Номер провадження: 33/813/230/26
Головуючий у першій інстанції Іванчук В. М.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Київського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн.

ОСОБА_1 постановою суду визнано винною у тому, що 27.10.2025 о 00:56 год., за адресою: м. Одеса, проспект Небесної Сотні, біля будинку № 2/1, керувала електричним самокатом, без державного номерного знаку у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів марки «DRAGER ALCOTEST», відповідно до якого у останньої виявлено 1,25 % (проміле) алкоголю, чим порушила п.2.9 а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та зняти накладенні стягнення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що в матеріалах справи та на відеозаписі не зафіксовано факт керування електросамокатом, а тільки перебування біля нього на момент зупинки.

Крім того вказує, що її чоловік є військовослужбовцем Національної гвардії України, знаходився на передовій, на даний час перебуває на лікарняному, проходить медичне обстеження, діагностовано: підозра на рак щитовидної залози, 25.11.2025 проведена операція по видаленню злоякісної пухлини, ОСОБА_1 наразі перебуває у відпустці по догляду за неповнолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Щодо обставин справи пояснює, що о 21:00 годині зі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 випили по одній маленькій пляшці слабоалкогольного напою, після 23:40 год. захотіли прогулятися та купити солодкої води, пішли шукати цілодобовий продуктовий магазин, але не знайшли, після чого орендували через програму «BOLT» електросамокат, трохи проїхавшись, котили його, оскільки дорога була погана, рухалися по пішохідній доріжці повз АЗС «Амік». В той час, як котили самокат, зупинили працівники поліції для перевірки документів, на момент зупинки стояли та нікуди не рухалися, так як планували залишити самокат та піти пішки. Поліцейський сказав, що вони рухалися на самокаті, на що ОСОБА_1 відповіла, що так, після чого повідомив, що від останньої пахне алкоголем та проведено огляд на стан сп`яніння.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилася, належно повідомлена про дату, час та місце розгляду справи: телефонограмою та SMS-повідомленням у додаток «Viber» (а.с. 91, 91зв).

06.01.2026 ОСОБА_1 надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 92), що відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на наведене та зважаючи на положення ст. 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.9.а. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735).

Відповідно до пунктів 2 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 6 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Визнаючи винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною її вину матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення; актом огляду із застосуванням технічного засобу «DRAGER ALCOTEST» із зафіксованим результатом 1,25 %; відеозаписом з місця події; іншими матеріалами справи.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого їй адміністративного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 495143 від 27.10.2025, яким зафіксовано, що 27.10.2025 о 00:56 год., за адресою: м. Одеса, проспект Небесної Сотні, біля будинку № 2/1, ОСОБА_1 керувала електричним самокатом, без державного номерного знаку у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі загоди водія на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер ARLM-0425, результат позитивний та складає 1,25 % (проміле), особа з результатом тесту згодна, чим порушила п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказаний протокол ОСОБА_1 підписала без зауважень (а.с. 1);

- роздруківкою приладу Drager Alkotest 7510, відповідно до якої результат 1,25 проміле (а.с. 5);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів,?в якому вказано, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння очей, проба позитивна, кількісний показник 1,25%, з результатами огляду ОСОБА_1 згодна, про що свідчить її підпис (а.с. 6);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.10.2025, відповідно до якого огляд проводився за допомогою приладу Drager 7510 (а.с. 7);

- відеозаписом, з якого вбачається, що 2 дівчини стоять біля увімкненого самокату, працівники поліції попередили про фіксацію, на що ОСОБА_1 повідомила: «Виїхали погулять» (00:54:08 хв). На питання поліцейського чи знають, що комендантська година, ОСОБА_1 відповіла, що так, і що вони вже їдуть додому (00:54:58 хв). Поліцейський запитав ОСОБА_1 : «Алкогольні напої вживали?», на що остання підтвердила (00:59:43 хв). Поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 , що самокат є транспортним засобом та запропонував пройти огляд на місці зупинки, на що остання погодилася (00:59:45 хв). Результат огляду склав 1,25%. На пропозицію проїхати до медичного закладу, ОСОБА_1 відмовилася, вказавши, що в неї дитина (01:17:10 хв). Згодом ОСОБА_1 ознайомили з протоколом, який остання підписала без заперечень. (02:06:51 хв).

Фактично доводи скарги зводяться до того, що в матеріалах справи та на відеозаписі не зафіксовано факт керування електросамокатом, а тільки перебування біля нього на момент зупинки.

У рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 ВС КАС зазначив, що «саме по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

З наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 жодним чином під час складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення не заперечувала факту керування нею електросамокатом.

Суд апеляційної інстанції погоджується з твердженням суду першої інстанції, що відеозаписом хоч не зафіксовано безпосереднього факту керування електросамокатом ОСОБА_1 , зокрема моменту руху транспортного засобу під її фактичним контролем, проте у своїх поясненнях ОСОБА_1 прямо зазначає, що саме вона керувала електросамокатом, рухалася повільно та здійснювала гальмування перед зупинкою працівниками поліції. Вказані пояснення узгоджуються з місцем події, фіксацією особи біля електросамоката одразу після зупинки та сукупністю інших доказів, поданих до справи.

Таке визнання є процесуально значущим доказом відповідно до ст. 251 КУпАП та має бути враховане судом при формуванні внутрішнього переконання.

Заперечення про відсутність керування суперечать раніше наданим добровільним поясненням правопорушниці, які були зафіксовані уповноваженими працівниками поліції під час складання матеріалів та розцінюється судом як спосіб уникнути адміністративної відповідальності.

Посилання заявниці, що її чоловік є військовослужбовцем Національної гвардії України, знаходився на передовій, на даний час перебуває на лікарняному, проходить медичне обстеження, діагностовано: підозра на рак щитовидної залози, 25.11.2025 проведена операція по видаленню злоякісної пухлини, ОСОБА_1 наразі перебуває у відпустці по догляду за неповнолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не впливають на наявність/відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Вказані обставини мали б бути враховані як обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , проте призначене їй стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке передбачає як основне, так і обов`язкове додаткове стягнення безальтернативно.

Апеляційний суд відхиляє заперечення ОСОБА_1 на протокол про адміністративне правопорушення, з огляду на те, що остання підписала такий без заперечень та зауважень.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом».

Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.

Суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими в їх сукупності та з точки зору їх достатності під час розгляду матеріалів адміністративної справи.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляційній скарзі мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова