Справа № 342/1233/25
Провадження № 3/342/16/2026
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2026 року м. Городенка

Суддя Городенківського районного суду Івано-Франківської області Гайдич Р.М. розглянувши адміністративну справу яка поступила ГУ ДПС в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 , громадянку України, ІПН НОМЕР_1 , директора ТОВ «Корнівчанка» , яке знаходиться по вул.Шкільна,34, с.Корнів, Чернелицької ТГ, Коломийського району, Івано-Франківської області

за ч.1 ст.163-1 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

До Гороенківського районного суду із Коломийського міськрайонного суду 04.12.2025 поступили за підсудністю матеріали справи відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-1 КУпАП. До Коломийського міськрайонного суду 14.11.2025 матеріали цієї справи було направлено працівниками ДПС з порушенням правил підсудності.

Згідно постанови Городенківського районного суду від 05.12.2025 матеріали даної справи було направлено до ДПС для виправлення недоліків, оскільки в протоколі №2315 від 24.10.2025 було зазначено, що директор ТОВ «Корнівчанка» ОСОБА_1 вчинила правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.163-1 КУпАП, однак була відсутня інформація про дату та час скоєння інкримінованого їй правопорушення.

А 19.12.2025 матеріали даної справи поступили до суду після до оформлення.

В матеріалах даної справи знаходиться протокол № 2315 від 24.10.2025 в котрому зазначено, що директор ТОВ «Корнівчанка» ОСОБА_1 вчинила правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.163-1 КУпАП, оскільки вона занизила податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 17 948,69 грн в 2024 та 2025 році та, що вона занизила податкові зобов`язання з земельного податку на суму 247,41 грн в 2024 та 2025 роках. В протоколі міститься посилання на акт перевірки від 18.09.2025 №19747/09-19-07-02/45552880.

До протоколу також долучена інформація датована 15.12.2025 за підписом Н.Зікрата, в котрій зазначено, що: ОСОБА_1 відповідальна за ведення податкового обліку в період часу з 13.05.2025 по 12.08.2025, а періодом вчинення правопорушення є період із 25.04.2024 по 31.08.2025.

Розгляд справи було призначено на 02.01.2026.

В судове засідання призначене по справі ОСОБА_1 не прибула. Про час і місце розгляду справи повідомлявся в передбачений законодавством спосіб за адресою, яка вказана працівниками ДПС. Будь-яких клопотань які б перешкоджали розгляду справи від неї до суду не надходило.

Суддя, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

При прийнятті рішення за наслідками розгляду справи суд враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що процесуальні особливості справ про адміністративні правопорушення прирівнюються до кримінального процесуального законодавства.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Особу може бути визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто наявність усіх необхідних елементів об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення. Відсутність одного з елементів юридичних ознак складу правопорушення не утворює складу правопорушень.

Стаття 280 КУпАП визначає обставини, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача та суддів і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»). У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Аналогічні положення містить Інструкція з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративні правопорушення, затверджена наказом Міністерства фінансів України № 566 від 02.07.2016 року (далі - Інструкція).

Зокрема, відповідно до пункту 6 розділу ІІ Інструкції, при викладенні обставин правопорушення у протоколі вказуються місце та час його вчинення, суть правопорушення, які саме протиправні дії чи бездіяльність вчинила особа, стосовно якої складається протокол, та які положення законодавства порушено. Якщо є свідки правопорушення та потерпілі, до протоколу вносяться їх прізвища, імена та по батькові, а також місце проживання.

Також до Протоколу долучаються матеріали, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, та документи, що можуть свідчити про обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність особи (за наявності). Кожний документ повинен мати свої реквізити (дату, назву, підписи тощо), містити достовірну інформацію та відповідати вимогам законодавства України про адміністративні правопорушення.

Між тим, протокол про адміністративне правопорушення №2315 від 24.10.2025 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Обов`язковою ознакою правопорушення, яке інкримінується працівниками ДПС Думанській є порушення ведення податкового обліку.

У протоколі зазначено про те, що ОСОБА_2 занизила податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 17 948,69 грн в 2024 та 2025 році та, що вона занизила податкові зобов`язання з земельного податку на суму 247,41 грн в 2024 та 2025 роках.

В протоколі зазначено в розділі дата, час і місце вчинення правопорушення «акт перевірки від 18.09.2025 №19747/09-19-07-02/45552880» без вказування точної дати та часу вчинення інкримінованого правопорушення Думанській.

В матеріалах справи міститься інформація датована 15.12.2025 за підписом ОСОБА_3 , в котрій зазначено, що: ОСОБА_1 відповідальна за ведення податкового обліку тільки в період часу з 13.05.2025 по 12.08.2025, а періодом вчинення правопорушення зазначено період із 25.04.2024 по 31.08.2025.

Суд насамперед зважує на те, що п.86.1. ст. 86 ПК України передбачено, що акт перевірки - це документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає результати. Згідно з положень ст. 58 та п.86.8 ст. 86 ПК України, на підставі акту перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акту перевірки.

Тобто, акт перевірки є лише службовим документом, що фіксує проведення перевірки та висновки інспектора щодо наявності чи відсутності порушень вимог законодавства. При цьому акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому не породжує, не змінює не звужує права особи, не встановлює для неї додаткових обов`язків та не покладає відповідальність.

Висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і, самі по собі, не породжують правових наслідків для платників податків. Податковий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки власні суб`єктивні висновки щодо зафіксованих обставин та в подальшому, у разі виникнення спору щодо рішень про визначення грошових зобов`язань, що приймаються на підставі такого акту, обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених платником податків порушень, а оцінка акту перевірки, зокрема і дій посадових осіб податкового органу щодо його складання, викладених у ньому висновків перевірки, а також щодо самих висновків перевірки, надається при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту.

Дана правова позиція викладена в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.09.2020 у справі №П/811/2893/14.

Таким чином, на переконання суду, акт перевірки не може слугувати єдиним належним та допустимим доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, оскільки в силу норм Податкового Кодексу, акт перевірки не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню.

Отже, єдиною правомірною підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 163-1 КУпАП, є наявність на момент складання протоколу узгодженого податкового повідомлення-рішення, а не акту перевірки. Суд констатує той факт, що у протоколі відсутнє посилання на узгоджене податкове повідомлення-рішення.

Крім того, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини»).

Також суд звертає увагу, що у протоколі має бути зазначено місце, час вчинення правопорушення, а також конкретну суть кожного порушення відповідної норми Податкового кодексу України.

Посилання ж у протоколі просто на норми Податкового кодексу України без конкретизації, яку норму якого Закону та в який конкретний час Думанською порушено, в чому полягає це порушення, які конкретно дії або бездіяльність допущені особою, не розкриває суті конкретного порушення, яке ставиться їй у вину, чим порушується право останньої на захист.

А в інформації наданій суду зазначено дані, що Думанська відповідальна за ведення податкового обліку тільки в період часу з 13.05.2025 по 12.08.2025.

Чому Думанській інкримінуються вчинення правопорушення за період часу від 01.01.2024 по 31.08.2025, без зазначення конкретної дати його вчинення нею в протоколі не зазначено і суду такої інформації не надано.

Окрім того, відповідно до статті 14 КУпАП, посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Тобто при зазначенні у протоколі про адміністративне правопорушення суті адміністративного правопорушення необхідно не лише вказувати факт порушення порядку ведення податкового обліку і його наслідки, але й зазначати, чи є відповідне порушення наслідком невиконання особою своїх службових обов`язків, встановивши, коли і ким такі службові обов`язки для неї були визначені.

Окрім того, матеріали даної справи не містять жодної первинної та іншої звітної документації, на підставі якої контролюючий орган дійшов висновку про наявність у діянні Думанської складу податкового та адміністративного правопорушення та конкретного часу, коли таке правопорушення було вчинено. Як і не встановлено та не зазначено посадові обов`язки Думанської, як посадової особи - керівника ТОВ «Корнівчанка», невиконання яких тягне за собою відповідальність, передбачену ч.1 ст. 163-1 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст. 163-1 КУпАП передбачає відповідальність осіб за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі кваліфікацію правопорушення, якщо така зміна передбачає погіршення становища особи, відносно якої вирішується питання про її притягнення до адіміністратиної відповідальності.

Адже, діючи так, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення від 24.10.2025 №2315, складений без додержання вимог ст. 256 КУпАП.

Також працівниками ГУ ДПС в Івано-Франківській області не усунуто в повній мірі недоліки, вказані в постанові Городенківського районного суду Івано-Франківської області, якими матеріали справи відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.163-1 КУпАП були повернуті для належного оформлення.

Оскільки в наданій інформації зазначено суперечливу інформацію про дату та час скоєння ОСОБА_2 інкримінованого їй правопорушення. А зазначення в цій інформації даних про виявлення правопорушень в період часу від 01.01.2024 по 31.08.2025 із зазначенням того, що Думанська відповідальна за ведення податкового обліку тільки в період часу від 13.05.2025 по 12.08.2025 не відповідає суті пред`явленого обвинувачення у скоєнні нею правопорушення саме в період часу від 01.01.2024 по 31.08.2025.

Також із змісту акту від 18.09.2025 вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на посаді директора ТОВ «Корнівчанка» тільки із 13.05.2025. Що також є підтвердженням суперечності в даті та часі вчинення інкримінованого їй правопорушення в інші періоди часу, зокрема починаючи від 01.01.2024, оскільки про її перебування на відповідальній посаді ТОВ за ведення податкового обліку в цей час нічого не зазначено.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Отже, сукупність наведених обставин свідчить про те, що в матеріалах справи відсутні достатні та належні докази, які беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. ст. 163-1 КУпАП.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку , встановленому законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Протокол про адміністративне правопорушення, як такий, що складений з порушенням вимог законодавства, не може вважатися допустимим доказом і бути покладеним в основу доведеності вини особи, що притягується до відповідальності. Інші докази не вказують на беззаперечне доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення в передбаченому законом порядку.

Нормами чинного законодавства України, зокрема ст. 59 Конституції України, кожному гарантоване право на захист.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України» неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Тобто, якщо уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи, самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді.

Відповідно до п. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Вищезазначені обставини свідчать про відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів які б розкривали об`єктивну та суб`єктивну сторону правопорушення, яке інкримінується працівниками ДПС Думанській.

Тобто працівниками ДПС було складено протокол №2315 від 24.10.2025 з порушенням вимог чинного законодавства України та не надано суду належних та допустимих доказів порушення Думанською, як директором ТОВ «Корнівчанка», ведення податкового обліку відповідальність за які настає саме за ч.1 ст.163-1 КУпАП, саме в період часу її перебування на посаді ТОВ, як посадової особи відповідальної за ведення податкового обліку.

Якщо уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи та належної кваліфікації його дій.

За таких умов, на думку суду, на цьому етапі, суть вчиненого правопорушення з кваліфікацією дій за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП є сумнівними, що є не прийнятним, та не кореспондується із стандартом доказування поза розумним сумнівом, а тому, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважаю, що вина особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не підтверджується належними та допустимими доказами по справі, а тому приходжу до висновку про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 40-1 КУпАП.

Оскільки провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП слід закрити, а судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення, то судовий збір слід віднести на рахунок держави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 163-1, 247, 268, 283-285, 287 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-1 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Городенківський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: Гайдич Р. М.