КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 33/824/623/2026 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Яворського М.А., за участю секретаря судового засідання Марченко А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою захисником Грициком Денисом Сергійовичем, на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 13 листопада 2025 року щодо притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності ст. ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №488865 від 20 жовтня 2025 року, водій ОСОБА_1 13 жовтня 2025 року о 16 годині 20 хвилин в місті Києві по вулиці Саксаганського, 33-35, керуючи транспортним засобом «Mazda CX-5», д.н.з. НОМЕР_1 ,рухаючись заднім ходом не впевнився у безпечності руху та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб «Toyota Prius», д.н.з. НОМЕР_2 . Автомобілі отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками.

Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.3 б, 10.9 Правил дорожнього руху і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Окрім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №488868 від 20 жовтня 2025 року, ОСОБА_1 13 жовтня 2025 року о 16 годині 20 хвилин в місті Києві по вулиці Саксаганського, 33-35, керуючи транспортним засобом «Mazda CX-5», д.н.з. НОМЕР_1 , ставши учасником ДТП, залишив місце пригоди в порушення вимог п. 2.10 а Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 13 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП тапіддано адміністративному стягненню у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605, 60 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням захисник ОСОБА_1 - Грицик Д.С. подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову, якою закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що у день подій, 13 жовтня 2025 року ОСОБА_1 керував автомобілем та рухався по вул. Саксаганського, 33-35 у м. Києві, зокрема у дворі вказано будинку. Між тим заперечує, що останній здійснював наїзд на транспортний засіб «Toyota Prius», д.н.з. НОМЕР_2 .

Зазначає, що керований ОСОБА_1 автомобіль обладнаний системою допомоги при паркуванні «Парктронік» і під час руху заднім ходом у дворі будинку 33-35 по вул. Саксаганського у м. Києві дана система не подавала жодних попереджувальних сигналів про небезпеку, а також він не чув жодних сторонніх звуків.

Наявний у справі відеозапис з камер спостереження вважає неналежним доказом, оскільки дата і час подій на відеозаписі не відповідають даті і часу ДТП, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, також на записі неможливо розібрати номерний знак на авто. Інших доказів його причетності до даної пригоди, матеріали справи не містять.

Разом з тим зазначає, що у поясненнях ОСОБА_2 відсутнє посилання на ОСОБА_1 , автомобіль «Mazda CX-5», д.н.з. НОМЕР_1 та вчинення останнім правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП 13 жовтня 2025 року о 16 годині 20 хвилин по вулиці Саксаганського 33-35 у місті Києві.

Судом першої інстанції не було обґрунтовано підстави накладення більш суворого адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 рік.

При апеляційному розгляді справи ОСОБА_1 та його захисник Грицик Д.С. підтримали доводи, що викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю належних доказів та недоведеність його вини у вчиненні даних адміністративних правопорушень.

Потерпіла ОСОБА_3 та її представник Стегар О.М. заперечили, щодо доводів викладених в апеляційній скарзі та просили залишити її без задоволення, а постанову залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №488865 від 20 жовтня 2025 року, водій ОСОБА_1 13 жовтня 2025 року о 16 годині 20 хвилин в місті Києві по вулиці Саксаганського, 33-35, керуючи транспортним засобом «Mazda CX-5», д.н.з. НОМЕР_1 ,рухаючись заднім ходом не впевнився у безпечності руху та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб «Toyota Prius», д.н.з. НОМЕР_2 . Автомобілі отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.3 б, 10.9 Правил дорожнього руху і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Окрім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №488868 від 20 жовтня 2025 року, ОСОБА_1 13 жовтня 2025 року о 16 годині 20 хвилин в місті Києві по вулиці Саксаганського, 33-35, керуючи транспортним засобом «Mazda CX-5», д.н.з. НОМЕР_1 , ставши учасником ДТП, залишив місце пригоди в порушення вимог п. 2.10 а Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

Як убачається з матеріалів справи, суд першої інстанції визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні вище вказаних адміністративних правопорушень мотивував свій висновок тим, що зазначені у протоколах обставини, підтверджуються даними рапорту працівника поліції від 14.10.2025, відеозаписом з камер спостереження, на якому зафіксовано, що автомобіль «Mazda CX-5», н.з. НОМЕР_1 під час руху заднім ходом у дворі будинку, де рух ускладнено за рахунок припаркованих автомобілів, скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб «Toyota Prius», н.з. НОМЕР_2 , після чого з місця події поїхав, поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , а також самого ОСОБА_1 , який в ході розгляду справи визнав факт керуванням транспортним засобом «Mazda CX-5», н.з. НОМЕР_1 , 13.10.2025 у дворі будинку № 33-35 по вул. Саксаганського у м. Києві (а.с. 6, 9).

Обґрунтовуючи свій висновок щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні даних правопорушень, суд першої інстанції послався на те, що дійсно на дослідженому відеозаписі час і дата подій дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів «Mazda CX-5», н.з. НОМЕР_1 і «Toyota Prius», н.з. НОМЕР_2 не відповідають даті і часу дорожньо-транспортної пригоди, які зазначені у протоколах серії ЕПР1№ 488868 і ЕПР1 № 488865. Цей факт пояснюється некоректними налаштуваннями системи відеоспостереження. Наявний у справі відеозапис був отриманий 14.10.2025 працівниками поліції у власника системи відеоспостереження, яка встановлена на фасаді стоматологічної клініки Дубнової у дворі будинку № 33-35 по вул. Саксаганського у м. Києві.

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів «Mazda CX-5», н.з. НОМЕР_1 і «Toyota Prius», н.з. НОМЕР_2 , тому є належним та допустимим доказом, що доводить події адміністративного правопорушення. Доводи ОСОБА_1 про недопустимість відеозапису, як доказу, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Заперечення ОСОБА_1 факту причетності до даної дорожньо-транспортної пригоди суд визнав такими що суперечать наявним у справі доказам та розцінені судом, як спосіб захисту, з метою уникнення відповідальності за скоєні правопорушення.

За результатом розгляду справи суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 порушив п. 2.10 (а), 2.3 (б), 10.9 ПДР України, що полягало у тому, що він, рухаючись заднім ходом, не переконався у безпечності маневру. Таке порушення знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням вищенаведеної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками. Окрім того, під час розгляду справи також знайшов підтвердження факт умисного залишення ОСОБА_1 місця ДТП.

Перевіряючи доводи викладені в апеляційній скарзі суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Статтею 122-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

За диспозицією ст. 124 КУпАП обов`язковим елементом об`єктивної сторони правопорушення є настання реальних наслідків пошкодження транспортних засобів або іншого майна, що знаходиться у причинному зв`язку з порушенням правил дорожнього руху.

За п. 2.10 а) ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, характеризується наявністю прямого умислу, тобто особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. А притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 124 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Як убачається із матеріалів справи, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №488865 від 20 жовтня 2025 року, водій ОСОБА_1 13 жовтня 2025 року о 16 годині 20 хвилин в місті Києві по вулиці Саксаганського, 33-35, керуючи транспортним засобом «Mazda CX-5», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом не впевнився у безпечності руху та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб «Toyota Prius», д.н.з. НОМЕР_2 . Автомобілі отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками.

Із схеми місця ДТП, складеної інспектором ВЗСДТП капітаном поліції Вдовцовим І.О. (а.с. 5) вбачається, що на ній відображено три різних дати можливої події - 12-14.10.2025, та 13.10.2025 о 16:00. На схемі зображено місце розташування КТЗ Тойота НОМЕР_2 та позначено лише місце пошкодження даного транспортного засобу - задній бампер, про що внесено запис до вказаної схеми.

Разом із тим, транспортний засіб - «Mazda CX-5», д.н.з. НОМЕР_1 на якому рухався ОСОБА_1 за вище вказаною адресою 13 жовтня 2025 року о 16 год 20 хв працівниками поліції оглянутий не був, наявність пошкоджень в даному автомобілі, які б були характерні обставинам ДТП не встановлено працівником поліції. Зазначивши в протоколі, що автомобілі зазначили механічних пошкоджень працівники поліції до матеріалів справи відповідних доказів не надали.

При цьому, відібравши 20 жовтня 2025 року пояснення в ОСОБА_1 , старший інспектор відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП УПП у м. Києві капітан поліції Ярослав Матвійчук не здійснив огляд автомобіля ОСОБА_1 та не встановив наявність пошкоджень в його автомобілі, які б були характерні обставинам ДТП винним у якому працівниками поліції зазначивши ОСОБА_1 .

Переглянувши відеозаписи, які долучені до матеріалів справи та на яких зазначено можливе скоєне ДТП, не вбачається момент контакту вище вказаних автомобілів, що б підтверджували обставини викладені у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, а також не вбачається, що автомобіль «Mazda CX-5», д.н.з. НОМЕР_1 ,який начеб то зачепив транспортний засіб «Toyota Prius» д.н.з. НОМЕР_2 мав пошкодження лакофарбового покриття на своєму автомобілі, а також характерні потертості на кузові автомобіля.

Крім того, з відеозапису вбачається, що автомобіль «Toyota Prius» д.н.з. НОМЕР_2 під час можливого зіткнення транспортного засобу було відсутнє увімкнення аварійної світлової сигналізації на автомобілі, що вказує на те, що транспортний засіб «Mazda CX-5», д.н.з. НОМЕР_1 рухаючись заднім ходом не скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб «Toyota Prius» д.н.з. НОМЕР_2 .

Таким чином, під час апеляційного розгляду справи встановлено, що докази, наявні в матеріалах справи, є недостатніми через їх суб`єктивність, а схема місця ДТП є неповною та не містить пошкодження транспортного засобу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а тому її достовірність також викликає сумніви, а інших, об`єктивних доказів у справі немає та під час апеляційного розгляду вони не встановлені, а можливості їх отримати - вичерпані.

Разом із тим, жоден із зазначених доказів, ані в їх сукупності, ані окремо, не дає можливості достовірно встановити механізм дорожньо-транспортної пригоди, а також беззаперечно підтвердити порушення ОСОБА_1 вимог пункту 10.9 Правил дорожнього руху.

Окремо суд апеляційної інстанції зазначає, що відеозапис не фіксує момент дорожньо-транспортної пригоди та не містить даних щодо обставин її вчинення, у зв`язку з чим не може вважатися належним і допустимим доказом вини особи.

Крім того, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_1 , залишаючи місце події, усвідомлював факт вчинення дорожньо-транспортної пригоди та мав умисел на порушення вимог пункту 2.10 "а" Правил дорожнього руху.

Із наданих ним письмових пояснень вбачається, що при виїзді з прибудинкової території та рухаючись заднім ходом він не чув звуків зіткнення, а також парктроніки автомобіля не сигналізували, у зв`язку з чим вважав, що дорожньо-транспортна пригода відсутня, та продовжив рух. На місці виїзду з території ніхто не підходив та ні про, що не зауважував.

За таких обставин відсутні підстави вважати доведеним суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП, зокрема умисне залишення місця дорожньо-транспортної пригоди.

Частиною третьою статті 62 Конституції України визначено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до частини другої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд апеляційної інстанції застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У відповідності до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Таким чином, висновок про винуватість ОСОБА_1 ґрунтується на припущеннях, що є неприпустимим, а всі сумніви щодо доведеності його вини підлягають тлумаченню на користь ОСОБА_1 ..

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 8 статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова Голосіївського районного суду міста Києва від 13 листопада 2025 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтями 124 та 122-4 КУпАП закриттю, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись положеннями статті 284, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану захисником Грициком Денисом Сергійовичем, задовольнити.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 13 листопада 2025 року щодо ОСОБА_1 за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП - скасувати, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення від 20 жовтня 2025 року - закрити, на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А.Яворський