ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/260/26 Справа № 210/1437/25 Суддя у 1-й інстанції - Літвіненко Н.А. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:

захисника особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності адвоката Мотрука В.І.,

апеляційну скаргу адвоката Мотрука В.І., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 30 вересня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 30 вересня 2025 року встановлено, що 05.03.2025 року 08:50 год. в м. Кривий Ріг, Металургійний р-н, вул. Нікопольське шосе, 1, водій ОСОБА_1 керував ТЗ FIAT DUCATO 2.3.D ДНЗ НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, що підтверджується висновком лікаря нарколога номер 372 медичного закладу КП ДБКЛНПД ДОР від 05.03.2025 року, БК 475191, 475323. Водій ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження адвокат Мотрук В.І. просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 30 вересня 2025 року щодо ОСОБА_1 як такий, що порушений з поважних причин. В обґрунтування клопотання зазначив, що вперше він звернувся з апеляційною скаргою у передбачений законом 10-денний строк. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 жовтня 2025 року апеляційну скаргу було повернуто через неподання договору про надання юридичних послуг на підтвердження його повноважень представляти ОСОБА_1 . Повторно з апеляційною скаргою захисник звернувся разом із доданням відповідних документів на підтвердження його повноважень.

В апеляційній скарзі просить скасувати постанову Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 30 вересня 2025 року щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суддею районного суду не прийнято до уваги при винесенні оскарженої постанови, що для притягнення особи за вказане в протоколі правопорушення той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції. В противному випадку протиправність зупинки, за умови відсутності задокументованого порушення ПДД та подальшого притягнення особи до відповідальності, може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення нетверезого водія. Такий висновок наведений в рішенні ВС від 15.03.2019 р. в справі №686/11314/17.

Звертає увагу, що судом було відмовлено захиснику у клопотанні про виклик свідків працівників поліції, які зупиняли транспортний засіб, щоб опитати їх про законність їхніх дій та з`ясування того, яка підстава була для зупинки транспортного засобу, подальшого огляду документів та автомобіля. Вважає, що такими діями судом було порушено змагальність сторін та прийнято сторону поліції в судовому засіданні.

Зауважує, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, протокол також не може бути доказом у справі, про що зазначено в постанові ВС КАС у справі №524/5741/16-а від 20.05.2020 р.

Позиції сторін в суді :

В судовому адвокат Мотрук В.І., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просив його апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених в ній. Не заперечував проти розгляду справи за відсутності належним чином повідомленого ОСОБА_1 .

Ураховуючи положення ст. 268 КУпАП, якою не передбачено обов`язкову участь особи щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, а також строк, протягом якого особу може бути притягнуто до відповідальності в разі доведення її вини, та з огляду на те, що апелянтом не надано на розгляд суду будь-яких нових доказів, вважаю за можливе здійснити розгляд даної справи за відсутності належним чином повідомленого про час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді 1-ї інстанції, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 30 вересня 2025 року. З матеріалів справи вбачається, що вперше апеляційна скарга була подана адвокатом Мотрук В.І. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , через суд першої інстанції у встановлений 10-денний строк, передбачений ст. 294 КУпАП на апеляційне оскарження. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 жовтня 2025 року апеляційну скаргу було повернуто через неподання захисником договору про надання юридичних послуг на підтвердження його повноважень на складання та подання апеляційної скарги від імені ОСОБА_1 .

Повторно з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді 1-ї інстанції захисник Мотрук В.І. звернувся 11 листопада 2025 року, додавши до своєї апеляційної скарги необхідні документи на підтвердження його повноважень.

Повторне подання апеляційної скарги у стислий строк після її повернення з усуненням недоліків свідчить про належну та добросовісну процесуальну поведінку апелянта.

Тож, ураховуючи викладене та вимоги п. 1 ст .6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання адвоката Мотрука В.І. та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такого, що пропущений з поважних причин.

На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскарженою постановою встановлено, що 05.03.2025 року 08:50 год. в м. Кривий Ріг, Металургійний р-н, вул. Нікопольське шосе, 1, водій ОСОБА_1 керував ТЗ FIAT DUCATO 2.3.D ДНЗ НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, що підтверджується висновком лікаря нарколога номер 372 медичного закладу КП ДБКЛНПД ДОР від 05.03.2025 року, БК 475191, 475323. Водій ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідальність за порушення пункту 2.9 а ПДР передбачена статтею 130 КУпАП.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобомособ і, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерствавнутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до положень п. 2 розділу І зазначеної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Положеннями п. 6 розділу І Інструкції встановлено, що огляд на стан сп`яніння, зокрема, проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).

Згідно зі п. 7 розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Пунктом 10 розділу ІІ Інструкції встановлено, що результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Хоча в апеляційній скарзі захисник зазначає, що ОСОБА_1 винним себе не визнає, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказами, дослідженими як судом першої інстанції, так і апеляційним судом, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 262649 від 05.03.2025 року, який складений у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, рапортом інспектора ПП;

- чеком з приладу Alcotest 6820 ARHJ-0298, тест №1337, результат тесту склав 0,61%;

- висновком медичного огляду КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР» від 05.03.2025 року №372, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння;

- відеозаписами із боді - камер інспекторів поліції, на яких відображено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «FIAT DUCATO 2.3.D» д.н.з. НОМЕР_1 , пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, за допомогою приладу «ALCOTEST», результат такого огляду склав 0,61 % проміле, та огляд в медичному закладі.

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють один одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, що фіксували обставини 05.03.2025 року за участю ОСОБА_1 , зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту працівника поліції, здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).

Апеляційний суд вважає, що наданий працівниками поліції відеозапис, який міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, отриманий із автоматичної відеотехніки, з метою фіксування правопорушення, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», може слугувати доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КУпАП.

Відеозаписи відповідають вимогам п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 р. №1026.

На відеозаписі зафіксована подія за участю ОСОБА_1 у хронологічній послідовності. Наданий відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Доводи сторони захисту щодо визнання протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та рапорту працівника поліції недопустимими доказами, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються дослідженими доказами в їх сукупності. Суд апеляційної інстанції не вбачає порушення ні при складанні такого протоколу, ні у встановленні формування обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Доводи апелянта з посиланням на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 травня 2020 року у справі №524/5741/16-а, що рапорт поліцейського не може бути беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 , є необґрунтованими. Так, встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю доказів, досліджених судом, а не лише на підставі рапорту поліцейського, як про це зазначає сторона захисту.

Отже, доводи апеляційної скарги захисника про те, що працівниками поліції було порушено порядок огляду водія на встановлення стану алкогольного сп`яніння, апеляційний суд вважає необґрунтованими, та погоджується з висновками суду 1-ї інстанції про те, що зі змісту відеозапису чітко вбачається, що поліцейським було дотримано встановлених законом вимог, та дії працівників поліції відповідали, встановленим у ст. 266 КУпАП вимогам.

Тож, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Є необґрунтованими доводи апелянта щодо порушення його права на захист суддею першої інстанції, оскільки не було задоволено клопотання захисника про виклик свідків працівників поліції.

Так, самим апелянтом не заперечується факт того, що суддею під час судового розгляду було розглянуто його клопотання про виклик свідків та відмовлено у його задоволенні. Тож, незгода апелянта з висновком суду щодо заявленого ним клопотання ніяким чином не свідчить про упереджене ставлення судді та порушення змагальності сторін.

Крім того, ставлення працівників поліції до подій, що розглядаються, сформульоване в протоколі про адміністративне правопорушення. А підстава зупинки працівниками поліції транспортного засобу ніяким чином не впливає на передбачений законом та ПДР обов`язок водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у разі виявлення ознак такого сп`яніння.

Апелянтом не надано суду будь-яких даних про оскарження у встановленому порядку дій працівників поліції.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог саме закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.

Тож, постанова судді 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату Мотруку В.І. строк на апеляційне оскарження постанови Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 30 вересня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу адвоката Мотрука В.І., подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 30 вересня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто доадміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин