Провадження №: 3/752/720/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року м.Київ

Суддя Голосіївського районного суду м. Києва Токман Ю.Ф., розглянувши матеріали, які надійшли від Головного управління ДПС у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП)

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, фізичної особи-підприємця, РНОКПП НОМЕР_1 , місце роботи: АДРЕСА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 5430 від 03 грудня 2025 року, ОСОБА_1 , будучи фізичною особою-підприємцем, за адресою: АДРЕСА_1 , порушила порядок проведення розрахунків, а саме проведення розрахункової операції з продажу сертифікату за ціною 1000 гривень без застосування програмного реєстратора розрахункових операцій, чим порушено п. 1, 2 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг», відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. Захист її інтересів здійснювала адвокат Заболотня В.С.

У судовому засіданні захисник Заболотня В.С. просила закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вказала на відсутність в матеріалах справи доказів продажу ОСОБА_1 сертифікату за ціною 1000 гривень без застосування програмного реєстратора розрахункових операцій. Так, в акті за результатами перевірки зазначено, що контрольно-розрахункова операція з придбання сертифікату застосування програмного реєстратора розрахункових операцій відбулася 16.10.2025, при цьому докази на підтвердження цього факту відсутні. Наказ про проведення перевірки був виданий 20.10.2025. Тобтостаном на 16.10.2025 у посадових осіб ГУ ДПС у м. Києві не було процесуальних повноважень на проведення контрольно-розрахункової операції. Протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням передбачених у ст. 254 КУпАП строків. Окрім акту фактичної перевірки, матеріали справи не містить інших доказів, які були достатніми для доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

Вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд виходить з наступного.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 155-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у вигляді накладення штрафу на осіб, які здійснюють розрахункові операції, від двох до п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від п`яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.п.1, 2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: 1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок. Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється; 2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти). Фізичні особи - підприємці, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість, при продажу товарів (крім підакцизних товарів, технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, лікарських засобів, виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння) або наданні послуг мають право в розрахунковому документі зазначати назву товару (послуги) у вигляді, що відображає споживчі ознаки товару (послуги) та ідентифікує належність такого товару (послуги) до товарної групи чи послуги.

Судом досліджено: протокол про адміністративне правопорушення № 5430 від 03.12.2025; акт неявки на підписання та отримання примірника протоколу про адміністративне правопорушення від 03.12.2025 № 10826/Ж6/26-15-07-07-00-18; копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно ОСОБА_1 ; витяг з реєстру платників єдиного податку від 27.02.2024 № 78355 відносно ОСОБА_1 ; копію акту фактичної перевірки № 100941/Ж5/26/15/07/ від 21.11.2025; копію акту про відмову від писання акту (довідки) фактичної перевірки від 21.11.2025 № 100941/Ж5/26/15/07/; копію фіскального чеку від 14.11.2025; копію наказу Головного управління ДПС у м. Києві про проведення фактичних перевірок від 20.10.2025 № 7014-п.

Дослідивши докази, надавши їм оцінку, суд дійшов висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року (п.146) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи. Натомість, згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП такий обов`язок покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Разом із тим, посадовою особою, яка склала протокол, не надано доказів, які би спростовували доводи сторони захисту про те, що події продажу ОСОБА_1 сертифікату на суму 1000 грн без застосування програмного реєстратора розрахункових операцій 16.10.2025 за адресою: АДРЕСА_1 не було.

Як убачається з матеріалів справи, в якості єдиного доказу здійснення відповідної операції з продажу сертифікату є акт фактичної перевірки від 21.11.2025, достовірність якого стороною захисту оспорюється.

Будь-які інші докази на підтвердження відповідної події - документи, відеозаписи чи пояснення свідків в матеріалах справи відсутні.

Акт фактичної перевірки від 21.11.2025 та протокол про адміністративне правопорушення від 03.12.2025 відносно ОСОБА_1 складено однією посадовою особою.

Самого лише акту перевірки та протоколу про адміністративне правопорушення, в даному випадку недостатньо для доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення поза розумним сумнівом, за умови що сторона захисту заперечує викладені у них обставини.

Таким чином, керуючись приписами ст. 62 Конституції України, відповідно до яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд дійшов висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір стягується у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.ст. 7, 155-1, 247, 251, 252, 283, 284, 285 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника задовольнити.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Ю. Ф. Токман