Провадження №3/463/91/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2026 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Нор Н.В. розглянувши об`єднані адміністративні матеріали, які надійшли з Управління Патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №510383 від 11.11.2025 року вбачається, що 11.11.2025 року о 22:30 год. м. Львів, вул. Корпанюків, 73 водій керував ТЗ Volkswagen Jetta з днз НОМЕР_1 , без посвідчення водія відповідно ї категорії на право керування ТЗ, чим порушив п. 2.1а, за що передбачена відповіфдальність за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

У судові засідання ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, незважаючи на неодноразове повідомлення.

Зважаючи на застосовані способи сповіщення ОСОБА_1 про розгляд адміністративних матеріалів, судом вирішено провести розгляд справи у його відсутності, що не суперечить правовим приписам ч.1 ст.268 КУпАП.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім цього, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 суд враховує, що останній був добре обізнаний з фактом складення на нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Слід звернути увагу на той факт, що останній не заявив жодних клопотань до суду про витребування доказів, виклик свідків і не висловлював своїх міркувань щодо законності складення на нього протоколу. Під час складення протоколу, був повідомлений про порядок розгляду протоколу.

Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, підстав для скерування справи для додаткового оформлення суддя не вбачає, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, суд вважає, що слід вирішити справу у відсутності ОСОБА_1 та в межах тих доказів, які містяться в матеріалах справи та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП доведена, враховуючи наступне.

За змістом ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до приписів ст.ст.254, 256 КУпАП про вчинене адміністративне правопорушення уповноваженою на те посадовою особою складається протокол, в якому зазначаються, крім іншого, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Отже, складання протоколу та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень ст.251 КУпАП, є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суд відповідно до вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Частина 2 статті 126 КУпАП зазначає, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Вина неповнолітнього ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 №510383 від 11.11.2025, DVD-R диском, рапортом працівників поліції.

Відповідно до викладеного, вважаю встановленим в діях неповнолітнього ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Згідно положень ст.23 КУпАП України адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (ст.33 КУпАП).

Відповідно доположень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Ч.2 ст.61 Конституції України передбачено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ч.1 ст.99 КК України, штраф застосовується лише до неповнолітніх, що мають самостійний доход, власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення.

Отже, у адміністративному провадженні при накладенні стягнення у виді штрафу на неповнолітню особу необхідно аналогічно враховувати, що штраф, як стягнення, може застосуватися до неповнолітнього лише при наявності в останнього самостійного доходу.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.13КУпАП у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративного правопорушення, передбаченого, зокрема, ст.173 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені ст.24-1 цього Кодексу.

Згідност.24-1 КУпАП, за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу: 1) зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого; 2) попередження; 3) догана або сувора догана; 4) передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.

Відомості про наявність у неповнолітнього ОСОБА_1 постійного заробітку чи заощаджень в протоколі та доданих до нього матеріалах відсутні.

З огляду на викладене, виходячи із засад справедливості та рівності всіх перед законом, враховуючи: індивідуальний характер юридичної відповідальності; відсутність обставин, що обтяжують відповідальність неповнолітнього ОСОБА_1 , та відомостей про притягнення його раніше до адміністративної відповідальності за вчинені правопорушення; відсутність тяжких наслідків вчиненого ним правопорушення та відомостей про наявність у нього постійного заробітку, доходу чи заощаджень, суд вважає за можливе застосувати до гр-на ОСОБА_1 захід впливу, що застосовується до неповнолітнього, передбачений п.2 ч.1 ст.24-1 КУпАП, а саме: попередження.

З огляду на застосування до неповнолітнього ОСОБА_1 заходу впливу, передбаченого ст.24-1 КУпАП, що не є адміністративним стягненням, судом не вирішується питання про стягнення з нього судового збору в порядку ст.40-1 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.7, 24-1, 173, 245, 251, 252, 256, 280, 283, 284, 285, 287, 289, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Неповнолітнього ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, та застосувати до нього захід впливу, передбачений п.2 ч.1 ст.24-1 КУпАП, у виді попередження.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Львіівського апеляційного суду через Личаківський районний суду м. Львова.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Нор Н.В.