ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/4/26 Доповідач - Галіян Л.Є.
Категорія - ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2026 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Галіян Л.Є.

з участю:

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності- ОСОБА_1

захисника - Ващука Я.С.

потерпілого - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Тернополя справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_2 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 вересня 2025 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно протоколу про адмінправопорушення, «30.10.2024 о 20:20 в м. Тернополі на проспекті С. Бандери, 14, водійка ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Renault Scenic, державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог п.п. 2.3 (б), 16.6 ПДР України, не була достатньо уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі світлофора, не надала переваги транспортному засобу Lexus, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого сталось зіткнення, після чого, автомобіль Renault Scenic, продовжив рух по інерції та здійснив зіткнення із транспортним засобом БАЗ, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 .. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.»

В апеляційній скарзі потерпілий просить вказану постанову суду скасувати та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_1 виннною та притягнути її до відповідальності за ст.124 КУпАП.

Вказані вимоги мотивує тим, що висновок експерта є неналежним та недопустимим доказом, оскільки експерт при дослідженні використовував неактуальну та недозволену література.

Також ним не встановлювалась точка зіткнення, яке відбулось саме на смузі руху ОСОБА_2 , що підтверджується наявними пошкодженнями автомобіля, а саме лівої його частини із сторони водія, а в транспортному засобі Renault Scenic пошкоджено передній бампер.

Вважає, що саме в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а саме п.16.6 ПДР України, оскільки вона повинна була дати дорогу автомобілю Lexus, тому висновок есперта щодо перевищення швидкості ОСОБА_2 в даному випадку не повинна братись до уваги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши апелянта ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та її захтсника, дослідивши доводи апеляційної скарги, прихожу до наступних висновків.

Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Крім того, за змістом ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції вимоги ст. 280 КУпАП належним чином дотримані.

Закриваючи провадження по справі, суд першої інстанції виходив з того, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та порушення нею вимог п.16.6 ПДР України, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №162705 від 30.10.2024 року ОСОБА_1 інкримінувалося допущення нею порушення вимог п.16.6 ПДР України, що призвело до настання вищевказаної ДТП і за що передбачено відповідальність, встановлену ст.124 КУпАП.

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Диспозиція статті носить бланкетний характер, тобто охоронюваних законом правил поведінки вона не встановлює, а відсилає до інших актів законодавства, котрі визначають відповідні правила, на порушення яких існує заборона.

Отже, у кожному конкретному випадку повинно бути встановлено, які саме обов`язки покладались на винну особу, відповідно до Правил дорожнього руху, та які нею не виконані.

У відповідності до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

При цьому, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Згідно протоколу про адмінправопорушення ЕПР1 №318438 від 02.05.2025 року, 30.10.2024 о 20:20 в м. Тернополі на проспекті С. Бандери, 14, водійка ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Renault Scenic, державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог п.п. 2.3 (б), 16.6 ПДР України, не була достатньо уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі світлофора, не надала переваги транспортному засобу Lexus, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого сталось зіткнення, тобто такі дії водія не підпадали під вимоги п.16.6 Правил дорожнього руху України.

Так, 16.6 Правил дорожнього руху України передбачено, що повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Із долучених до протоколу про адмінправопорушення доказів, зокрема із схеми місця ДТП, а також відеозапису, зіткнення відбулось на уявній смузі руху транспортного засобу Lexus.

Також, згідно схеми місця ДТП від 30.10.2024 року, яка була складена у присутності обох учасників ДТП, зіткнення автомобілів відбулося на зустрічній смузі для руху цих автомобілів. При цьому, з правильністю відображених у схемі місця ДТП точки зіткнення автомобілів, даних розташування транспортних засобів по відношенню один до одного та елементів проїзної частини дороги після дорожньо транспортної пригоди, обоє учасників погодилися, що ствердили своїми підписами без жодних зауважень чи застережень.

Також згідно п.7 висновку експерта інженерно транспортної експертизи за результатами проведення авто технічних досліджень обставин та механізму дорожньо транспортної пригоди від 07.07.2025 №12/25 слідує, що причиною даної ДТП, з технічної точки зору, стала невідповідність вимогам п. 12.9 б) ПДР України дій водія автомобіля «Lexus IS 250», який рухався з перевищенням максимально допустимої швидкості в межах населеного пункту, на даній ділянці проїзної частини дороги максимально дозволеної швидкості руху 40км/год.

Як пояснив в судовому засіданні апеляційного суду експерт ОСОБА_4 , котрий проводив зазначену експертизу, експертним шляхом було встановлено, що водій автомобіля «Lexus IS 250» рухався зі швидкістю 103 км/год. в населеному пункті на відрізку дороги, де дозволена максимальна швидкість встановлена 40 км/год. та в межах якої знаходиться ЗОШ №18. Зазначив, що причиною настання ДТП було саме перевищення встановленої швидкості руху водієм автомобіля «Lexus IS 250». При цьому, при наданих йому вихідних даних, експертним шляхом не встановлено невідповідності дій водія автомобіля Renault Scenic вимогам п.п. 1.10, 10.1, 16.6 ПДР України.

Також експерт пояснив, що при проведенні експертизи ним використовувалися лише формули для математичних обрахунків з числа літератури, на яку вказує апелянт.

З матеріалів справи вбачається, що експертиза була призначена постановою Тернопільського міськрайонного суду від 16.12.2024 року та проведена на підставі вихідних даних, наданих місцевим судом та наявних у матеріалах справи, у тому числі відеозаписів події.

Даних, котрі б спростовували висновок експерта, у матеріалах справи немає.

За таких обставин, місцевий суд дійшов вірного висновку, про відсутність в діях ОСОБА_1 порушення нею вимог п.16.6 ПДР України.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У розумінні положень КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться щодо особи правопорушника і в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення. При цьому ст.7 КУпАП визначає, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Доводи апеляційної скарги потерпілого про наявність в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП не знайшли свого підтвердження та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Будь-яких порушень судом першої інстанції під час розгляду справи, які б стали підставою для скасування по суті правильного судового рішення, під час перевірки його в апеляційному порядку не встановлено.

Враховуючи конкретні обставини справи, постанова суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 ухвалена з дотриманням вимог ст. 7 КУпАП і підстав для задоволення апеляційної скарги апеляційний суд не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 вересня 2025 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя