Номер провадження: 33/813/132/26
Головуючий у першій інстанції Іоніді К. В.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

12.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Коновалової В.А.,

за участю секретаря судового засідання Нечитайло А.Ю.,

захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Миколюка Антона Петровича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеса в залі суду

апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Миколюка Антона Петровича,

на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст постанови суду першої інстанції

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Миколюк Антон Петрович, просить постанову Приморського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2025 року скасувати та провадження по справі закритиу зв?язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 не була згодна з результатами алкотестора, не підписала акт огляду, відповідно до якого в неї виявлені ознаки сп?яніння, що підтверджується поясненнями свідка, допитаного в судовому засіданні, проте їй не було запропоновано, пройти огляд в закладі охорони здоров?я.

Скаржник також посилається на уривчастий характер запису з бодікамер, відсутність зафіксованого на записі факту руху та зупинки транспортного засобу, не роз`яснення працівниками поліції ОСОБА_1 права на адвоката.

Зазначає, що працівниками поліції не запропоновано ОСОБА_1 у разі не згоди з результатами огляду проїхати до медичної установи на медичне освідування. Також зазначає, що після складання протоколу, оголошення його змісту та вручення копії ОСОБА_1 , не підписувала, а співробітник не пропонував поставити свій підпис у чеку «Драгер» та акті огляду на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

В судовому засіданні 12.01.2026 року захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно положень ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив із того, що не зважаючи на невизнання винуватості, доводи сторони захисту спростовуються, а вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується дослідженими в ході розгляду справи доказами.Приймаючи до уваги доведеність вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, з урахуванням характеру правопорушення, даних про особу, ступінь вини, інші обставини справи суд дійшов висновку про наявність підстав для накладення на порушника адміністративного стягнення, згідно із санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та, з огляду на наведені доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 426260 17.08.2025 о 22:57 в м. Одеса, вул. Генуезька, 1Б, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом електросамокатом, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням газоаналізатора Драгер 0410, тест 2254, результат 0,36‰ (проміле), чим порушив п. 2.9.а. Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Пунктом 2.9а Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За положенням ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України від 09.11.2015 № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, визначено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п. 6 розділ 1 Інструкції № 1452).

Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції (п. 3, 4 розділу 2). Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (п. 7 розділу 2).

Відповідно до п. 4 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

В протоколі про адміністративне правопорушення міститься відмітка про здійснення працівниками поліції відео фіксації подій, що відбувалися в день складення протоколу відносно ОСОБА_1 , та долучення в якості додатків відео з ПВР № 475752, 473677, 474606.

Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис носить уривчастий характер, апеляційний суд відхиляє, оскільки відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України «Про національну поліцію». Наданий відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає і повністю відтворює обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відеозаписи, долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає належними та допустимими доказами, які містять інформативний, позбавлений упередження характер, є послідовними і містять відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що у правоохоронців не було законних підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , апеляційний суд зазначає про таке.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Обов`язки водіїв та пішоходів, а також технічні вимоги до транспортних засобів регулюють Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (з подальшими змінами та доповненнями) (далі - Правила).

Забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під`їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1, 26.2 та 26.3 цих Правил (пункт 11.13 Правил).

Відеозаписами, які долучені до матеріалів справи, зафіксовано, що причиною зупинки ОСОБА_1 було те, що вона рухалась на електросамокаті по тротуару, що не заперечувалося водієм на місці події, тому зупинка транспортного засобу є правомірною.

Сама по собі незгода водія із причинами зупинки транспортного засобу або не надання працівниками поліції доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, не звільняє водія від обов`язку, на вимогу правоохоронців, надати документи, перелік яких визначено законом та у разі необхідності пройти огляд на стан сп`яніння.

Результати проходження ОСОБА_1 огляду на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу безпосередньо зафіксовані у чекі-роздруківці, з якої убачається, що результат проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння становить 0,36 проміле, при максимально допустимій нормі 0,2 проміле (а.с. 5).

Доводи захисника, що ОСОБА_1 не була згодна з результатом Alkotest Drager, що підтвердив свідок в судовому засіданні суду першої інстанції, а працівники поліції не роз?яснили їй, що в разі не погодження з результатом Alkotest Drager, ступінь сп?яніння встановлюється в найближчому медичному закладі, апеляційний суд відхиляє, оскільки вони спростовуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи.

З долученого до матеріалів справи відеозапису ПВР № 475752, ПВР № 473677, убачається, що відеозаписи є безперервним, послідовними і містять відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи. Відео ПВР № 475752 містить фіксацію, що на запитання працівника поліції щодо вживання алкогольних напоїв ОСОБА_1 повідомила дослівно «тільки коктейль» (22 год 58 хв), у зв`язку із чим останній запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, працівником поліції було роз`яснено ОСОБА_1 порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніня, зокрема, що особа має право пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, пройти огляд в закладі охорони здоров`я або відмовитися від проходження такого огляду (22 год 58 хв), ОСОБА_1 погодилася на проходження такого огляду на місці зупинки транспортного засобу.

На відео ПВР № 473677 зафіксовано проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер (23 год 06 хв) з оголошенням результатів такого огляду, а саме - 0,36 проміле. При цьому, з відео вбачається, що ОСОБА_1 після отримання результатів огляду не висловлювала з приводу цього заперечень, не вказувала, що такі результати є хибними чи б то сумнівними, не зверталася до працівників поліції з вимогою щодо направлення її до закладу охорони здоров`я з метою проведення огляду лікарем (23 год 07 хв). А тому з огляду на положення пункту 6 Порядку, у поліцейських не було підстав доставляти ОСОБА_1 до медичного закладу з метою проведення огляду, оскільки останняпогодилася на проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, і своєї незгоди з результатами огляду не висловлювала.

Положеннями п. 5 Порядку № 1103 в свою чергу визначено, що підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Доводи апеляційної скарги, що поліцейські ввели в оману ОСОБА_1 , не роз`яснивши їй права на можливість медичного освідування, не знайшли свого підтвердження, апеляційний суд встановив, що працівники поліції діяли з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», якою визначено порядок проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, дії працівників поліції, що складали протокол та фіксували правопорушення, в порядку передбаченому чинним законодавством, не оскаржувалися.

Доводи щодо відсутності підписів ОСОБА_1 в акті огляду на стан сп`яніння та на роздруківці чеку «Драгер», не спростовує перебування її у стані алкогольного сп`яніння та не свідчать про не згоду з результатами огляду, оскільки, як зазначалося вище, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не заперечувала результатів проведеного огляду, а сам по собі факт відсутності у документах підпису ОСОБА_1 не свідчить про те, що остання не погодилася з результатами огляду.

Апеляційний суд бере до уваги, що всі докази наявні в матеріалах справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, чек драгера, акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеозаписи містять однакові відомості та узгоджуються між собою. З огляду на зазначене, відсутність підпису ОСОБА_1 в направленні на оглядта на роздруківці чеку «Драгер» не є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови суду.

З огляду на наведене та обставини справи в цілому, апеляційний суд зауважує щодо правильності висновків суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Таким чином, враховуючи вищенаведені встановлені апеляційним судом обставини справи,

апеляційний суд вважає за необхідне зазначити щодо необґрунтованості доводів апеляційної скарги, оскільки зібраними по справі доказами в повній мірі підтверджена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому відсутні підстави для скасування або зміни постанови суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Миколюка Антона Петровича, залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя В.А. Коновалова