ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Круподеря Д.О., розглянувши у відкритому судовому засідання у місті Кривий Ріг, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу адвоката Литвинова В.В. на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції:

Судом першої інстанції встановлено, що 07.06.2025 року о 11 год. 25 хв. у приміщенні магазину «Міраж», за адресою: м. Краматорськ, вул. Паркова, 21, продавець гр. ОСОБА_1 здійснила продаж алкогольного напою горілки «Житня Сльоза» у кількості одну пляшку, об`ємом 0,5 л, вмістом алкоголю 40%, вартістю 160 грн., та дві банки ж/б пива «Чернігівське світле», об`ємом 0,5 л, вмістом алкоголю 4,2% , вартістю 100грн., тобто 50 грн.за одну банку, громадянину ОСОБА_2 , у місці торгівлі не визначеному для торгівлі алкогольними напоями, чим порушила п.9 ч.2 ст.71 Закону України « Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, та п.1 Наказу командувача оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » №16од від 09.07.2022, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 156 КУпАП.

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2025 року, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 6800 грн. з конфіскацією предметів торгівлі, зазначених в квитанції про отримання речей і документів, вилучених під час здійснення провадження у справі про адміністративні правопорушення №447 від 10.06.2025 року, порядковий номер 293,стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Доводи апеляційної скарги:

Не погодився з таким рішенням адвокат Литвинов В.В. та оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що в матеріалах справи не міститься доказів про систематичність протиправних дій ОСОБА_1 у вигляді торгівлі алкогольними напоями з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом.

Зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Вказує, що судом порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки проігноровано клопотання сторони захисту про ознайомлення з матеріалами справи.

Позиції сторін в суді:

Учасники судового провадження належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, однак до зали судового засідання не з`явились. До початку судового розгляду від адвоката Литвинова В.В. до суду надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги за його відсутності. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило у зв`язку з чим, керуючись вимогами ст. 268 КУпАП, розгляд апеляційної скарги було проведено за відсутності учасників.

Висновки суду:

Перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню враховуючи наступні обставини.

Відповідно до частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Європейським судом з прав людини у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Крім того, суддя розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суддя місцевого суду дотримався не в повному обсязі, внаслідок чого прийшов до помилкового висновку про наявність в діях останньої складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 156 КУпАП.

Суд першої інстанції, як на доказ вини ОСОБА_1 послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №368890 від 10.06.2025 року, рапорт, протокол огляду речей від 10.06.2025 р., письмові пояснення ОСОБА_2 , розписка ОСОБА_1 ..

Проте, з таким рішенням судді суду першої інстанції не можна погодитись з огляду на наступне.

Для висновку про винність особи у вчиненні того чи іншого адміністративного правопорушення необхідно доведення наявності всіх ознак складу такого правопорушення.

Оскаржуваною постановою встановлено, що у приміщенні магазину «Міраж», за адресою: АДРЕСА_2 , продавець гр. ОСОБА_1 здійснила продаж алкогольного напою горілки «Житня Сльоза» у кількості одну пляшку, об`ємом 0,5 л, вмістом алкоголю 40%, вартістю 160 грн., та дві банки ж/б пива «Чернігівське світле», об`ємом 0,5 л, вмістом алкоголю 4,2% , вартістю 100грн., тобто 50 грн.за одну банку, громадянину ОСОБА_2 , у місці торгівлі не визначеному для торгівлі алкогольними напоями, чим порушила п.9 ч.2ст.71 Закону України « Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, та п.1 Наказу командувача оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » №16од від 09.07.2022, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 156 КУпАП.

Вказаною нормою, між іншим, передбачена відповідальність за торгівлю алкогольними напоями на територіях, заборонених законом.

Відповідно до ч.2 ст.156 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі правил торгівлі алкогольними напоями, а саме: торгівля алкогольними напоями на територіях, заборонених законом.

Аналіз вказаних норм закону вказує на те, що суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП є працівник підприємства (організації) торгівлі, а суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.3 ст.156 КУпАП, є власник, підприємства (організації) торгівлі. На це вказує і більш суворе стягнення, передбачене ч.3 ст.156 КУпАП.

Проте, а ні в протоколі про адміністративне правопорушення, а ні в оскарженій постанові судді не встановлено, кому саме належить магазин «Міраж», яке відношення, чи то як власник, чи як працівник цього підприємства має ОСОБА_1 до магазину «Міраж».

Матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 є працівником магазину «Міраж».

Крім того матеріали справи не містять доказів, що саме ОСОБА_1 здійснила продаж алкогольних напоїв громадянину ОСОБА_2 .

Таким чином, в ході розгляду справи суду не надано доказів того, що ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.3 ст.156 КУпАП.

Предметом вказаного правопорушення, що розглядається є алкогольні напої. І це також є обов`язковою ознакою складу цього правопорушення, наявність якої підлягає доказуванню.

В протоколі про адміністративне правопорушення та в оскарженій постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 здійснила продаж алкогольного напою горілки «Житня Сльоза» у кількості одну пляшку, об`ємом 0,5 л, вмістом алкоголю 40%, вартістю 160 грн., та дві банки ж/б пива «Чернігівське світле», об`ємом 0,5 л, вмістом алкоголю 4,2% , вартістю 100грн., громадянину ОСОБА_2 ..

Проте, матеріали справи не містять будь-яких об`єктивних доказів того, чи дійсно у пляшках, які було вилучено у ОСОБА_2 містився алкогольний напій.

Апеляційний суд звертає увагу, що наявність алкогольних напоїв у приміщенні магазину, що виявлені під час обшуку, не підтверджують факт торгівлі ними, крім того судом в рамках кримінального провадження, не надано оцінки вказаному протоколу огляду речей, а тому у справі про адміністративне правопорушення посилання на нього є передчасним.

Таким чином, вважаю, що суду не надано безспірних, однозначних доказів того, що ОСОБА_1 продала ОСОБА_2 , саме алкогольні напої, а відтак не є доведеним наявність обов`язкової ознаки складу правопорушення предмету торгівлі у виді алкогольного напою.

Матеріали провадження містять пояснення свідка ОСОБА_2 , але суд апеляційної інстанції не може прийняти їх до уваги, оскільки останні не підтверджуються зібраними по справі доказами та суперечать принципу безпосередності допиту особи у судому засіданні, більш того пояснення ОСОБА_2 не містять відомостей про те яким чином була здійснена купівля даного товару та якими купюрами було здійснено розрахунок також поясненнями не встановлено хто саме продав ОСОБА_2 алкогольну продукцію.

Суд апеляційної інстанції критично відноситься до долучених до протоколу письмових пояснень ОСОБА_2 , як до доказу на підтвердження ОСОБА_1 , оскільки в силу принципу презумпції невинуватості, що полягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Крім того, судом першої інстанції та працівниками поліції у протоколі не було зазначено відомостей про особу, якій було реалізовано вказаний алкоголь, не зафіксовано факту продажу та отримання грошей. Також в матеріалах справи відсутні відомості щодо долі грошових коштів вилучених внаслідок реалізації та їх місцезнаходження, оскільки санкція статті передбачає як конфіскацію предметів торгівлі, так і виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст.17Закону України від 23лютого 2006року № 3477-IV«Про виконання рішень тазастосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардз проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції стосовно ОСОБА_1 має бути безумовно скасованою, оскільки прийнята з порушенням вимог КУпАП.

На підставі вищевикладеного вважаю, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що має суттєве значення для вирішення справи по суті, та унеможливлює винесення постанови про визнання правопорушника винним.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі належить закрити, якщо судом встановлено, що в діях особи у відношенні якої, складено протокол про адміністративні правопорушення, відсутні склад і подія адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки в ході судового розгляду справи не доведено того, що ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, що вона виконала об`єктивну сторону вказаного правопорушення а також не доведено наявність предмету правопорушення, відповідно, не було й доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.156 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника Литвинова В.В. необхідно задовольнити, а постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2025 року про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Литвинова Вячеслава Вячеславовича задовольнити.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2025 року, якою ОСОБА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 156 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя