ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №953/7103/25 Головуючий 1 інстанції: Лисиченко С.М.
Провадження №33/818/128/26 Доповідач: Люшня А.І.
Категорія: ч.1 ст.172-6 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року Харківський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді Люшні А.І.,

- за участю особи, яку притягнуто

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

- прокурора Мельничук О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкові справу за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м.Харкова від 06 серпня 2025 року,-

УСТАНОВИВ:

Цією постановою на ОСОБА_1 накладено за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Також стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн.

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , будучи 03 січня 2024 року звільненою з посади начальника відділу маркетингу та менеджменту Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, являючись відповідно до п.п.«в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, усупереч вимогам абз.2 ч.2 ст.45 вказаного Закону несвоєчасно, а саме: 29 травня 2025 року о 13-51 год., подала без поважних причин щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік, у зв`язку з чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду, звільнити її від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП, на підставі ст.22 КУпАП, у зв`язку з малозначністю правопорушення, обмежитись усним зауваженням, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі ч.2 ст.284 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що несвоєчасне подання щорічної декларації за 2024 рік пов`язане з психологічним стресом, викликаним тяжкою хворобою матері та постійними обстрілами м.Харкова. Вказала, що проживає разом з матір`ю, 1936 р.н., яка є гіпертоніком, має хворе серце великі вузлоутворення щитоподібної залози, хворіє виразковою хворобою дванадцятипалої кишки, хронічним калькульозним холециститом, хронічним колітом із атонією кишківника, потребує постійного лікування та піклування. Зазначила, що з січня по березень 2025 року шукала для матері лікарів, возила її до різних закладів охорони здоров`я на консультації, здачу аналізів та процедури. Наголосила, що не мала умислу ухилятися від виконання обов`язку щодо фінансового контролю; невчасне подання щорічної декларації за 2024 рік не представляє суспільної небезпеки, не завдало значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб; строк, який вона пропустила для подання декларації є незначним; раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася; визнала вину у вчиненому адміністративному правопорушенні; щиро розкаялася.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, доводи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Встановивши винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме: дані протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №365 від 04 липня 2025 року; розпорядження Харківського міського голови №2363 від 04 грудня 2009 року, № 1688/2к від 13 грудня 2023 року; посадову інструкцію начальника відділу маркетингу та менеджменту Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, затверджену заступником міського голови директором Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради 21.12.2017 ОСОБА_2 ; попередження про обмеження, пов`язані з прийняттям на службу в органи місцевого самоврядування та проходження служби; присягу посадової особи місцевого самоврядування, складену ОСОБА_1 19.07.2001 року.

Відповідно до наказу Харківської міської ради №9/1к з 01 лютого 1999 року ОСОБА_1 призначено на посаду бухгалтера-спеціаліста 1 категорії відділу бухгалтерського обліку та звітності (а.с.21).

Згідно наказу Харківської міської ради №73-к з 14 червня 1999 року ОСОБА_1 переведено з посади бухгалтера-спеціаліста 1 категорії відділу бухгалтерського обліку та звітності на посаду спеціаліста 1 категорії по оформленню приватизаційних документів сектору приватизаційних документів та житлових чеків Центру (відділу) приватизації державного житлового фонду (а.с.22).

З наказу Харківської міської ради №205-к вбачається, що з 01 листопада 2001 року ОСОБА_1 переведено до відділу маркетингу та менеджменту на посаду головного спеціалістаінженера-економіста (а.с.23).

Розпорядженням Харківського міського голови №2559 з 17 вересня 2007 року ОСОБА_1 переведено на посаду заступника начальника відділу маркетингу та менеджменту Управління комунального майна та приватизації зазначеного департаменту (а.с.24-26).

Відповідно до розпорядження Харківського міського голови №2363 з 07 грудня 2009 року ОСОБА_1 переведено на посаду начальника відділу маркетингу та менеджменту Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (а.с.27, 28).

З розпорядження Харківського міського голови №1688/2к вбачається, що з 03 січня 2024 року ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу маркетингу та менеджменту Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, у зв`язку з скороченням чисельності і штату працівників згідно п.1 ч.1 ст.40 КЗпП (а.с.29).

Згідно з абз.16 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єкти декларування особи, зазначені у п.1, п.п.«а», «в», «г» п.2, п.4 ч.1 ст. 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларації відповідно до цього Закону.

Відповідно до п.п.«в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» посадові особи місцевого самоврядування є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Зі ст.13 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» вбачається, що посадові особи місцевого самоврядування зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в порядку, встановленому Законом України «Про запобігання корупції».

Згідно абз.2 ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в"-"г" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до п.1 ч.2 розділу ІІ «Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції» від 23.07.2021 № 449/21, щорічна декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону (щороку), абзацу другого частини другої статті 45 Закону (після припинення діяльності (після звільнення) у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Приписами ч.1 ст.172-6 КУпАП передбачена адміністратвина відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 подала шляхом заповнення відповідної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції: щорічну декларацію за 2024 рік 29 травня 2025 року о 13-51 год.

Враховуючи вимоги абз.2 ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 повинна була подати щорічну декларацію за 2024 рік не пізніше 01 квітня 2025 року, а подала майже через два місяці 29 травня 2025 року, тобто несвоєчасно.

Таким чином, ОСОБА_1 не виконала вимоги абз.2 ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», у зв`язку з чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги те, що особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не заперечує самого факту подання нею щорічної декларації за 2024 рік - 29 травня 2025 року, тобто з порушенням встановленого строку.

Під поважними причинами пропуску строку слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою.

Відомості про обставини, які об`єктивно могли завадити ОСОБА_1 в поданні щорічної декларації у встановлений законом строк, в матеріалах справи відсутні, не надані вони й під час апеляційного розгляду.

Доводи апеляційної скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про те, що несвоєчасне подання нею щорічної декларації за 2024 рік зумовлено хворобою матері та обстрілами м.Харкова, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, так як остання, будучи суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», є обізнаною щодо обов`язку, порядку, строку подачі щорічної декларації та зобов`язана вжити всіх заходів для своєчасного подання такої декларації. Встановлені антикорупційним законодавством строки подання відповідної декларації є цілком достатніми для виконання таких вимог закону.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність умислу в діях ОСОБА_1 щодо несвоєчасного подання щорічної декларації є безпідставними, оскільки адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП - є правопорушенням з формальним складом, для констатації наявності якого встановлення суспільно-небезпечних наслідків не вимагається, i суб`єктивна сторона якого може виявлятися як в умисній, так i в необережній формі вини, а зазначені нею обставини не звільняють останню від обов`язку виконання вимог Закону України щодо своєчасного подання щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування за 2022 рік.

Доводи апеляційної скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про можливість її звільнення від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП, на підставі ст.22 КУпАП, у зв`язку з малозначністю правопорушення, є необґрунтованими.

Так, згідно ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Звільнення від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю скоєного правопорушення, передбачене ст.22 КУпАП, є правом, а не обов`язком суду і застосовується лише в сукупності усіх з`ясованих фактів, що дозволяють вирішити питання про доцільність звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності.

Відповідно до абзацу 2 Угоди про створення групи держав по боротьбі з корупцією (GRECO) від 05.05.1998 корупція являє собою величезну загрозу правовим нормам, демократії, правам людини, об`єктивності та соціальній справедливості, перешкоджає економічному розвиткові та ставить під загрозу стабільність демократичних інститутів та етичних норм суспільства.

Вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією не може визнаватися малозначним, оскільки вчинення такого правопорушення порушує встановлені антикорупційним законодавством вимоги, заборони та обмеження, посягає на встановлений порядок діяльності органів влади, а також порядок реалізації особами таких органів, наданої їм влади та посадових повноважень, дискредитує органи влади.

Тому, звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією на підставі ст.22 КУпАП, не буде відповідати загальним засадам запобігання та протидії корупції в державі, з огляду на вкрай негативну реакцію суспільства до таких проявів.

Твердження ОСОБА_1 про те, що строк який вона пропустила для подання щорічної декларації (майже два місяці) є незначним, а тому можливо закрити справу за малозначністю, є необґрунтованими, оскільки встановлений строк на подачу декларації є чітко визначеним, що унеможливлює встановлювати на розсуд суду такі межі, які б можливо було вважати незначними, більш того, така дискреційна правозастосовна діяльність суду зробила б такі строки «розмитими» з точки зору закону, внесла істотні розбіжності, що в кінці кінців суттєво вплинула на задачі та цілі, які ставилися за мету вказаним антикорупційним законодавством та в свою чергу порушило основний принцип конвенційний принцип правової визначеності. Законодавством чітко встановлено строки для подачі декларації, зазначені строки є достатніми для виконання покладених обов`язків.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_1 є спеціалістом в області права, тривалий час працювала на займаній посаді і відповідно знала правові наслідки несвоєчасного подання декларації.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, і матеріали справи їх не містять.

Порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду м.Харкова від 06 серпня 2025 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду А.І. Люшня