Житомирський апеляційний суд
Справа №273/2242/24 Головуючий у 1-й інст. Бєлкіна Д. С.
Номер провадження №33/4805/60/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: захисника адвоката Рябчука І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Рябчука Ігоря Валерійовича, в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Баранівського районного суду Житомирської області від 17 вересня 2025 року, якою останню визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Баранівського районного суду Житомирської області від 17 вересня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, призначено їй адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 17 жовтня 2024 року о 00-28 год у м. Баранівка по вул. Дубрівське Шосе керувала автомобілем OPEL MERIVA д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння очей) від проходження огляду на визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу на газоаналізаторі «Драгер 6820» та в найближчому медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовилася, чим порушила пункт 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді місцевого суду адвокат Рябчук І.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи. Зокрема зазначив про неналежне повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи. Також матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, ні самого моменту зупинки останньої працівниками поліції. Крім того, працівниками поліції не роз`яснено порядку застосування спеціального технічного засобу під час огляду на стан алкогольного сп`яніння, не надано відповідного сертифікату та свідоцтва про повірку, долучений акт огляду не містить дати та часу його складення, а відеозаписом, який є фрагментованим, не зафіксовано вручення ОСОБА_1 направлення водія на огляд до медичного закладу, водія у встановленому законом порядку не відсторонено від керування транспортним засобом.

На думку захисника, у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вина - недоведена.

В судовому засіданні захисник адвокат Рябчук І.В. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, доходжу наступного висновку.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 порушила пункт 2.5 Правил дорожнього руху України за, що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно пункту 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема: - протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 152365 від 17 жовтня 2024 року, від підпису ОСОБА_1 відмовилась; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3279633 від 17 жовтня 2024 року за ч. 1 ст. 121 КУпАП; розписками про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу, про ознайомлення водія з вимогами ч. 1 ст. 266 КУпАП щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів із зазначенням ознак алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці з поміткою «відмовилась»; направленням водія до КНП «Баранівська лікарня» на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17 жовтня 2024 року, огляд не проводився; рапортом інспектора взводу №1 роти №4 батальйону УПП в Житомирській області ДПП; відеозаписами з портативної нагрудної камери поліцейського та відеореєстратора службового автомобіля.

Так, із вказаного відеозапису вбачається, що працівники поліції за допомогою проблискових маячків зупинили автомобіль Opel Meriva під керуванням ОСОБА_1 . Поліцейський зауважив водійці на рух у комендантську годину та несправність правого габариту у автомобілі, попросили документи, які остання надала. Після встановлення особи водія працівник поліції виказав підозру про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння у зв`язку із запахом алкоголю з ротової порожнини. На вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу газоаналізатора Драгер або у найближчому медичному закладі водійка категорично й однозначно відмовилась. Далі водію роз`яснені наслідки такої відмови у вигляді складення протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Щодо ОСОБА_1 склали постанову за ч. 1 ст. 121 КУпАП та протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП й інші матеріали, від підпису та отримання копій яких остання відмовилась. Від керування транспортним засобом поліцейські водійку відсторонили.

З відеозапису з нагрудної бодікамери поліцейського видно, що коли працівники поліції підійшли до автомобіля, ОСОБА_1 знаходилась на місці водія, на запит поліцейських надала посвідчення водія та інші затребувані документи, вказувала, що їде з роботи, завозила друзів та зазвичай не використовує ремені безпеки під час руху за кермом.

Тобто, зупинка ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу відповідала вимогам ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» та була обумовлена порушенням водієм Правил дорожнього руху (у автомобілі не горів задній габаритний ліхтар), у зв`язку з чим щодо ОСОБА_1 складена постанова серії ЕНА №3279633 від 17 жовтня 2024 року, зміст якої вона погодила своїм підписом та визнала дане порушення на відеозаписі. Крім того, ОСОБА_1 здійснювала рух автомобілем у комендантську годину о 00-28 год. У даному випадку, після зупинки ОСОБА_1 їй надані відповідні роз`яснення щодо мотивів зупинки. Тому за встановлених обставин працівники поліції діяли в межах Закону України «Про Національну поліцію», оскільки завданнями поліції є забезпечення публічної безпеки і порядку, охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності. Водію повідомлено про наявність у неї ознак алкогольного сп`яніння, а тому подальші дії ОСОБА_1 регламентуються нормами п. 2.5 ПДР та не знаходяться у причинному зв`язку з його незгодою з діями працівників поліції стосовно зупинки транспортного засобу.

Відтак апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо доведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, який у повному обсязі узгоджується із долученим відеозаписом.

Наданий відеозапис апеляційний суд визнає відповідним п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 р. №1026, оскільки, хоча й наданий частинами, проте є послідовним, за допомогою останнього можна відтворити обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 відмовилась від огляду на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі. Сам факт відмови її від проходження огляду був причиною складення протоколу про адміністративне правопорушення за п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Тому її дії кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 ПДР.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст. 254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості у повному обсязі узгоджуються із долученими відеозаписами.

Відсутність у акті огляду дати та часу його складення та відсутність у матеріалах справи доказів вручення водію направлення на огляд до медичного закладу не спростовують зафіксовану на відеозаписі відмову ОСОБА_1 від проходження будь-якого огляду на стан алкогольного сп`яніння. Разом з тим, ознаки, які стали підставою для вимоги працівника поліції про огляд водія на стан сп`яніння, відображені у протоколі про адміністративне правопорушення (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, зміна забарвлення шкірного покриву обличчя).

На думку апеляційного суду, водійці неодноразово роз`яснювались наслідки відмови від проходження огляду та надавалась можливість спростувати підозру працівників поліції щодо перебування у стані алкогольного сп`яніння, пройшовши огляд на місці зупинки транспортного засобу або у найближчому закладі охорони здоров`я. Проте, остання не мала наміру проходити такий огляд, від отримання копій складених щодо неї адміністративних матеріалів відмовилась. У зв`язку з вищевикладеним доводи захисника щодо допущених працівниками поліції порушень, які полягали у не роз`яснені порядку застосування спеціального технічного засобу, не надання сертифікату та доказів його повірки, суд вважає безпідставними.

Аргументи адвоката щодо неналежного відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом у порядку ст. 266 КУпАП, на думку апеляційного суду, не є обставиною, що звільняє від відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП. Закон не передбачає обов`язкового вилучення транспортного засобу за умови знаходження водія у стані алкогольного сп`яніння. На місці зупинки працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 про заборону керувати транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та вилучили посвідчення водія. Крім того, за інформацію із відеозапису у автомобілі ОСОБА_1 розрядився акумулятор, що унеможливило б подальший рух її за кермом.

Відтак доводи захисника щодо незаконності дій працівників поліції під час складання адміністративних матеріалів не знайшли підтвердження під час апеляційного перегляду.

Отже, у апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного

Аргументи скаржника щодо порушення права ОСОБА_1 на захист у зв`язку з неналежним повідомлення її про час та місце розгляду справи у суді першої інстанції апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Вказане у повному обсязі спростовується телефонограмою про виклик ОСОБА_1 у судове засідання на 17 вересня 2025 року на 16-10 год, яку вона прийняла особисто 03 вересня 2025 року (а.с. 42). В судовому засіданні під час винесення постанови від 17 вересня 2025 року брала участь її захисник адвокат Ковальчук Р.М.

Варто зауважити, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Окрім того, відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Отже, апеляційний суд не знайшов порушення норм процесуального права під час винесення постанови у суді першої інстанції у відсутності ОСОБА_1 .

Крім того, ч. 1 ст. 130 КУпАП не входить до переліку, визначеного ч. 2 ст. 268 КУпАП, за якою присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Разом з тим, слід зауважити, що апеляційним судом прийнято апеляційну скаргу ОСОБА_1 до розгляду та надано можливість відстоювати свою позицію в апеляційному суді, чим фактично забезпечено право на справедливий судовий розгляд компетентним та незалежним судом.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування чи зміни постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Рябчука Ігоря Валерійовича, в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Баранівського районного суду Житомирської області від 17 вересня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь