнях звертає увагу на те, що сам факт визнання особою вини у порушенні Правил дорожнього руху не є достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє його від доведення вини особи. Також захисник додає, що в момент зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, адже з відеозапису можна побачити, що його автомобіль припаркований біля будинку. Крім того, захисник зазначає, що працівники поліції не представилися, не надали своїх службових посвідчень, не надали доказів необхідності зупинки транспортного засобу, зокрема орієнтування. Водночас, у протоколі вказано, що особу ОСОБА_1 встановлено на підставі посвідчення водія, в той час як ОСОБА_1 посвідчення водія ніколи не отримував та не міг його пред`явити. На підставі наведені порушень процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, захисник просить справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Сенич І.І. підтримав подані ним письмові заперечення, зазначив про відсутність доказів, які б підтверджували факт, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, просив справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі не подав, у зв`язку з чим суддя розглянув справу у його відсутності.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, оцінивши належним чином зібрані у справі докази у їх сукупності, суддя дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, суддя під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.

Як вбачається з протоколу серії ЕПР1 № 498724, 30 жовтня 2025 року о 21 год. 45 хв. у м. Ужгород по вул. Доманинська, 241 громадянин ОСОБА_1 повторно протягом року керував транспортним засобом не маючи права керування транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1.а Правил дорожнього руху, ст. 15 Закону України «Про дорожній рух».

Повторне керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до довідок, складених старшим інспектором відділу адміністративної практики УПП у Закарпатській області ДПП від 01.11.2025, згідно з інформацією з облікових баз даних Національної автоматизованої інформаційної системи МВС України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не є власником транспортного засобу, посвідчення водія на право керування транспортними засобами не отримував, 11.11.2024 року щодо нього винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 3458910 за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400, 00 гривень. Дані обставини у ході судового розгляду справи ні ОСОБА_1 , ні його захисником не спростовано та не оспорено.

У ході розгляду справи захисник ОСОБА_1 заперечив факт керування транспортним засобом, вказавши на відсутність доказів, які б це підтверджували. Зазначив, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, що транспортний засіб, за кермом якого перебував ОСОБА_1 , не рухався, а був припаркований біля будинку.

Зазначені доводи захисника ОСОБА_1 суддя до уваги не бере, як такі, що повністю спростовані у ході розгляду справи, позаяк з досліджених в судовому засіданні відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що одразу після зупинки транспортного засобу, підійшовши до водія, працівниками поліції було встановлено, що транспортний засіб знаходився під керуванням ОСОБА_1 який не заперечує факт керування транспортним засобом, натомість як встановлено з дослідженого відеозапису, запитує поліцейського про причину зупинки транспортного засобу. При цьому, він також не заперечує факт відсутності у нього посвідчення водія та права керування транспортним засобом, а навпаки зазначає, що з моменту останнього притягнення його до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення він не мав часу у встановленому законом порядку отримати посвідчення водія.

Протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у п. 10 «Технічний засіб відеозапису» містить інформацію про фіксацію адміністративного правопорушення технічними засобами, а саме містить покликання на нагрудні камери працівників поліції під № 47003 та № 471225. Крім того, номери зазначених нагрудних камер відповідають тим, покликання на які міститься у матеріалах відеофіксації, долучених до протоколу.

З огляду на вказане, наведені у письмових запереченнях доводи захисника про відсутність у протоколі покликання на технічні засоби фіксації спростовується самим протоколом та матеріалами справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим, підстав для визнання відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції № 47003 та № 471225 не належними та не допустимими доказами не має.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, повністю підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 498724 від 30.10.2025, який підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, довідкою про те, що ОСОБА_1 не є власником транспортного засобу марки Mercedes-Benz S 500, державний номерний знак НОМЕР_1 , довідкою про те, що 11.11.2024 ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу, довідкою про те, що ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортним засобом не отримував, та матеріалами відеофіксації.

На переконання судді, встановлені у ході розгляду справи обставини поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а заперечення захисника та розцінюються суддею як обрана стратегія захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Таким чином, суддя дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, встановлена та повністю доведена на підставі належних, допустимих та достатніх у своїй сукупності доказів.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суддею не встановлено.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, яке слід застосувати до ОСОБА_1 , суддя врахував характер та обставини вчиненого адміністративного правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення та дійшов висновку, що до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами без оплатного вилучення транспортного засобу, з огляду на те, що згідно з наявною у матеріалах справи довідкою з інформаційної системи МВС він не є власником транспортного засобу.

Крім того, враховуючи висновок про наявність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення, з нього належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", позаяк, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір підлягає стягненню з порушника.

Керуючись ч. 5 ст. 126, ст.ст. 283-285 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800,00 грн (сорок тисяч вісімсот грн 00 коп.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 копійок).

Відповідно до ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

При здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Н.І. Зарева