ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/177/26 Справа № 216/6960/25 Суддя у 1-й інстанції - СКИБА М. М. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Тімофєєва А.С. на постанову судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 жовтня 2025 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови 19.08.2025 року о 13:28 годині по вул. Старовокзальна, буд. 4Б Центрально-Міського району у м. Кривий Ріг водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Renault Magnum 440» з причепом «Fruehauf ТЗ4С» д. н. з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, та виражене тремтіння пальців рук. Водію було запропоновано пройти медичний огляд для встановлення стану сп`яніння у медичному закладі КП «КБЛПД» ДОР у встановленому законом порядку, на що ОСОБА_1 відмовився.

Постановою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на один рік. Стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Не погодившись з постановою суду захисником Тімофєєвим А.С. в інтересах ОСОБА_1 оскаржено постанову у апеляційному порядку, вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним і необґрунтованим.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що постанова суду першої інстанції є незаконною, оскільки з наданого відеозапису неможливо ідентифікувати особу водія, з якою спілкувалися працівники патрульної поліції, оскільки його обличчя на відео не зафіксовано. Вказує, що на відеозаписі відсутній зафіксований факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а чутною є лише відмова залишити кабіну транспортного засобу. Зазначає, що свідки, які могли б підтвердити факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, до матеріалів справи не залучалися. Вказує, що протягом спілкування працівників поліції з водієм відбувалася зміна підстав для перевірки від припущень щодо алкогольного сп`яніння до тверджень про наркотичне сп`яніння, що, на думку захисту, ставить під сумнів обґрунтованість дій поліцейських. Зазначає, що водій надавав згоду на проходження перевірки за допомогою алкотестера, після чого версія про алкогольне сп`яніння була змінена на наркотичне. Вважає, що працівники поліції не вжили достатніх заходів для перевірки стану водія, зокрема не зайшли до кабіни транспортного засобу для безпосереднього огляду. Зазначає, що після складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП водій не був відсторонений від керування транспортним засобом і продовжив рух. Вважає, що наведені обставини свідчать про відсутність складу адміністративного правопорушення та є підставами для скасування постанови суду першої інстанції і закриття провадження у справі.

Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Від захисника Тімофєєва А.С. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутністю сторони захисту, зазначено про підтримання вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін за таких підстав.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.

Відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДД України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується даними з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 427854 від 19.08.2025 у якому викладені фактичні обставини порушення допущеного водієм.

Направленням на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до медичної установи КП «КБЛНПД» ДОР» складеного інспектором ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП 19.08.2025 року, де зазначені виявлені ознаки наркотичного сп`яніння.

Даними з рапорту поліцейського ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП від 19.08.2025.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 5521372 від 19.08.2025, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 340 грн.

Копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, Серії ЕНА № 5523470 від 19.08.2025, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 425 грн.

Довідкою інспектора ВАП ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП, згідно якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_2 . Повторність вчинення адміністративного правопорушення відсутня.

Носієм інформації з відеозаписами з камер поліцейського, на якому зафіксовано події, які у повній мірі відповідають відомостям та обставинам, що зазначені у протоколі.

Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнення суддею накладене відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу, відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції також встановив, що суд першої інстанції повно дослідив усі доводи сторони захисту, заявлені під час розгляду справи, які збігаються з доводами апеляційної скарги. Суд першої інстанції надав обґрунтовані відповіді на ці доводи, виклавши чіткі причини їх неприйняття, та не встановив підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо неможливості ідентифікації особи водія через відсутність повної фіксації його обличчя на відеозаписі є необґрунтованими та безпідставними, оскільки матеріалами справи підтверджується встановлення особи ОСОБА_1 шляхом перевірки його посвідчення водія, що зафіксовано на відео та відображено у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому жодних заперечень щодо правильності анкетних даних водієм не висловлювалося.

Доводи апеляційної скарги про відсутність зафіксованої відмови від проходження огляду на стан сп`яніння є необґрунтованими, оскільки відеозаписами підтверджується факт роз`яснення ОСОБА_1 порядку проходження медичного огляду та правових наслідків відмови від нього, після чого його поведінка та дії, зокрема ухилення від виконання законної вимоги працівників поліції пройти медичний огляд у встановленому законом порядку, були обґрунтовано та правомірно розцінені працівниками поліції як відмова від проходження такого огляду, що також відображено у протоколі про адміністративне правопорушення та направленні на огляд.

Посилання апелянта на відсутність залучених свідків для підтвердження факту відмови є безпідставними, оскільки чинним законодавством не встановлено обов`язковості залучення свідків за умови здійснення безперервної відеофіксації події, яка в даній справі наявна та долучена до матеріалів.

Доводи щодо нібито суперечливості дій працівників поліції у зв`язку зі зміною підозри з алкогольного на наркотичне сп`яніння є необґрунтованими, оскільки з матеріалів справи вбачається, що підставою для направлення водія на медичний огляд стали виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, зазначені у протоколі та направленні на огляд, а зміна характеру підозри не спростовує законності вимоги пройти медичний огляд.

Доводи апеляційної скарги про надання водієм згоди на перевірку за допомогою алкотестера є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій перебуває у стані наркотичного сп`яніння, поліцейський зобов`язаний направити таку особу до закладу охорони здоров`я. При цьому огляд на місці зупинки транспортного засобу передбачений виключно для виявлення стану алкогольного сп`яніння, тоді як для встановлення стану наркотичного сп`яніння така процедура Інструкцією не передбачена. За таких обставин згода водія на проходження перевірки алкотестером не має правового значення для оцінки його відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.

Посилання апелянта на те, що працівники поліції не зайшли до кабіни транспортного засобу для безпосереднього огляду водія, є необґрунтованими, оскільки встановлення наявності ознак сп`яніння належить до дискреційних повноважень поліцейського та може здійснюватися шляхом візуального спостереження та спілкування з водієм, що в даному випадку відбувалося через відчинене вікно транспортного засобу.

Доводи апеляційної скарги щодо невідсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом після складання протоколу є безпідставними, оскільки такі обставини не спростовують встановленого факту відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та не впливають на наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, які, на думку апелянта, зумовлюють незаконність прийнятого рішення, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки у своїй сукупності зводяться до особистого тлумачення законодавства.

Доводи, що сукупність викладених апелянтом обставин у апеляційній скарзі вказують на те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 є недійсним, а долучені до нього матеріали є недопустимими доказами, є безпідставними, оскільки наведені ним міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами.

Суддя апеляційного суду приходить до висновку, що підстави для скасування або зміни постанови судді міського суду відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Тімофєєва А.С. залишити без задоволення.

Постанову судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 жовтня 2025 року, у справі про адміністративні правопорушення передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя