Справа № 462/6039/25 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 33/811/1982/25 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., при секретарі Уліцькій Л.Я., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Галича П.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу захисника Галича П.О. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 26 листопада 2025 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП та оштрафовано на 17000 /сімнадцять/ тисяч гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 /один/ рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 605 /шістсот п`ять/ гривень 60 копійок судового збору в дохід держави.

Згідно з постановою судді, 29 липня 2025 року о 22 год. 24 хв., в м. Львові на вул. Повітряна, 94, ОСОБА_1 , керував автомобілем «Opel Omega», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: дуже розширені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку.

Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції захисник Галич П.О. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 26 листопада 2025 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що постанова не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи.

Зазначає, що поліцейський Самардак М.І. перед тим як висловлювати вимогу до ОСОБА_1 про проходження огляду не вчиняє жодних дій спрямованих на встановлення ознак, які б давали поліцейському право ставити таку вимогу, не називає ОСОБА_1 жодної ознаки можливого стану сп`яніння, а просто, без причини починає висловлювати вимогу щодо проходження огляду.

Вважає, що поліцейські не встановивши ознак сп`яніння, безпідставно пред`явили вимогу про проходження огляду.

Також поліцейськими порушено право ОСОБА_1 на захист, що залишено поза увагою суду.

Звертає увагу на те, що суд зазначає про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, хоча згідно з протоколом ОСОБА_1 не ставиться у порушення п.2.9а ПДР, також матеріали справи не містять доказів про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння.

Зазначені у направленні ознаки сп`яніння ОСОБА_1 є надуманими, оскільки поліцейський не проводив огляду ОСОБА_1 .

Направлення на огляд містить інформацію про те, що ОСОБА_1 скеровувався поліцейським Васів М.Й. на огляд до медичного закладу о 22:40 год. 29.07.2025, однак наведена інформація не відповідає дійсності. Згідно з відеозаписом, поліцейський Васів М.Й. жодного разу не висловлював вимоги ОСОБА_1 щодо необхідності проходження огляду.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 , захисник Галич П.О., апеляційну скаргу підтримали, просили її задоволити.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Так, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, ст. 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у випадку невиконання водієм вимог п. 2.5 ПДР полягає у відмові особи, яка здійснювала керування транспортним засобом та якій працівник поліції висловив вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, пройти такий огляд.

Відповідно до ст. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

З протоколу серії ЕПР1 №406595 від 29 липня 2025 року (а.с. 1) вбачається, що такими ознаками у ОСОБА_1 були: дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, рухливість ходи, поведінка, що не відповідає обстановці.

З огляду на наведені ознаки, у поліцейського виникли підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, наслідком чого стала вимога поліцейського до ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.

Наявним у матеріалах справи відеозаписом з камер спостереження патрульних підтверджується, що під час спілкування із ОСОБА_1 поліцейський виявив у нього ознаки наркотичного сп`яніння, тому неодноразово пред`являв вимогу про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, однак ОСОБА_1 спочатку вказував, що не розуміє чому повинен проходити огляд, просив зачекати адвоката та уподальшому після розмови з кимось по мобільному телефону, відмовився від огляду. Після чого поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 наслідки відмови та повідомили, що буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наведені докази у своїй сукупності спростовують доводи апеляційної скарги, вказують на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, а отже і на факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння незалежно від факту перебування особи у такому стані.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, апеляційний суд погоджується з висновком судді суду першої інстанції про доведеність відмови ОСОБА_1 від огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Щодо доводів захисника про відсутність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, апеляційний суд зазначає наступне.

Законом не передбачено проведення окремого огляду для виявлення ознак сп`яніння, такі ознаки встановлюються під час спілкування водія із поліцейськими та констатуються за внутрішнім переконанням поліцейського. Отже, спростування або підтвердження перебування водія в стані сп`яніння, відбувається не через оспорювання наявності ознак, а за рахунок проведення відповідного огляду у встановленому законом порядку, в медичному закладі, що і було запропоновано ОСОБА_1 , який відмовився від огляду, що і стало наслідком складання протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи захисника про те, що суд зазначає про керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки як вбачається з оскарженої постанови ОСОБА_1 визнаний винним саме за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а не за керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння. Рішення суддею прийнято в межах складеного протоколу, відтак доводи захисника в цій частині є безпідставними.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що поліцейський Васів М.Й. не висловлював вимоги ОСОБА_1 щодо проходження огляду, хоча склав направлення на огляд, не може бути безумовною підставою для скасування постанови, оскільки поліцейський ОСОБА_2 , 29.07.2025 здійснював патрулювання м. Львова в складі екіпажу «Омега 201» спільно із поліцейським Самардаком М.І., а тому вправі був складати відповідні матеріали про адміністративне правопорушення в тому числі і направлення на огляд.

Водночас, не заслуговують на увагу доводи апелянта про порушення права на захист, оскільки згідно з ч.1 ст.271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.

Таким чином, норми чинного законодавства наділяють особу правом на залучення адвоката під час розгляду справи у суді. Водночас, у поліції відсутній обов`язок забезпечувати особі захисника під час складення щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколах про адміністративні правопорушення та додатках до нього матеріали справи не містять.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Таким чином, наявні у справі докази, яким суддя першої інстанції надав належну оцінку, у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час апеляційного перегляду, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що суддею першої інстанції допущено описку у резолютивній частині постанови при зазначені частини статті 130 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР №406595 від 29.07.2025 відносно ОСОБА_1 складено саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Із мотивувальної частини постанови вбачається, що суддею першої інстанції при винесені судового рішення ОСОБА_1 визнано винним саме за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у тому, що він 29 липня 2025 року о 22 год. 24 хв., в м. Львові на вул. Повітряна, 94, ОСОБА_1 , керував автомобілем «Opel Omega», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: дуже розширені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив вимог п. 2 5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вказана кваліфікуюча ознака (за ч. 1 ст. 130 КУпАП), яка має місце в діях водія ОСОБА_1 доводиться зібраними по справі доказами, яким судом надана належна оцінка та підтверджує притягнення останнього до відповідальності, саме за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відтак, допущена у резолютивній частині постанови судді описка при зазначенні частини статті 130 КУпАП, підлягає виправленню судом, який виніс постанову, і не може бути підставою для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 26 листопада 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, апеляційну скаргу захисника Галича П.О. в інтересах останнього без задоволення.

Рекомендувати судді Залізничного районного суду м. Львова виправити описку в резолютивній частині постанови.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк