Номер провадження: 33/813/150/26
Головуючий у першій інстанції Гаєва Л. В.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 04.09.2025 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП,

встановив:

Оскарженою постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень, та стягнуто судовий збір 605,60 грн.

Згідно з оскарженою постановою, 12.08.2025 року, приблизно о 21 год. 23 хв., ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Toyota Camry» д/н НОМЕР_1 , по вул. Фонтанська дорога, біля будинку №4А у м. Одесі, став учасником дорожньо-транспортної пригоди, після чого залишив місце ДТП, чим порушив вимоги 2.10»а» ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.122-4 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати постанову та прийняти нову, якою провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Мотивуючи вимоги скарги апелянт вказує, що місцевий суд не врахував відсутність доказів наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, зокрема не містить відомостей про дорожньо-транспортну пригоду, а також іншого учасника ДТП. Також апелянт стверджує, що не був учасником ДТП, посилання на яке міститься в протоколі та в оскаржуваній ухвалі. Апелянт зазначає, що місцевим судом не враховано відсутність будь-яких належних та допустимих доказів правопорушення, крім протоколу про адміністративне правопорушення, який сам по собі не є безумовним та неспростованим доказом на доведення вини особи.

Також ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки він не був присутній при розгляді справи в місцевому суді, а копію постанови отримав в суді, після ознайомлення з матеріалами справи 01.12.2025 року.

Судовий розгляд в апеляційному суді проведено за відсутністю ОСОБА_1 , який будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду не подавав.

Суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду судом були створені всі можливі та необхідні умови для реалізації права учасників на доступ до правосуддя.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

У своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дослідивши матеріали справи та долучені докази; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; суд дійшов висновку про таке.

Що стосується клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, судом встановлено наступне.

Згідно положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

Як вбачається з матеріалів судової справи, ОСОБА_1 не був присутній в суді першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а копію постанови від 04.09.2025 року отримав 01.12.2025 року.

Враховуючи наведені обставини, з метою забезпечення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, права на доступ до правосуддя, суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної постанови судді районного суду, з посиланням на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, апеляційним судом встановлено таке.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Положеннями ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У відповідності до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 278 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У відповідності до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При розгляді даної адміністративної справи місцевий суд наведених вище вимог закону не дотримався, оскільки не звернув увагу на неналежне оформлення матеріалів адміністративної справи органом, який складав протокол, з необхідною та достатньою повнотою не встановив фактичні обставини справи, та прийняв передчасне рішення про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Такий висновок судді районного суду є необґрунтованим та передчасним, оскільки протокол про адміністративне правопорушення є таким, що не відповідає вимогам закону, а відсутність доданих до протоколу матеріалів унеможливлює прийняття остаточного рішення судом, без усунення недоліків, які містять в собі матеріали справи, органом який складав протокол про адміністративне правопорушення.

Апеляційним судом встановлено, що обставини викладенні в протоколі про адміністративне правопорушення не підтверджені документами, які містять інформацію про правопорушення та не були долучені відповідним правоохоронним органом при оформленні матеріалів до їх передачі до суду, що суперечить вимогам ч.ч. 1, 8 Розділу ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом №1395 від 07.11.2015 Міністерства внутрішніх справ України (далі - «Інструкція»).

Відповідно до п.4 ч.1 Розділу ІІ Інструкції, протокол про адміністративне правопорушення складається в письмовій формі відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Розділом ІХ Інструкції чітко зазначені Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП, а також містить посилання на дії працівників поліції при залишенні учасниками дорожньо-транспортної пригоди місця події. Відповідно до ч.1 у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додається чітко встановлений Інструкцією перелік необхідних документів. Згідно абзацу 2 частини 2 даної Інструкції поліцейський в порядку звітування за результатами реагування на повідомлення про адміністративні правопорушення складає рапорт на керівника відповідного підрозділу поліції, який передається уповноваженій особі підрозділу поліції.

Відповідно до положень ч. ч. 6, 7 Розділу ІХ Інструкції у випадках, коли для прийняття об`єктивного рішення виникає необхідність для отримання додаткових даних, поліцейський, який оформлює матеріали ДТП, протягом доби передає оформлені матеріали ДТП для подальшого розгляду уповноваженій особі підрозділу поліції, на території обслуговування якого сталася пригода.

Уповноважена особа підрозділу поліції під час розгляду матеріалів ДТП повинен(на) в найкоротший строк, але не більше одного місяця з дати вчинення ДТП, встановити всі обставини її скоєння, вжити інших заходів щодо об`єктивного визначення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, скласти відносно такої особи протокол про адміністративне правопорушення та в п`ятиденний строк надіслати його до відповідного суду.

Частиною 8 Інструкції визначено, якщо при ДТП один з його учасників зник з місця пригоди, поліцейський оформляє схему місця ДТП, відбирає пояснення в потерпілого, свідків (у разі їх наявності), встановлює наявність засобів зовнішнього відео-, фотоспостереження та невідкладно повідомляє уповноважену особу підрозділу поліції, відповідальну за розшук осіб, що зникли з місця ДТП. Остання зобов`язана вжити всіх можливих заходів для встановлення винуватців ДТП та обставин її вчинення в найкоротший строк, але не більше двох місяців.

Розшук осіб, що зникли з місця ДТП, здійснюється шляхом використання баз (банків) даних, що входять до єдиної інформаційної системи МВС, відкритих джерел інформації, надсилання запитів про отримання необхідних фото- та/або відеофіксацій відповідної пригоди, виклику осіб для прибуття до підрозділу або відвідування їх за місцем проживання (перебування), роботи.

При встановленні транспортного засобу, який зник з місця пригоди, проводяться його огляд на предмет наявності характерних пошкоджень, інших обставин ДТП та фотофіксація.

Однак цим приписам Інструкції матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 не відповідають.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №422216 від 13.08.2025 року, 12.08.2025 року, о 21 год. 23 хв., в м. Одесі, вул. Фонтанська дорога, 4А, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Toyota Camry» д/н НОМЕР_1 , залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний, чим порушив вимоги 2.10 «а» ПДР, за що передбачена відповідальність за ст.122-4 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 наполягав на тому, що факту ДТП не було, а 12.08.2025 року він рухався по вул. Фонтанська дорога в м. Одесі та на перехресті з вул. Краснова між ним та водієм іншого транспортного засобу сталося непорозуміння стосовно черговості проїзду перехрестя. Під час словесної суперечки, до них під`їхали працівники патрульної поліції, які допомогли розібратися в конфлікті, вказавши іншому водієві на неправильний проїзд перехрестя. Після чого всі учасники роз`їхалися у своїх напрямках, а жодні матеріали щодо порушення правил дорожнього руху не оформлювалися.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що 13.08.2025 року, працівники патрульної поліції, а саме поліцейська 1 взводу 2 роти УПП бат. УПП в Одеській області капрал поліції Дика А.Д., склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 422216 за ст.122-4 КУпАП.

Як вбачається з зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, складеному поліцейською 1 взводу 2 роти УПП бат. УПП в Одеській області капралом поліції Дикою А.Д., в графі «14. Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення» міститься підпис та напис «надав на окремому аркуші». Проте, вказані пояснення не долучені до матеріалів справи.

Місцевим судом не надана оцінка відсутності пояснень ОСОБА_1 , наданих ним на окремому аркуші, посилання на які міститься в протоколі про адміністративне правопорушення, а також відсутність матеріалів на підтвердження факту ДТП, що свідчить про передчасність висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

За наведених обставин апеляційний суд визнає доводи ОСОБА_1 відносно відсутності підтвердження факту дорожньо-транспортної події, на даній стадії є неспростованими.

Наведені обставини свідчать про те, що твердження ОСОБА_1 , що він не був учасником ДТП та не залишав місця пригоди, неможливо спростувати без додаткової перевірки, що буде впливати на наявність або відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП. Додаткова перевірка обставин, які зазначені в постанові апеляційного суду має бути здійснена органом який складав протокол, оскільки усунути встановлені під час апеляційного перегляду недоліки шляхом вивчення наданих суду матеріалів справи неможливо.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, на думку апеляційного суду, оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення з порушенням процесуальних норм, зокрема згаданої вище Інструкції призвело до порушення зазначених вимог ст.ст. 1, 256 КУпАП та прав ОСОБА_1 який, відповідно, позбавлений права відстоювати свою невинуватість, що нівелює принципи судочинства по справам про адміністративні правопорушення, а також порушує його право на захист, що регламентовано положеннями ст. 63 Конституції України.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

Як це регламентовано законодавством, для всебічного, повного та об`єктивного встановлення обставин справи, інспектору поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, під час доопрацювання матеріалів справи про адміністративне правопорушення необхідно перевірити чи надходило повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 12.08.2025 року, приблизно о 21 год. 23 хв., на вул. Фонтанська дорога, 4а, у м.Одесі за участю водія ОСОБА_1 до УПП в Одеській області; встановити дату, час, відповідний номер його реєстрації та особу, якою було подане таке повідомлення; встановити екіпажі, які були направлені на виклик, із чітким визначенням номеру автомобілю, даних працівників поліції, та номерів їх жетонів; перевірити, чи мало місце складення працівниками поліції матеріалів ДТП, які результати встановлені та хто приймав участь при складанні цих матеріалів; перевірити доводи ОСОБА_1 щодо можливого спілкування з працівниками поліції під час конфлікту з водієм іншого транспортного засобу, встановити особу водія іншого транспортного засобу та отримати від нього пояснення; встановити та зафіксувати всі інші необхідні обставини справи з метою усунення недоліків та протирічь.

Відповідно до положень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року, протокол про адміністративне правопорушення, складений без додержання вимог ст.256 КУпАП підлягає поверненню відповідному органу для належного оформлення.

Приймаючи рішення про скасування оскаржуваної постанови судді районного суду з поверненням для належного оформлення та доопрацювання матеріалів справи органу, який складав протокол, апеляційний суд враховує практику ЄСПЛ.

Так, у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

При цьому, враховуючи, що розгляд справи в суді здійснюється лише в межах перевірки тих обставин, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та матеріалах долучених до нього, які були зібрані органом, який склав протокол, та для з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, на суд не може бути покладена функція збирання доказів, оскільки таким чином буде порушено принцип змагальності, та з огляду на те, що без встановлення фактичних обставин події правопорушення, суд апеляційної інстанції не має можливості прийняти остаточне законне рішення по суті справи, матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягають поверненню до Управління патрульної поліції в Одеській області для проведення додаткової перевірки та належного оформлення матеріалів адміністративної справи.

З урахуванням встановлених обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із поверненням матеріалів справи для проведення додаткової перевірки та належного оформлення матеріалів адміністративної справи.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, апеляційний суд,

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 04.09.2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 04.09.2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим за ст. 122-4 КУпАП скасувати.

Прийняти нову постанову, якою матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 повернути до Управління патрульної поліції в Одеській області для доопрацювання та належного оформлення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський