Справа № 947/132/26
Провадження № 3/947/47/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2026 року Суддя Київського районного суду м. Одеси Войтов Г.В., прокурора спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону Кравцової О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залу суду, матеріали адміністративної справи за протоколами № 951/2025, № 950/2025, № 949/2025 від 22.12.2025 року, що надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який працював в ІНФОРМАЦІЯ_2 , командиром 3-го відділення охорони 3-го взводу охорони роти охорони, на теперішній час офіційно не працюючого, прож.: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

01.01.2026 року до Київського районного суду м. Одеси від Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України надійшли адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП (справа 947/132/26, провадження №3/947/47/26), ч. 1 ст. 172-6 КУпАП (справа 947/134/26, провадження №3/947/48/26), ч. 1 ст. 172-6 КУпАП (справа 947/135/26, провадження №3/947/49/26).

Постановою Київського районного суд м.Одеси від 22.01.2026 року об`єднано справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП (справа 947/132/26, провадження №3/947/47/26), ч. 1 ст. 172-6 КУпАП (справа 947/134/26, провадження №3/947/48/26), ч. 1 ст. 172-6 КУпАП (справа 947/135/26, провадження №3/947/49/26) в одне провадження, присвоївши об`єднаним справам №947/132/26, провадження №3/947/47/26.

Згідно протоколам № 951/2025, №950/2025, №949/2025, ОСОБА_1 , припиняючи з 10.03.2024 діяльність на посаді командира 3-го відділення охорони 3-го взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_4 ), маючи військове звання молодший сержант та будучи суб?єктом декларування відповідно до п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України від 14 жовтня 2014 року N? 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон), суб?єктом згідно Примітки ст. 172-6 КУпАП, несвоєчасно 22.09.2025, без поважних причин, подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за період, неохоплений раніше поданими деклараціями, чим порушив вимоги а. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинив адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , припинивши діяльність з 10.03.2024 року на посаді командира 3-го відділення охорони 3-го взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_4 ), маючи військове звання молодший сержант, будучи суб?єктом декларування відповідно до п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України від 14 жовтня 2014 року N? 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон), суб?єктом згідно Примітки ст. 172-6 КУпАП, несвоєчасно 22.09.2025, без поважних причин, подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка припинила діяльність, пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік, чим порушив вимоги а. 2 ч. 2 ст. 45 Закону, та вчинив правопорушення, пов?язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст.172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Крім того, ОСОБА_1 , несвоєчасно, 15.04.2024 року, без поважних причин подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, чим порушив вимоги ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, , передбачене ч. 1 ст.172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов?язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону правопорушення, пов?язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені

цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 N? 6-PС від 01.03.2024 молодшого сержанта ОСОБА_1 призначено на посаду командира 3 відділення охорони 3 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Наказом т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 N? 9-PC від 10.03.2024 молодшого сержанта ОСОБА_1 звільнено з посади командира 3 відділення охорони 3 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ч. 12 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов?язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов?язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов?язків згідно із законодавством.

Крім того, положеннями ч. 2 ст. 5 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» визначено, що до молодшого сержантського і старшинського складу відноситься військове звання молодший сержант.

Відповідно до ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України за своїми військовими званнями начальниками є військовослужбовці сержантського і старшинського складу - для військовослужбовців рядового складу однієї з ними військової частини. Старші за військовим званням військовослужбовці мають право вимагати від молодших за військовим званням військовослужбовців додержання військової дисципліни, громадського порядку і форми одягу, а також правил поведінки і військового вітання.

Молодші за званням військовослужбовці повинні беззастережно виконувати зазначені вимоги старших за військовим званням військовослужбовців, командир 3-го відділення 3-го взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_6 молодший сержант ОСОБА_1 є військовою посадовою особою Збройних Сил України, яка здійснює професійну діяльність, пов?язану із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно підпункту 3 пункту 7 частини 5 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» військовослужбовці, які проходять службу у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки або відрядженні до них відносяться до суб?єктів на яких поширюється дія розділу VII Закону України «Про запобігання корупції» (крім осіб рядового складу підрозділів охорони відповідних центрів).

Таким чином, відповідно до п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», командира 3-го відділення охорони 3-го взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_6 молодшого сержанта ОСОБА_1 віднесена до суб?єктів на яких поширюється дія цього Закону, як на військову посадову особу Збройних Сил України, і він є суб?єктом декларування і відповідальності за вчинення правопорушення пов?язаного з корупцією, і зобов?язаний виконувати вимоги Закону, в тому числі зазначених у а. 1 ч. 2 ст. 45 вказаного Закону.

Статтями 2, 3 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» визначено, що кожен громадянин України, вступаючи на військову службу до Збройних Сил України, бере офіційне зобов?язання неухильно додержуватися Конституції України, цього Закону, Законів України «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інших законів. України, а також прийнятих відповідно до них указів Президента України та інших нормативно - правових актів щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов?язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародних договорів України, згода на обов?язковість яких надана Верховною Радою України та сумлінно виконувати обов?язки військової служби.

У відповідності до пункту 15 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», суб?єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" "в"-"'" пункту 2, пункті 4 частини першої статті З цього Закону, інші особи, які зобов?язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Згідно а. 1 ч. 2 ст. 45 Закону особи, зазначені у п. 1, п. п. "а", "в"-"" п. 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

12.10.2023 року набрав чинності Закон України N? 3384-IX «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», яким відновлено обов?язок подання декларацій суб?єктів, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону «Права Національного агентства»,Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов?язкові для виконання нормативно-правові акти.

Згідно п. 15 ч. 1 ст. 11 Закону «Повноваження Національного агентства», до повноважень Національного агентства належить надання рекомендаційних роз?яснень, методичної та консультаційної допомоги з питань застосування актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, застосування інших положень цього Закону та прийнятих на його виконання нормативно-правових актів, захисту викривачів.

Відповідно до Роз?яснення Національного агентства з питань запобігання корупції N? 4 від 13.11.2023 «Щодо фінансової доброчесності: застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю (подання декларації, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, повідомлення про відкриття валютного фонду» визначено, що декларація при звільненні - декларація, яка подається відповідно до а. 1 ч. 2 ст. 45 Закону протягом 30 календарних днів з дня припинення діяльності.

Така декларація подається за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб?єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності, яка передбачає обов?язок подання декларації, перебування на посаді, яка зумовлює здійснення такої діяльності.

Таким чином, строком перебування особи в часі як такої що «припиняє діяльність», зазначеного в абзаці першому ч. 2 ст. 45 Закону, є останній день перебування працівника в трудових правах та обов?язках визначених у наказі про звільнення, а з наступного дня особа вважається звільненою, тобто такою що припинила трудові права та обов?язки.

Таким чином, командир 3 відділення охорони 3 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_1 , як особа яка припиняє 10.03.2024 р. діяльність, пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, була зобов?язана подати декларацію за період неохоплений раніше поданими деклараціями, до 00 год. 00 хв. 10.04.2024 року.

Проте, ОСОБА_1 , будучи суб?єктом декларування, який повинен бути обізнаним щодо обов?язку, способу та терміну подачі такого типу декларації, за відсутності поважних причин, в порушення а. 1 ч. 2 ст. 45 Закону, подав відповідну декларацію за період неохоплений раніше поданими деклараціями, лише 22.09.2025 р. о 16 год. 53 хв., що встановлено відповідно до відкритих загальнодоступних даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Факт несвоєчасної подачі командиром 3-го відділення охорони 3-го взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_6 молодшим сержантом ОСОБА_1 відповідної декларації встановлений. Поважні причини несвоєчасної подачі декларації ОСОБА_1 не встановлені.

Таким чином, ОСОБА_1 припиняючи з 10.03.2024 р. діяльність на посаді командира 3-го відділення охорони 3-го взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинив дії, які містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за період неохоплений раніше поданими деклараціями.

Крім того, ОСОБА_1 , припинивши діяльність з 10.03.2024 року на посаді командира 3-го відділення охорони 3-го взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинив дії, які містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Крім того, ОСОБА_1 , несвоєчасно, 15.04.2024 року, без поважних причин подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, чим порушив вимоги ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст.172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до постанови великої палати Верховного суду від 24.01.2021 у справі N? 800/30/17 (990/1/1328/18) суд встановив, що вжиття конструкції «повинна була дізнатися» слід тлумачити як неможливість незнання або припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов?язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, не є поважною причиною пропуску строків. Згідно із ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, відповідальність за вказаною статтею настає за умови несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. У зв`язку з викладеним відносно ОСОБА_1 було складено протоколи про адміністративне правопорушення про притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

19.01.2026 року ОСОБА_1 до суду з`явився, пам`ятка з ст. 268 КпАП України, роз`яснена, що підтверджується власноручним написом, вину визнав, пояснив, що він це зробив ненавмисно, не подав декларацію так як спочатку був солдатом, потім став сержантом, в роті охорони де він проходив службу не було особи відповідальної за роз`яснення змін в законодавстві стосовно подачи декларацій, просив його суворо не карати. Просив суд об`єднати всі складені відносно нього протоколи в одне провадження.

23.01.2026 року ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, надав суду заяву про слухання справи за його відсутністю.

Прокурор Кравцова О.О., не заперечувала протии об`єднання матеріалів, які перебувають в суді в одне провадження, в судовому засіданні підтримала обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, вказавши на наявність в діяннях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Просила суд прийняти рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши виступ прокурора, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до постанови великої палати Верховного суду від 24.01.2021 у справі N? 800/30/17 (990/1/1328/18) суд встановив, що вжиття конструкції «повинна була дізнатися» слід тлумачити як неможливість незнання або припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов?язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, не є поважною причиною пропуску строків.

Згідно із ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, відповідальність за вказаною статтею настає за умови несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Поважними причинами можуть бути визнані лише ті обставини, які були об?єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов?язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними

доказами.

Згідно абз. 9 п.п. 1 п. 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 N? 223-943/0/4-17 «щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов?язані з корупцією», під поважними причинами несвоєчасного подання декларації слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв?язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою.

Факт несвоєчасного подання ОСОБА_1 відповідної декларації встановлений. Поважні причини несвоєчасного подання декларації ОСОБА_1 не встановлені.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 N? 5-рп/2015 з питань офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 276 КУпАП місцем вчинення правопорушення є адміністративно-територіальна одиниця, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Молодший сержант ОСОБА_1 не виконав вимоги а. 1 ч. 2 ст. 45 Закону, які виникли у нього, як у командира 3-го відділення охорони 3-го взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_6 , тобто місцем вчинення правопорушення є - ІНФОРМАЦІЯ_7 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, а отже не можуть бути визнані як малозначимі. Тому, незалежно від виду суб?єкту та його службової діяльності, та інших характеристик його обов?язком є діяти лише в рамках

закону.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

З представлених на розгляд матеріалів вбачається, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного порушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Вина його підтверджуються роздруківкою відомостей з офіційного сайт Єдиного державного реєстру декларацій, та іншими зібраними матеріалами справи, поясненнями ОСОБА_1 .

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСзПЛ «Авшар проти Туреччини»), суд враховує наявність узгоджених між собою, належних та допустимих доказів, які вказують, що ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, оскільки займав посаду командира 3-го відділення 3-го взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_6 та був особою, на яку поширюється дія ЗУ «Про запобігання корупції» та суб`єктом декларування відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції».

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав до визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП .

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 відповідно до ст. 34 КУпАП судом встановлено його щире розкаяння.

Обставин, що обтяжують його відповідальність, відповідно до ст. 35 КУпАП - не встановлено.

Згідно ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь її вини, майновий стан, наявність обставини, що пом`якшує відповідальність та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15 травня 2008 року»). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

З огляду на характер скоєного, особу правопорушника, ступінь його вини, суд приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 172-6 КУпАП у виді штрафу у мінімальному розмірі на користь держави.

На підставіcт.40-1 КУпАП, ст. 4 ч.2 п.5 Закону України «Про судовий збір» з порушника на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, ст.ст. 40-1, 7-10, 172-6, 221, 245, 247, 252, 268, 280, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КпАП України.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави (р/р-UA015744 ЄДРПОУ (код отримувача) 37607526, МФО 899998, Код класифікації доходів бюджету 21081300, Отримувач: ГУК Одеської області) у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 850 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в сумі 665 (шістсо тшістдесят п`ять) грн. 60 коп. (отримувач коштів - ГУК в Одеській області /Київський район/ 22030101, код отримувача (код за ЄРПОУ) - 37607526, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0015756, код класифікації доходів бюджету - 22030101).

Згідно ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у строк, установлений ч.1 ст. 307 цього Кодексу, у відповідності до вимог ч.2 ст.308 КУпАП, в порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Г. В. Войтов