ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2026 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Дяченка О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Собченко В.С.,

представника Харківської митниці Держмитслужби - Тупікової О.О.,

розглянувши матеріал про порушення митних правил, що надійшов з Харківської митниці про притягнення до відповідальності

ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відомо, адреса: АДРЕСА_1 ,

за порушення митних правил, передбачених ч. 6 ст. 481 Митного кодексу України (далі - МК України), -

ВСТАНОВИВ:

13.11.2025 до управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Харківської митниці листом Відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області від 12.11.2025 № надійшла постанова від 12.11.2025 про закриття кримінального провадження та копії матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №№ 0000136 від 25.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, для вирішення питання щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності за порушення митних.

Згідно долучених до постанови матеріалів кримінального провадження № 0000642 встановлено, що 24.04.2022 під час патрулювання співробітниками Управління патрульної поліції в Харківській області був виявлений транспортний засіб FORD FOCUS, VIN НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , водій гр. України ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час перевірки ідентифікаційних номерів зазначеного транспортного засобу FORD FOCUS, VIN: НОМЕР_1 , p.n. НОМЕР_2 , співробітниками поліції було виявлено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу з явними ознаками підробки та розбіжності, а саме, зазначений в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ідентифікаційний номер (шасі, кузова, рами) НОМЕР_4 не відповідає фактично наявному на автомобілі ідентифікаційному номеру НОМЕР_5

Відповідно до висновку від 10.05.2022 судово технічної експертизи документів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 не відповідає документам даного зразку, які знаходяться офіційному обігу.

Згідно інформації автоматизованої системи митного оформления «Інспектор» Державної митної служби України встановлено, що за ідентифікаційним номером транспортного засобу (номер кузова) НОМЕР_1 заресстрований факт ввезення на митну територію України транспортного засобу FORD FOCUS, VIN: НОМЕР_5 . р.н. НОМЕР_2 , 11.02.2018 в зоні діяльності Харківської митниці ДФС громадянином Туркменістану ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт НОМЕР_7 ) в митному режимі тимчасове ввезення до 1 року.

До закінчення строку тимчасового ввезення транспортний засіб FORD FOCUS, VIN: НОМЕР_8 , р.п. НОМЕР_2 , гр. Туркменістану ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ) з митної території України не вивезений, в інший митний режим не поміщений. З заявами щодо аварії або настання обставин непереборної сили, які б перешкоджали завершенню митного режиму тимчасового ввезения в установленому законодавством України порядку гр. ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ) до митниці не звертався.

Таким чином, в діях громадянина гр. Туркменістану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) вбачається порушення митних правил, а саме перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування на митну територію України більше ніж на тридцять діб, тобто гр. Туркменістану ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ) вчинив правопорушення передбачене ч. 6 ст. 481 Митного кодексу України.

Представник Харківської митниці Держмитслужби Тупікова О.О. в судове засідання з`явилася, обставини, викладені в протоколі про порушення митних правил № 0041/80700/2025 від 26.11.2025 відносно ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) підтримала. Просила розглянути справу по суті викладеного.

Відповідно до ст. 3 Конституції України утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Наведені норми корелюють з положеннями, які з метою захисту прав людини визначені в міжнародно-правових документах (п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка була ратифікована Україною 17.07.1997) і вказують на зобов`язання держав-учасниць забезпечити у національному законодавстві кожному «право на справедливий судовий розгляд».

Відповідно до ст. 9 Конституції України, Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського Суду з прав людини (далі- ЄСПЛ) як джерело права.

Необхідною умовою реалізації права на захист є забезпечення основних його гарантій на усіх стадіях судочинства, оскільки випадки, коли особі, яка притягується до адміністративної відповідальності під час розгляду справи не було призначено захисника за умови його обов`язкової участі, або розгляд справи здійснювався за його відсутністю ставлять під сумнів питання належності та допустимості доказів, на яких ґрунтується рішення суду про притягнення такої особи до адміністративної відповідальності, та є порушенням «права на справедливий судовий розгляд» (п. 63 рішення ЄСПЛ від 09 червня 2011 року у справі «Лучанінова проти України», п. 52 рішення ЄСПЛ від 27 листопада 2008 року у справі «Сальдуз проти Туреччини» та пункти 9091 рішення ЄСПЛ від 12 червня 2008 року у справі «Яременко проти України», п. 262 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»)

Стаття 59 Конституції України проголошує право кожного на правову допомогу та вільний вибір захисника своїх прав. Забезпечення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності права на захист згідно зі ст. 129 Конституції України є основною засадою судочинства.

Забезпечення права на захист під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, як основної засади судочинства, закріплено також положенням ст. 268 КУпАП.

З метою реалізації права на захист, а також права на справедливий судовий розгляд, у зв`язку з неявкою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ) розгляд справи відкладався.

ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ) у судове засідання повторно не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Європейський суд з прав людини в своїх рішенням, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також Європейський суд з прав людини в своєму рішенні по справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

З урахуванням наведеного, з метою дотримання вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також з урахуванням положень ст.268 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ).

Суд, вислухавши думку представника митниці, дослідивши та перевіривши представлені матеріали, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 487 МК України провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Так, стаття 9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за який законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, адміністративне правопорушення складається з об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

У відповідності до положень ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або необережні) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Так, відповідальність за ч. 6 ст. 481 МК України настає у разі перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.

