Справа № 734/2699/25 Головуючий у 1 інстанції Соловей В. В.
Провадження № 33/4823/27/26
Категорія - ч. 2 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2026 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

за участю особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

захисника адвоката Косюка І.В. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження (в режимі відеоконференції) справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Косюка І.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 31 жовтня 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , військовослужбовець ЗСУ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 605,60 грн.

Як встановив суд, 08 червня 2025 року о 16 год. 39 хв. на 98 км автодороги М01 Київ-Чернігів-Нові Яриловичі в с. Кіпті, Чернігівського району, Чернігівської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi A6, д.н.з. НОМЕР_1 , із ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, розширені зіниці, які не реагують на світло, і різка зміна шкіряного покриву обличчя. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. Правопорушення водієм ОСОБА_1 вчинене повторно протягом року.

Не погодившись із рішенням суду, захисник адвокат Косюк І.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу із доповненнями до неї, в яких просить постанову місцевого суду скасувати як незаконну, необґрунтовану та закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в діях його довірителя події та складу даного адміністративного правопорушення. Вважає, що висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, а постанова винесена із порушенням норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, без законної підстави для зупинки транспортного засобу всі подальші дії поліцейських є незаконними. Акцентує увагу на тому, що жодних ознак сп`яніння ОСОБА_1 не мав. Зазначає, що час вчинення адмінправопорушення вказаний у протоколі, не відповідає реальному часу зафіксованому на відеозаписі. Стверджує, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому огляд було проведено неналежною посадовою особою, в зв`язку з чим, на думку апелянта, процедура проходження огляду останнього на стан наркотичного сп`яніння була порушена. За наведених обставин вважає, що його підзахисного було безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника (в режимі відеоконференції), які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Диспозиція ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі-Інструкція), затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №355458 від 08.06.2025 року, ОСОБА_1 08 червня 2025 року о 16 год. 39 хв. на 98 км автодороги М01 Київ-Чернігів-Нові Яриловичі в с. Кіпті, Чернігівського району, Чернігівської області, керував транспортним засобом Audi A6, д.н.з. НОМЕР_1 , із ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, розширені зіниці, які не реагують на світло, і різка зміна шкіряного покриву обличчя. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. Правопорушення вчинене повторно протягом року.

Викладені у даному протоколі відомості ОСОБА_1 власноручно підтвердив своїм підписом (а.с.11).

Отже, даний протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної камери інспектора патрульної поліції.

В матеріалах справи наявний диск із відеозаписом події, за участю ОСОБА_1 (а.с.12), зміст якого підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та висновки місцевого суду про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Як слідує із переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського, працівниками поліції був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . При спілкуванні з водієм працівник поліції виявив у нього явні ознаки наркотичного сп`яніння. Також, на місці зупинки транспортного засобу було проведено відповідний огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, у тому числі і реакцію зіниць очей на світло, і йому було неодноразово запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, однак останній категорично відмовився.

Наявний в матеріалах справи відеозапис не містить ознак здійснення на ОСОБА_1 будь-якого впливу з метою схилення його до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, а свідчить про роз`яснення водію порядку проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та його добровільну відмову від проходження такого огляду.

Доводи захисника, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння спростовуються наявними в матеріалах справи доказами та фактично є суб`єктивним тлумаченням подій, відображених на відеозаписі.

Відповідно до пункту 2 Розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 4 Розділу І Інструкції, ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота), якими є порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан наркотичного сп`яніння.

Ознаки сп`яніння, які виявляються поліцейським при первинному контакті з особою на місці зупинки, визначаються в результаті візуального огляду особи, її поведінки, запахів тощо, і саме ці ознаки є підставою для пропозиції особі пройти огляд на стан сп`яніння.

В даному випадку працівник поліції, оцінивши поведінку та стан ОСОБА_1 , дійшов до висновку, що останній може перебувати в стані наркотичного сп`яніння, а тому в порядку вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху запропонував пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння.

Апеляційний суд зауважує, що поліцейський, виявивши у водія ознаки сп`яніння (алкогольного або наркотичного), з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язаний вчинити дії по перевірці стану водія на предмет перевірки дотримання водієм вимог пп. «а» та пп. «б» п.2.9 Правил дорожнього руху, а водій відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Вказаний нормативний акт встановлює презумпцію знання водієм транспортного засобу його положень та однозначного обов`язку їх виконання.

На переконання апеляційного суду, відеозапис події містить достовірні дані про відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, складання протоколу, роз`яснення наслідків такої відмови, що має істотне значення для правильного вирішення даної справи та є допустимим доказом згідно положень ст. 251 КУпАП. Більш того, інформація, що міститься на відеозаписі, є достатньою для того, щоб зробити висновок про те, що в діях водія є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що не має значення для правової кваліфікації дій такої особи як адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, мотиви та причини відмови від проходження такого огляду.

Слід зазначити і те, що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в порядку самозвернення, чого ним зроблено не було, чим в подальшому ймовірно довів би те, що дійсно не знаходиться в стані наркотичного сп`яніння. При цьому, наявний в матеріалах справи відеозапис не містить ознак здійснення на ОСОБА_1 будь-якого впливу з метою схилення його до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, а свідчить про роз`яснення водію порядку проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та його добровільну відмову від проходження такого огляду.

Розбіжності у часі, який зазначено у протоколі про адмінправопорушення та на відеозаписі працівників поліції, на думку апеляційного суду, не спростовують вчинення ОСОБА_1 адмінправопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, за наявними матеріалами справи, та не є безумовною підставою для скасування судового рішення. До того ж, у суду немає жодних сумнівів, про те, що до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпаАП були внесені неправдиві дані.

Також, відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння було зафіксовано і на технічний носій, що узгоджується із положеннями ст.266 КУпАП.

На думку суду апеляційної інстанції, саме усвідомлення водієм ОСОБА_1 можливого виявлення стану наркотичного сп`яніння в разі проходження відповідного огляду на стан сп`яніння, саме - у закладі охорони здоров`я, і зумовило таку його поведінку.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та проходить військову службу, а тому, огляд на стан сп`яніння повинен був проводитись посадовою особою ВСП не є переконливими, з огляду на те, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 КУпАП за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Належить врахувати, що порядок проведення огляду водіїв на стан сп`яніння закріплений законодавцем саме в ст. 266 КУпАП, чим і користувались працівники поліції у цій справі.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Проте, ОСОБА_1 та його захисник не скористалися процесуальною можливістю та не зверталися зі скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі. Також, стороною захисту не надано відомостей про те, що останні зверталися до суду в порядку КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб працівників поліції. Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, визначеного Інструкцією. Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

Посилання апелянта щодо незаконної зупинки транспортного засобу працівниками поліції не знайшли свого підтвердження, оскільки з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, незгода водія із причинами зупинки або ненадання працівниками поліції доказів вчинення правопорушення, не позбавляє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, та не впливає на причину зупинки. Крім того, на даний час діє воєнний стан і працівники поліції мають право зупиняти та перевіряти усі транспортні засоби, та осіб, які ними керують.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію захисника слід розцінювати, як намагання його довірителем уникнути встановленої Законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, повторно протягом року, та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому Законом порядку, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, його особи, ступеня вини та в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як ОСОБА_1 , так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Косюка І.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 31 жовтня 2025 року притягнення ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач