Провадження номер 3/741/71/26
Єдиний унікальний номер 741/2097/25
ПОСТАНОВА

іменем України

22 січня 2026 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Кузьменка І.С.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення (протокол серії ВАД № 773931) щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, яка зареєстрована та проживає адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працює,

передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

20 листопада 2025 року о 22 год 55 хв. в АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ображала нецензурною лайкою свого сина гр. ОСОБА_2 , чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру, внаслідок чого було завдано шкоду психічному здоров`ю гр. ОСОБА_3 .

Своїми діями гр. ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення категорично не визнала, повідомила що 20 листопада 2025 року, дійсно, мала побутову сварку із сином ОСОБА_2 , у ході якої вона, можливо, уживала нецензурну лексику. Конфлікт у сімейних стосунках виник після спілкування із сином ОСОБА_2 , поведінка якого викликана емоційним і стресовим станом після проходження ним військової служби.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, всебічно, повно й об`єктивно дослідивши всі обставини справи, керуючись законом і правосвідомістю, суд робить нижченаведений висновок.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до пункту 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VІІІ, із змінами (надалі Закон № 2229), під домашнім насильством слід розуміти діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство, як форма домашнього насильства, включає в себе словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. (п. 14 ч.1 ст.1 Закону № 2229).

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, доведена та підтверджується належними та допустимими доказами у справі, а саме: даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 773931 від 20 листопада 2025 року; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 20 листопада 2025 року від ОСОБА_2 , який просив прийняти міри відносно ОСОБА_1 , яка вчинила відносно нього відносно нього домашнього насильства, письмовим поясненням ОСОБА_2 , наданим поліцейському 20 листопада 2025 року, яким стверджуються обставини, указані у протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення ОСОБА_1 неправомірних дій та є одним із джерел доказів відповідно до положень ст. 251 КУпАП.

Невизнання вини у вчиненні адміністративного правопорушення суд розцінює, як намагання уникнути адміністративної відповідальності, а зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-3 КУпАП.

Суд уважає, що зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-3 КУпАП.

Згідно зі ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. ст 34, 35 КУпАП обставин, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.

Вивчивши й дослідивши матеріали справи, ураховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь її вини, майновий стан, суд робить висновок про те, що достатнім та необхідним для виховання правопорушника буде адміністративне стягнення у виді штрафу у межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що буде достатньою мірою відповідальності за вчинене правопорушення і відповідатиме меті адміністративного стягнення

Відповідно до ст. 39-1 КУпАП у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі, суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» чи Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків».

На виконання приписів ч. 5 ст. 283 КУпАП, з урахуванням конкретних обставин, встановлених у цій справі, враховуючи особу правопорушника суд дійшов висновку щодо відсутності необхідності направлення правопорушника на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, відповідно до статті 39-1 КУпАП, оскільки раніше ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства не притягувалась.

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлюється в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір.

Керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 173-2, ст. ст. 283, 284 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень 00 копійок на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. При здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Носівський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Анатолій КРУПИНА