Згідно з інформацією автоматизованої інформаційної системи митного оформлення «Інспектор» Державної митної служби України встановлено, що транспортний FORD FOCUS, VIN: НОМЕР_1 , з реєстраційними номерними знаками НОМЕР_2 був ввезений на митну територію України 11.02.2018 в зоні діяльності Харківської митниці ДФС громадянином Туркменістану ОСОБА_5 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 в митному режимі тимчасового ввезення (до 1 року).

Відповідно до ст. 103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування на митну територію України врегульовано статтею 380 Митного кодексу України.

Тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом. (частина перша статті 380 Кодексу). Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів (частина 6 статті 380 МК України).

Статтею 112 Митного кодексу України встановлено, що митний режим тимчасового ввезення завершується шляхом реекспорту товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, або шляхом поміщення їх в інший митний режим, що допускається цим Кодексом, а також у випадках, передбачених частинами третьою та п`ятою цієї статті.

До закінчення строку тимчасового ввезення транспортний засіб FORD FOCUS, VIN: НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 громадянин Туркменістану ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ) з митної території України не вивезений, в інший митний режим не поміщений. З заявами щодо продовження строку тимчасового ввезення вказаного транспортного засобу або настання обставин непереборної сили, які б перешкоджали завершенню митного режиму тимчасового ввезення в установленому законодавством України порядку, гр. ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ) до митниці не звертався.

Відповідно до ч. 1 ст. 380 МК України, тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

МК України не містить визначення поняття триваючого правопорушення. Проте в теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з певної протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином.

Розділом VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 № 657, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.10.2012 за № 1669/21981, визначено наступне: особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили; документальне підтвердження надання митному органу відповідних документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили; обставини непереборної сили надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події; факт аварії чи дії обставин непереборної сили часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Доказів того, що гр. ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ) звертався до Харківської митниці Держмитслужби щодо неможливості вивезення за межі території України транспортного засобу FORD FOCUS, VIN: НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 до суду надано не було.

На дату складання протоколу про порушення митних правил не зафіксовано факту перетину транспортним засобом FORD FOCUS, VIN: НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 митного кордону України в напрямку виїзду за межі митної території України та не надано митному органу будь-яких доказів стосовно обставин непереборної сили.

Згідно з вимогами ч.1 ст.380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більше як на 60 днів. Тобто автомобіль мав бути вивезений у строк до 10.02.2019.

Факт перевищення ОСОБА_5 ( ОСОБА_2 ) строку тимчасового ввезення транспортного засобу більше ніж на тридцять днів підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про порушення митних правил № 0041/80700/2025 від 26.11.2025, доповідною запискою головного державного інспектора ОВ УБК ПМП Харківської митниціі Молочко К. від 27.11.2025; витягами з електронних баз даних.

Таким чином, діяння (бездіяльність) ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) щодо не вивезення транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, за межі території України, характеризуються невиконанням встановленого приписами МК України обов`язку.

Таким чином, приведеною сукупністю доказів в повному обсязі доведена вина ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) в порушенні митних правил передбачених ч. 6 ст. 481 МК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 ( ОСОБА_2 ) покарання в межах санкції ч. 6 ст. 481 МК України.

Зазначеною нормою митного кодексу України, передбачено покарання у вигляді накладення штрафу в розмірі від восьми до дванадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.

При накладенні стягнення суд у відповідності до ст. 33 КпАП України, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Пом`якшуючих відповідальність обставин, передбачених ст. 34 КУпАП, не встановлено.

Обтяжуючих відповідальність обставин, передбачених ст. 35 КУпАП, не встановлено.

Приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу, що притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан, право власності на автомобіль, який було вилучено, приходжу до висновку, що на ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) слід накласти адміністративне стягнення у вигляді конфіскації транспортного засобу марки FORD FOCUS, VIN: НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ).

Крім цього, на момент розгляду справи, відповідно до розрахунку про витрати митного органу у справі про порушення митних правил, обрахована вартість за добу зберігання транспортного засобу - безпосереднього предмету порушення митних правил становить: 59 календарних дні (з 26.11.2025 по 23.01.2026) х 10 євро за добу = 59 х 10 х 50,5201 = 29806,86 (двадцять дев`ять тисяч вісімсот шість, 86) грн. Офіційний курс євро станом на 23.01.2026 становить 50,5201 грн.

На підставі ст. 520 МК України, суд вважає за необхідним стягнути з правопорушника витрати Харківської митниці Держмитслужби, пов`язані зі справою про порушення митних правил за зберігання предмету правопорушення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 665,60 гривень.

Керуючись ст. ст. 279, 283 КУпАП України, ст.ст. 197, 458, 467, 481, 522, 527, 528, 541 МК України, ст. 41, 129 Конституції України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) визнати винуватим у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 Митного кодексу України, та накласти адміністративне стягнення у вигляді конфіскації майна, а саме транспортного засобу марки FORD FOCUS, VIN: НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) судовий збір у дохід держави в розмірі 665,60 (шістсот шістдесят п`ять, 60) грн, (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA 0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, у призначенні платежу платником повинно бути вказано: слова «судовий збір», Київський районний суд м. Харків, ).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) витрати Харківської митниці Держмитслужби за зберігання предмету правопорушення у розмірі 29 806,86 (двадцять дев`ять тисяч вісімсот шість, 86) грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем його проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.М. Дяченко