ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 535/901/25 Номер провадження 33/814/240/26Головуючий у 1-й інстанції Шолудько А. В. Доповідач ап. інст. Корсун О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року м. Полтава

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю: секретаря судового засідання Пархоменко Ю.І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , і його представника адвоката Білери П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Котелевського районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Котельва Полтавського р-ну Полтавської обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і накладено на нього стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 605 гривень 60 копійок судового збору.

За постановою місцевого суду ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні ним адміністративного правопорушення за таких обставин.

17 вересня 2025 року о 07 годині 03 хвилини ОСОБА_1 по вул. Покровській, 21 у сел. Котельва Полтавського р-ну Полтавської обл. у порушення вимог п.2.5 ПДР України керував транспортним засобом «OPEL VECTRA», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння у вигляді: запаху алкоголю з порожнини рота, різкої зміни забарвлення шкірного покриву обличчя, вираженого тремтіння пальців рук, та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан названого сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу й у найближчому закладі охорони здоров`я.

В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить скасувати постанову Котелевського районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2025 року та закрити провадження у справі щодо нього. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що: він, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, бажаючи терміново придбати ліки й доставити їх у лікарню для тяжко хворого батька, діяв у стані крайньої необхідності; поліцейський вийшов за межі своїх повноважень, оскільки його ( ОСОБА_1 ) огляд як військовослужбовця мав здійснюватися в порядку, передбаченому ст.266-1 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції заслухав думку адвоката та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підтримку апеляційної скарги, вивчив матеріали справи, проаналізував доводи апеляційної скарги та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 294 КУпАП регламентовано, що судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах доводів апеляційної скарги.

Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - відмови ним як особою, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними в матеріалах справи належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми та взаємозв`язаними доказами, і є обґрунтованим.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №713880 17 вересня 2025 року о 07 годині 03 хвилини водій ОСОБА_1 по вул. Покровській, 21 у сел. Котельва Полтавського р-ну Полтавської обл. у порушення вимог п.2.5 ПДР України керував транспортним засобом «OPEL VECTRA», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння у вигляді: запаху алкоголю з порожнини рота, різкої зміни забарвлення шкірного покриву обличчя, вираженого тремтіння пальців рук, та відмовився від проходження в передбаченому законодавством порядку огляду на стан названого сп`яніння на місці зупинки й у найближчому закладі охорони здоров`я (а.с.1).

Факт того, що 17 вересня 2025 року о 07 годині 03 хвилини водій ОСОБА_1 по вул. Покровській, 21 у сел. Котельва Полтавського р-ну Полтавської обл. керував транспортним засобом «OPEL VECTRA», н.з. НОМЕР_1 , та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан названого сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, який здійснюється поліцейським, і в найближчому закладі охорони здоров`я, в апеляційній скарзі не оспорюється.

Разом з тим, наведені апелянтом доводи про необхідність закриття провадження у справі з посиланням на те, що він діяв у стані крайньої необхідності є неспроможними.

Так, наведені в протоколі обставини об`єктивно підтверджуються даними відеозаписів, записаних на технічному носієві інформації, з яких установлено, що 17 вересня 2025 року о 07 годині 03 хвилини ОСОБА_1 по вул. Покровській, 21 у сел. Котельва Полтавського р-ну Полтавської обл. керував транспортним засобом «OPEL VECTRA», н.з. НОМЕР_1 , та був зупинений поліцією. Після зупинки сам ОСОБА_1 підтвердив вживання ним напередодні алкоголю у зв`язку з госпіталізацією вночі батька в лікарню. Затим поліцією було встановлено підстави вважати, що ОСОБА_2 перебуває в стані алкогольного сп`яніння з ознаками такого стану та повідомлено йому про виявлені в нього ознаки алкогольного сп`яніння. Однак ОСОБА_1 на неодноразові вимоги поліції катеорично відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння взагалі, при цьому, свою відмову від огляду не мотивував тим, що він поспішає доставити ліки батьку в лікарню, на вимогу щодо проходження огляду запитував причини його зупинки. ОСОБА_1 жодним чином не заперечував наведених у протоколі обставин вчиненого ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, які були оголошені поліцейським ОСОБА_1 . При цьому, поліцейським було роз`яснено ОСОБА_1 : його права, передбачені законодавством; те, що за відмову особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законодавстом порядку передбачено адміністративну відповідальність за ст.130 КУпАП (а.с.4).

Згідно з даними направлення від 17 вересня 2025 року поліцією було направлено ОСОБА_1 для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння до медичного закладу в м. Котельва, але ОСОБА_1 від проходження медичного огляду відмовився (а.с.2).

При цьому, ОСОБА_1 , який згідно з даними довідки Відділу АП УПП у Полтавській області (а.с.11) отримував посвідчення водія від 1998 року, безумовно розумів наявність у нього передбаченого законодавстом обов`язку пройти на вимогу поліцейського в установленому порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння і наслідки відмови від проходження згаданого огляду, а саме те, що особи, які вчиняють вказане порушення, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Отже, наведені вище докази безперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та об`єктивних обставин не довіряти їм немає. Підстав для висновку про недопустимість, недостовірність чи неналежність цих доказів не встановлено.

Окрім того, сам ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та в судовому засіданні апеляційної інстанції підтвердив те, що він керував автомобілем за встановлених місцевим судом місця, дати й часу та відмовився на вимогу поліції від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Даних про те, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності перевіркою матеріалів провадження в ході апеляційного розгляду не встановлено.

За змістом ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Крайня необхідність - це випадок зіткнення двох інтересів, які рівною мірою охороняються законом, і при якій заради збереження більш важливого інтересу, заподіюється шкода меншому інтересу.

Крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

Однією з найважливіших умов правомірності акту крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода.

Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та керувати ними, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху, що обумовлено змістом і характером протиправних дій, які становить загрозу для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху, а також безпосередньо для себе особисто, та власності третіх осіб.

Як убачається з матеріалів відеофіксації, ОСОБА_1 , відмовляючись на неодноразові вимоги поліції від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, свою відмову від огляду не мотивував тим, що він поспішає доставити ліки батьку в лікарню.

При цьому, на доводи сторони особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про те, що 17 вересня 2025 року о 07 годині 30 хвилин ОСОБА_1 зателефонував його батько й попросив привезти йому ліки в лікарню суд першої інстанції вмотивовано вказав, що згідно з даними відеофіксації ОСОБА_1 було зупинено поліцією 17 вересня 2025 року 03 хвилини (тобто до зазначеного дзвінка й закінчення складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення).

Зміст відеозапису також засвідчує те, що поведінка ОСОБА_1 була непоспішною та не містила ознак його перебування в стані крайньої необхідності.

До того ж, ОСОБА_1 мав можливість здійснити зазначені ним дії будь-якими іншими доступними способами пересуваннят Також, як ним підтверджено в судовому засіданні апеляційного суду, він проживає з дружиною, яка була вдома на той час, а тому вона також могла придбати й доставити ліки. Отже, відсутні підстави для висновку про неможливість виконання наведених в апеляційній скарзі дій іншим шляхом, окрім як шляхом порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України, що є грубим порушенням вимог ПДР України.

З огляду на викладене вище, суд апеляційної інстанції не вбачає наявність обставин, які би свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій у стані крайньої необхідності.

Позбавлені підстав і доводи апелянта про те, що поліцейський вийшов за межі своїх повноважень, оскільки його ( ОСОБА_1 ) огляд як військовослужбовця мав здійснюватися в порядку, передбаченому ст.266-1 КУпАП.

За ст.172-20 КУпАП відповідальність настає за:

розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (ч.1);

участь начальників (командирів) та інших керівників у розпиванні з підлеглими військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів під час виконання ними обов`язків військової служби, або невжиття ними заходів для відсторонення від обов`язків військової служби осіб, які перебувають у нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або приховування випадків розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, появи на території військової частини в нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння підлеглих військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів (ч.2);

дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду (ч.3).

Водночас ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За ч.ч.1-4 ст.266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

У разі незгоди військовозобов`язаного та резервіста під час проходження зборів, а також військовослужбовця Збройних Сил України на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Аналогічні за змістом положення містяться в Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України №32 від 12 січня 2024 року.

У той же час, ст.266 КУпАП визначено спеціальний порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння спеціального суб`єкта - водія транспортного засобу.

Відповідно до ч.ч.2-3 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

До того ж, у відповідності до положень ст.235-1 КУпАП військова інспекція безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України розглядає справи про вчинені водіями військових транспортних засобів - військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків правопорушення, передбачені частинами першою, четвертою і п`ятою статті 121, статтею 121-1, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1-126, статтею 132-1 цього Кодексу. Стаття 130 КУпАП до переліку вказаних статей і частин статей не належить.

За змістом ч.1 ст.15 КУпАП за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Разом з цим, адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, не належить до військових адміністративних правопорушень, і воно вчинене ОСОБА_1 , який керував належним йому цивільним транспортним засобом, як учасником дорожнього руху (водієм) на дорогах загального користування. Окрім того, як убачається з відеозапису й повідомлених ОСОБА_1 у судовому засіданні апеляційної інстанції обставин, на момент його зупинки поліцією він не виконував військової служби.

Тому висування ОСОБА_1 вимог поліцією щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як водієві транспортного засобу обгрунтовано проводилось у спеціально передбаченому порядку, який міститься у вимогах ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, а також керуючись Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року, якою не передбачено ні виклик, ні повідомлення Військової служби правопорядку. Відповідно й протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 правомірно складено уповноваженою особою поліцейським (інспектором взводу 1 роти 3 БУПП у Полтавській області ДПП) Симоненком В.А., як це регламентовано п.1 ч.1 ст.255 КУпАП.

Учинені ОСОБА_1 протиправні дії чітко охоплюються диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП та підлягають кваліфікації саме за цією нормою закону як правопорушення на транспорті проти безпеки руху, вчинене водієм шляхом порушення правил, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, наведені апелянтом і його представником доводи, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної постанови й закриття провадження щодо ОСОБА_1 , не знайшли свого підтвердження.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 є водієм із водійським посвідченням серії НОМЕР_2 , що підтверджується даними довідки Відділу АП УПП у Полтавській області та не оспорюється в апеляційній скарзі (а.с.11).

Тому суд першої інстанції з урахуванням положень ст.23, 33 КУпАП правильно наклав на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.

Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Котелевського районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 без зміни.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду О.М. Корсун