ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/252/25 Головуючий І-ї інстанції Пілюгіна О.М.
Провадження № 33/818/26/26 Суддя доповідач Гєрцик Р.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Гєрцика Р.В.

секретаря судового засідання Дєдової Н.С.

за участю захисника Легези М.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Легези М.О. на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 12 березня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 -

УСТАНОВИВ

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 21 грудня 2024 року о 19 год. 25 хв. за адресою: Харківська область, м. Мерефа, пров. 1 Травня, 1, керував транспортним засобом Chevrolet Nubira, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки ТЗ за допомогою спеціального технічного засобу Drager Alcotest-6820 ARLJ-0421, результат огляду позитивний, вміст алкоголю у видихаємому повітрі 1,69 проміле.

Постановою судді Харківського районного суду Харківської області від 12 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник Легеза М.О. просить постанову судді скасувати як необґрунтовану та незаконну, таку, що не відповідає фактичним обставинам справи, винести нову постанову, якою провадження у справі закрити з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог посилається на те, що справу про адміністративне правопорушення, всупереч вимог ст. 268 КУпАП, було розглянуто за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, 12.03.2025 року о 13 год. 00 хв. він прибув в судове засідання до Харківського районного суду Харківської області та подав клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку з відсутністю сповіщення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи (у даному випадку тільки адвокат отримав сповіщення через мобільний застосунок «Вайбер», в той час як повноважень направляти судовий виклик він не має) та особистим його бажанням бути присутнім у судовому засіданні, після чого було повідомлено, що наступну дату узгодять з ним за мобільним телефоном. Надалі, як з`ясувалось пізніше, справу було розглянуто за його відсутності, та за відсутності його підзахисного.

Вказує, що під час складення протоколу ОСОБА_1 заявляв клопотання про забезпечення правової допомоги адвоката, яке було проігнороване співробітниками поліції, всупереч ст. 59 Конституції України.

Відеозапис правопорушення, долучений до матеріалів справи, періодично переривається та складається з 5 дисків та багатьох окремих відеофайлів, які неодноразово дублюються, однак, все одно не мають повного обсягу інформації за весь час, що, в свою чергу, дає підстави вважати, що відеозапис змінювався (редагувався), що прямо заборонено Інструкцією №100. Зважаючи на викладене, неможливо встановити, що ОСОБА_1 керував автомобілем та був зупинений співробітниками поліції, як то зазначено у фабулі адміністративного протоколу.

Крім того, при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ, поліцейські не надали сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Останнє калібрування Drager Alcotest-6820 ARLJ-0421 проходив 19.09.2024 року, тобто, його дані вважаються хибними, так як сплинуло три місяці та необхідно було пройти нову повірку. Зокрема, температура повітря, яку зафіксував Drager, становила +7С, в той час як згідно даних сайту sinoptik.ua температура повітря була +3С, що свідчить про несправність вимірювального приладу. Більш того, вказаний пристрій відсутній у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені для застосування на території України.

Також, матеріали справи не містять даних про вручення ОСОБА_1 письмової копії направлення на огляд або відмови отримати таку копію.

Зазначає, що ОСОБА_1 при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння знаходився у тверезому стані та алкоголь не вживав, і всупереч вказаним у протоколі ознакам алкогольного сп`яніння, з відеозапису вбачається, що у ОСОБА_1 адекватна поведінка, відсутні порушення мови та координації рухів, нестійка хода.

Окрім того, законність зупинки працівниками поліції ТЗ під керуванням ОСОБА_1 не доведена, в той час як це має суттєве значення під час розгляду справ даної категорії.

Також, вважає, що районним судом було порушено підсудність, оскільки суддя, не переконавшись, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, територіально мешкає в різних місцях у зв`язку зі службою, без участі свідків та інших учасників процесу винесла постанову, замість направлення матеріалу до ДБР м. Харкова.

Вважає, що у даному випадку ОСОБА_1 діяв у в межах крайньої необхідності.

Мотиви суду

Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, заслухавши доводи захисника Легези М.О. на підтримання вимог апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 до суду повторно не з`явився, а його захисник - адвокат Легеза М.О., до суду також не з`явися, однак, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Проте, погодитися з такими висновками районного суду не можна за таких обставин.

Відповідно до вимог ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Так, як убачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, справа надійшла в провадження судді Харківського районного суду Харківської області 09.01.2025 року, та була призначена до судового розгляду слуханням на 23.01.2025 року. Судове засідання, призначене на вказану дату, було відкладено за клопотанням захисника Легези М.О. у зв`язку із зайнятістю адвоката в іншому судовому процесі. При цьому, судова повістка, направлена ОСОБА_1 на 23.01.2025 року повернулась до суду неврученою «за закінченням терміну зберігання». (а.с.19)

Також, надалі, про час та місце розгляду справи, призначеної на 12.03.2025 року, захисник Легеза М.О. був повідомлений шляхом направлення йому повідомлення через додаток «Вайбер», в той час, як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, про судове засідання, призначене слуханням на 12.03.2025 року, не була повідомлена взагалі, на що слушно наголошує в своїй апеляційній скарзі і захисник.

При цьому, адвокатом Легезою М.О. 12.03.2025 року було надано заяву, згідно якої він просив відкласти судовий розгляд у зв`язку з особистим бажанням ОСОБА_1 бути присутнім у судовому засіданні. Неможливість останнього прибути у судове засідання обгрунтовував його перебуванням на військовій службі за контрактом, на підтвердження чого надав копію довідки №9/510 від 28.01.2025 року (а.с. 22, 23)

Таким чином, суд першої інстанції в порушення вище зазначених вимог закону не забезпечив право ОСОБА_1 скористатися своїми процесуальними та конституційними правами.

На думку суду апеляційної інстанції, вищенаведене є порушенням не тільки процесуального закону, а й вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо забезпечення рівності та змагальності сторін, що випливає із практики Європейського Суду з прав людини ( Рішення у справах «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03),«Гурепка проти України» від 08 липня2010 року (заява № 38789/04) «Лучанінова проти України» від 09 вересня 2011 року (заява №16347/02) та ін.) Зокрема, у справі «Гурепка проти України», заявник за аналогічних обставин стверджував, що його було позбавлено можливості особисто брати участь у розгляді своєї справи. Суд у цій справі нагадував, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 278 КУпАП орган (посадова особа) під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, зокрема, щодо того, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Відповідно до ст.277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Згідно з практикою Верховного Суду, обвинувачений повинен бути належним чином повідомлений про судовий розгляд окремо від свого захисника, якщо інше не передбачено законом. Це означає, що повідомлення про дату, час і місце судового засідання надсилаються як обвинуваченому, так і його захиснику. Такий підхід забезпечує дотримання права на захист та інформованість обох учасників процесу.

Верховний Суд підкреслює важливість інформування обвинуваченого про його права та обов`язки, а також про хід судового розгляду. Належне повідомлення дозволяє обвинуваченому активно брати участь у процесі, готуватися до судових засідань та забезпечує справедливий судовий розгляд.

Варто зазначити, що захисник, як представник інтересів обвинуваченого, також має бути належним чином повідомлений про судові засідання та інші процесуальні дії. Проте, повідомлення обвинуваченого окремо від захисника має на меті забезпечення його особистої інформованості та можливості самостійно приймати рішення щодо захисту своїх прав.

Отже, хоча захисник і має певні процесуальні права, що охоплюють права обвинуваченого, обвинувачений повинен бути належним чином повідомлений про все, що стосується його справи, окремо від захисника, щоб мати можливість ефективно брати участь у процесі.

З урахуванням наведеного, застосувавши аналогію закону, можна зробити висновок, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати в суді свої права, передбачені ст.268 КУпАП, якими наділена особа, що притягається до адміністративної відповідальності, й зокрема права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо, тобто фактично був позбавлений права на захист, а в решті й на справедливий суд, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги в цій частині про скасування постанови судді внаслідок істотного порушення процесуальних прав ОСОБА_1 слід визнати слушними та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд дійшов висновку, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.9. (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.9. (а) ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 21 грудня 2024 року о 19 год. 25 хв. за адресою: Харківська область, м. Мерефа, пров. 1 Травня, 1, керував транспортним засобом Chevrolet Nubira, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки ТЗ за допомогою спеціального технічного засобу Drager Alcotest-6820 ARLJ-0421, результат огляду позитивний, вміст алкоголю у видихаємому повітрі 1,69 проміле.

Внаслідок зазначених подій та встановлених фактичних даних працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 202093 від 21 грудня 2024 року.

Крім того, факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , окрім протоколу, також підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме:

- оглянутими відомостями відеозапису із нагрудної камери інспектора патрульної поліції, які беззаперечно доводять зазначені в протоколі подію та обставини правопорушення з боку водія ОСОБА_1 ;

- результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «DRAGER ALKOTEST 6820» від 21.12.2024 року, згідно з яким ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду 1,69 проміле;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд водія ОСОБА_1 був проведений за допомогоюгазоаналізатора «DRAGER ALKOTEST 6820» у зв`язку з виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, млява мова, результат огляду 1,69 проміле;

- направленням на огляд водія ТЗ з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21.12.2024 року, в якому зазначено що огляд водія ОСОБА_1 проводився на місці зупинки ТЗ за допомогоюгазоаналізатора «DRAGER ALKOTEST 6820» у зв`язку з виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, млява мова, результат огляду 1,69 проміле;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3705320 від 21.12.2024 року, згідно якої 21.12.2024 року о 19 год. 17 хв. в м. Мерефа по вул. 1 Травня водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Chevrolet Nubira, д.н.з. НОМЕР_1 , порушив правила зупинки, а саме зупинився на зупинці громадського транспорту, чим порушив п.15.9.е ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Апеляційний суд приймає до уваги, що апелянтом не оскаржується сам факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його зупинка працівниками поліції та в подальшому його погодження пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ за допомогою газоаналізатора «Драгер Алкотест».

Доводи апеляційної скарги проте, що законність зупинки працівниками поліції ТЗ під керуванням ОСОБА_1 не доведена, не є слушними, оскільки, як убачається з наявного відеозапису, співробітники поліції на місці події пояснили ОСОБА_1 причину зупинки його авто (зупинка ТЗ на місці зупинки громадського транспорту), продемонстрували відео із вказаним порушенням ПДР, та, у зв`язку з викладеними обставинами, склали відносно ОСОБА_1 постанову серії ЕНА №3705320 від 21.12.2024 року за порушення ним п.15.9.е ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП. ОСОБА_1 ознайомився з її змістом та отримав копію на руки, про що свідчить власний підпис правопорушника. (а.с. 2)

Крім того, всупереч доводам апелянта, підстава зупинки транспортного засобу не є предметом доказування у справі за ст. 130 КУпАП , оскільки ці обставини не мають значення для правильного вирішення справи та встановлення факту керування особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Разом з цим, апеляційний суд зауважує, що відповідно до ст. 36 Закону України «Про Національну поліцію», зупинка транспортного засобу є компетенцією поліцейського та його дії можуть бути оскаржені в порядку встановленим законом. Однак, як вбачається з матеріалів судового провадження дії службової особи, що складала протокол та фіксувала правопорушення в порядку, передбаченому чинним законодавством апелянтом не оскаржувалися. Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.

Доводи апеляційної скарги про те, що під час складення протоколу ОСОБА_1 заявляв клопотання про забезпечення правової допомоги адвоката, яке було проігнороване співробітниками поліції, є безпідставними, оскільки, як убачається з відеозапису події ОСОБА_1 не вимагав допомоги адвоката, хоча право на отримання такої допомоги особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, було роз`яснено у відповідності до ст. 268 КУпАП співробітниками поліції.

Перевіряючи доводи захисника про те, що при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ, поліцейські не надали сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, апеляційний суд зазначає наступне.

Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016 року.

Міжповірочний інтервал (підчас якого проводиться калібровка) для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747 і становить 1 (один) рік.

Таким чином, відомості проведеного огляду роздруківка принтера Drager Mobile Printer, серійний заводський № ARLJ-0152, що здійснений 21.12.2024 року о 19 год. 59 хв. за допомогою приладу «DRAGER ALKOTEST 6820», серійний заводський № ARLJ 0421, під час проведення огляду ОСОБА_1 , є належним доказом, відповідно до якого було встановлено, що вміст алкоголю у видихаємому повітрі становить 1,69 проміле, з чим погодився і ОСОБА_1 на місці події.

При цьому, як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не вимагав від поліцейських пред`явлення вище вказаних документів відповідно до ч. 5 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», така позиція сторони захисту з`явилась вже під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Доводи апелянта про те, що матеріали справи не містять даних про вручення ОСОБА_1 письмової копії направлення на огляд або відмови отримати таку копію, є безпідставними, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, водій ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ за допомогою газоаналізатора «DRAGER ALKOTEST 6820», результат огляду склав 1,69 проміле. Із результатом огляду ОСОБА_1 погодився, про що свідчить його особистий підпис у протоколі, акті огляду та результатах огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора.

Відеозаписом події також зафіксована згода правопорушника із результатами проведеного огляду, бажання пройти огляд у медичному закладі ОСОБА_1 не висловлював.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_1 при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння знаходився у тверезому стані та алкоголь не вживав, є неспроможними, та спростовуються результатами проведеного огляду, який склав 1,69 проміле, з якими погодився і ОСОБА_1 .

Водночас, відповідно до ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, не передбачено вручення водію письмового направлення для огляду на стан сп`яніння.

Доводи захисника про те, що відеозапис правопорушення, долучений до матеріалів справи, періодично переривається та складається з 5 дисків та багатьох окремих відеофайлів, які неодноразово дублюються, однак, все одно не мають повного обсягу інформації за весь час, не є слушними, так як на ньому зафіксовано цілком всю подію фіксації правопорушення, сама якість зйомки є достатньою та такою, що виключає жодні сумніви щодо оцінки тих подій, які на запису зафіксовано. Розпаковка відеозапису на окремі файли на відеоносії, долученому до протоколу про адміністративне правопорушення, обумовлена його суто технічними властивостями. До того ж, в даному випадку відеозапис не є єдиним доказом по справі, який оцінюється в сукупності з іншими доказами, в тому числі результатами огляду, що містяться у відповідному акті.

Також, розпаковка відеозапису на окремі файли на відеоносії, долученому до протоколу про адміністративне правопорушення, обумовлена його суто технічними властивостями. До того ж, в даному випадку відеозапис не є єдиним доказом по справі, який оцінюється в сукупності з іншими доказами, в тому числі результатами огляду, що містяться у відповідному акті. Також, даний відеозапис повністю узгоджується з іншими зібраними у справі доказами.

Посилання захисника на порушення районним судом правил підсудності з огляду на статус ОСОБА_1 як військовослужбовця та його мешкання в різних місцях замість направлення матеріалу до ДБР м. Харкова, є безпідставними, оскільки згідно положень ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Альтернативи підсудності для справ про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП не передбачено.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №202093 від 21.12.2024 року, складеного щодо ОСОБА_1 за ч.1 чт.130 КУпАП, місцем вчинення зазначеного правопорушення є АДРЕСА_1 (а.с. 1), що територіально підсудно Харківському районному суду Харківської області, як вірно і зазначено у протоколі в графі «Дата, час, місце розгляду адміністративної справи».

Водночас, посилаючись на порушення підсудності судом першої інстанції, захисник не конкретизує, куди саме на його думку необхідно було направити матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , в той час, як направлення такої категорії справ до ДБР м. Харкова діючим законодавством не передбачене.

Аргументи адвоката, що у даному випадку ОСОБА_1 діяв у в межах крайньої необхідності, є безпідставними, оскільки відповідно до положень ст.14 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Водночас, жодних підстав, відповідно до яких ОСОБА_1 мав право не виконувати вимоги п.2.9а ПДРУ, згідно якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин, стороною захисту не надано, а матеріали справи їх не містять.

З огляду на викладене, враховуючи наявність зафіксованих відеокамерами поліцейських відомостей, у суду апеляційної інстанції відсутні правові та фактичні підстави ставити під сумнів відомості протоколу про адміністративне правопорушення. Зазначені відомості походять з різних джерел, логічно та послідовно доповнюють та не суперечать один одному, що свідчить про їх об`єктивність.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Отже, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Враховуючи викладене у сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що, відповідно до вимог ст. 245, 251 КУпАП, об`єктивно з`ясовано обставини даної справи із урахуванням наявних та досліджених в судовому засіданні доказів, та приходить до висновку за принципом «поза розумним сумнівом» про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, положеннями ст.38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення, а відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 202093 від 21 грудня 2024 рокуподія правопорушення мало місце 21.12.2024року. На момент розгляду справи судом апеляційної інстанції закінчилися передбачені ст.38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення, тому провадження у справі щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, постанова судді Харківського районного суду Харківської області від 12 березня 2025 року підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм процесуального права, а провадження у справі - закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.294КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Легези М.О. задовольнити частково.

Постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 12 березня 2025 року щодо ОСОБА_1 скасувати та постановити нову.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП,відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Гєрцик