Справа 688/6311/25
№ 3/688/34/26
Постанова

іменем України

21 січня 2026 року м. Шепетівка

Суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області Березюк Н.П. розглянувши матеріали, які надійшли від заступника начальника управління з превентивної діяльності Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:

Формулювання доведеного обвинувачення, стаття закону про адміністративну відповідальність, за якою кваліфіковано дії особи.

07 грудня 2025 року о 15 год 13 хв, по вул. Судилківській в м. Шепетівка Хмельницької області, неподалік будинку №177, водій ОСОБА_1 керував незареєстрованим низькошвидкісним легким електричним транспортним засобом марки «Crosser E-Delta», з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя та поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано із застосуванням технічного засобу відеозапису, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії.

Справа надійшла до суду 16.12.2025 року та згідно протоколу про адміністративне правопорушення призначена до розгляду на 17.12.2025 року. Розгляд відкладався на 26.12.2025 та 21.01.2026 року у зв`язку з неявкою ОСОБА_1 та відсутністю відомостей про отримання ним судової повістки та за клопотанням його захисника Сахнюка О.В.

21.01.2026 року захисник Сахнюк О.В. подав до суду клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_1 використовував електровелосипед як транспортний засіб, тому на нього не розповсюджується заборони, передбачені ст. 130 КУпАП, оскільки в розумінні ПДР особа, що керує транспортним засобом з електродвигуном потужністю до 3 кВТ не може вважатись водієм, так як у такої особи відсутній обов`язок в отриманні відповідного посвідчення водія категорії А1, а такий транспортний засіб не може бути віднесений до категорії А1.

Зазначив, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 іншого адміністративного правопорушення, яке б надавало працівникам поліції право зупинити транспортний засіб та пропонувати провести огляд на стан сп`яніння, оскільки згідно ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинки ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Захисник Сахнюк О.В. просив розгляд справи провести у відсутності ОСОБА_1 .

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Винуватість ОСОБА_1 у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з керуванням транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя та поведінка, що не відповідає обстановці) та у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху підтверджується зібраними та дослідженими у суді доказами та процесуальними документами.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №534161 від 07.12.2025 року, який складено уповноваженою особою з дотриманням вимог щодо складання протоколу та відомостей, які мають міститися у протоколі, зафіксовано факт керування транспортним засобом та відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з керуванням ним транспортним засобом з такими ознаками, із застосуванням технічного засобу відеозапису.

Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів встановлено, що у зв`язку з виявленими у водія ОСОБА_1 ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та поведінка, яка не відповідає обстановці, йому запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер 6810», однак останній відмовився від проходження огляду на місці події та в медичному закладі.

Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в КНП «Шепетівська багатопрофільна лікарня» від 07.12.2025 року о 15 год 20 хв.

Відеозаписом події, що мала місце 07.12.2025 о 15 год 13 хв за участю водія ОСОБА_1 , який міститься на диску, долученому до матеріалів про адміністративне правопорушення, зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. У зв`язку з відчутним при розмові з ОСОБА_1 запахом алкоголю, працівники поліції запропонували водію пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі. ОСОБА_1 не погодився на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, також відмовився від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Уповноваженими особами ОСОБА_1 роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, що підтверджується відеозаписом.

Згідно з матеріалами справи ОСОБА_1 має посвідчення водія серії НОМЕР_1 .

Мотиви суду щодо доведення обвинувачення.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Положеннями ч.1 статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного сп`яніння.

Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п.3 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до протоколу та відеозапису поліцейським встановлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя та поведінка, що не відповідає обстановці. Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Поліцейським складений протокол про адміністративне правопорушення за невиконання ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України, а саме: за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я.

Суд вважає, що вимоги ч.2 ст.251, ст.256, 268 КУпАП, а також «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» поліцейськими дотримано.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши докази, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 суд визнає їх належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.

Отже, суд встановив, що 07 грудня 2025 року о 15 год 13 хв, по вул. Судилківській в м. Шепетівка Хмельницької області, неподалік будинку №177, водій ОСОБА_1 керував незареєстрованим низькошвидкісним легким електричним транспортним засобом марки «Crosser E-Delta», з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя та поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано із застосуванням технічного засобу відеозапису.

Суд зауважує, що п.2.5 Правил дорожнього руху передбачений обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Такий обов`язок підлягає беззаперечному виконанню. Отже, керуючи транспортним засобом ОСОБА_1 зобов`язаний дотримуватися Правил дорожнього руху, зокрема вимог п.2.5 ПДР. Не виконавши вимоги п.2.5 ПДР ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», зазначає, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд вважає, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані як відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння за ч.1 ст.130 КУпАП, за що він повинен нести адміністративну відповідальність.

Щодо доводів захисника про те, що ОСОБА_1 не є водієм та керував не транспортним засобом, оскільки електродвигун має потужність менше 3 кВТ, суд до уваги не приймає.

Законом України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами та внесення змін до деяких законів України щодо подалання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24.02.2023 року №2956-ІХ (із змінами, внесеними згідно із Законом №3220-ІХ від 30.06.2023 року) передбачено, що дія цього Закону поширюєтьсяна відносини, що виникають при використанні транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та створенні/використанні інфраструктури для них (ст.2).

У ст.1 згаданого Закону, серед інших понять визначено, що: 1) легкий персональний електричний транспортний засіб -колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25кілометрів на годину; 2) низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.

Отже, цим нормативно-правовим актом визначено, що легкі електричні транспортні засоби є транспортними засобами і вони поділяються на дві категорії:

1) легкий персональний електричний транспортний засіб: має від одного колеса, електродвигун потужністю до 1000 Вт і розвиває максимальну швидкість до 25 км/год. (до цієї категорії підпадають всі прокатні самокати);

2) низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб: має від двох коліс та може їхати зі швидкістю 10-50 км/год. (пристрої, які їдуть зі швидкістю понад 50 км/год не підпадають в ці категорії й розглядатимуться як мотоцикли).

Аналогічні поняття легких електричних транспортних засобів визначені і у ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» (закон в редакції Закону №3492-ІV від 23.02.2006 року зі змінами).

Відтак, з набуттям чинності Законом України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами та внесення змін до деяких законів України щодо подалання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24.02.2023 року №2956-ІХ (із змінами, внесеними згідно із Законом №3220-ІХ від 30.06.2023 року), керування легким електричним транспортним засобом (елетросамокатом) в стані алкогольного сп`яніння тягне відповідальність встановлену ст. 130 КУпАП.

Поняття «транспортний засіб», яке визначене у п. 1.10 Правил дорожнього руху України (затверджені Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року зі змінами), не суперечить поняттям, визначеним у Законі України«Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами та внесення змін до деяких законів України щодо подалання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів»

Правилами дорожнього руху розмежовано поняття «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб» (п. 1.10 ПДР).

Згідно з Правилами дорожнього руху: «транспортний засіб» - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; «механічний транспортний засіб» - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна.

Останній термін поширюється на трактори, самохідні машини та механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

З урахуванням того, що диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування будь-яким «транспортним засобом», а не тільки «механічним транспортним засобом», ОСОБА_1 у даному випадку підлягає притягненню до відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому чинне законодавство не містить вказівки на те, що пристрій визнається транспортним засобом лише в разі присвоєння пристрою номерного знаку чи за наявності посвідчення водія в особи, яка ним керує.

Згідно з ч.2 ст. 19 Закону України «Про правотворчу діяльність», закони України (в т.ч. Закон №2956-ІХ від 24.02.2023 року із змінами) в ієрархії нормативних актів мають вищу юридичну силу, ніж нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України (в т.ч. ПДР), а тому при визначенні поняття «транспортний засіб» у даному випадку враховуються вимоги Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів».

У даному випадку не береться до уваги поняття «транспортного засобу», яке визначене у примітці до ст. 121 КУпАП, оскільки у цій нормі чітко визначено перелік правопорушень, яких стосується таке поняття (статтях 121-126, 127-1 - 128-1, частинах першій і другій статті 129, статтях 132-1, 133-1, 133-2, 139 і 140 КУпАП) і серед цих правопорушень відсутня ст. 130 КУпАП.

Крім того, згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 15.03.2023 (справа № 127/5920/22, провадження № 61-10553св22) використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Отже, своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме: керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився.

Мотиви призначення стягнення.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

З урахуванням викладеного ОСОБА_1 необхідно обрати стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи всі обставини справи, керуючись ст.ст. 130, 286-285 КУпАП,-

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить17 000 (сімнадцять тисяч) грн.,(отримувач коштів: ГУК у Хмельницьк.обл/Хмельн.обл./21081300, код отримувача: (ЄРДПОУ) 37971775, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)Код банку (МФО ДКСУ):899998, номер рахунку(IBAN):UA0022001, код класифікації доходів бюджету 21081300) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 коп. судового збору,(отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача , банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106, судовий збір, п.5.).

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі сплати штрафу у строки, передбаченіст.307 КУпАП, платіжний документ необхідно подати до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Неоніла БЕРЕЗЮК