Справа № 550/1429/25
Провадження № 3/550/8/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2026 року селище Чутове

Суддя Чутівського районного суду Полтавської області Литвин В.В.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від СПД № 2 ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , раніше, протягом року, до адміністративної відповідальності не притягався,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 04.11.2025 о 08 год 27 хв по дорозі Велика Рублівка Чутове Полтавського району, Полтавської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом 21412, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння; огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у визначеному законом порядку зі згоди водія у лікаря нарколога за адресою м. Полтава, вул. Медична 1, - чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судове засідання, призначене на 15.12.2025, було відкладено на 06.01.2026 о 09:20 год. у зв`язку із заявою ОСОБА_1 (а.с. 13), про що повідомлено останнього під розписку (а.с. 14).

У судове засідання 06.01.2026 ОСОБА_1 не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином та завчасно. Жодних заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подав.

Статтею 268 КУпАП передбачений вичерпний перелік статей при розгляді справ за якими присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Категорія справ за ст. 130 КУпАП до вказаного переліку не входить, а тому присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за цією статтею у судовому засіданні не є обов`язковою.

Беручи до уваги зазначене вище, а також ст. 268 та ст. 277 КУпАП, суд доходить висновку про можливість розгляду даної справи у відсутності ОСОБА_1 .

Розв`язуючи питання доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, суд вказує на таке.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У п. 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Обов`язки та права водіїв механічних транспортних засобів визначені розділом 2 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, проходження в установленому порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є не правом, а обов`язком особи, яка керує транспортним засобом, а відмова від такого огляду є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Разом з тим, п. 2.9 ПДР забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 цього Кодексу завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Процедура та порядок огляду на стан сп`яніння регламентуються ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 за № 1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103.

Відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

За положеннями ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Будь-яке обвинувачення особи має бути конкретним, зрозумілим та підтверджено належними, достовірними та допустимими доказами.

За приписами ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Отже, згідно з вказаною нормою закону, водій транспортного засобу має право вибору де проходити огляд на стан сп`яніння: на місці зупинки чи в закладі охорони здоров`я. Своєю чергою, поліцейські повинні спершу запропонувати водію пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки й з використанням спеціальних технічних засобів, а у випадку не бажання проходити такий огляд, або незгоди з його результатами повинні запропонувати пройти огляд в закладі охорони здоров`я і не в будь-якому, а в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції.

Лише у разі, якщо водій отримав письмове направлення та відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, тільки тоді поліцейський має право скласти протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП (п. 2.5 Правил дорожнього руху).

Таким чином, аналіз викладених вище норм свідчить про те, що підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку безумовно є та обставина, що водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою технічних засобів, та в медичному закладі. Зазначена відмова має бути зафіксована поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису.

Недотримання визначеної законом процедури має наслідком її недійсність, що встановлено ч. 5 ст. 266 КУпАП.

Тобто, ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння (п. 2.5 Правил дорожнього руху).

При цьому, під час перегляду відеозапису судом встановлено, що ОСОБА_1 не відмовився пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння, а пройшов такий огляд в закладі охорони здоров`я. У такому разі, у випадку відмови пройти огляд на місці зупинки або незгоди з його результатами, законодавством передбачений чіткий порядок подальших дій працівників поліції, а саме: оформити направлення на проходження огляду в медичному закладі та запропонувати пройти освідування на виявлення стану алкогольного сп`яніння у найближчому медичному закладі. Надалі, у разі відмови отримати відповідне письмове направлення на огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі чи у разі висловлення чіткої відмови від проходження такого огляду, дії ОСОБА_1 необхідно було б кваліфікувати як порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, відповідно до вимог якого, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, однак від такого і на місці зупинки транспортного засобу й у медичному закладі відмовився.

Натомість з даних відеозапису судом встановлено, що ОСОБА_1 не відмовлявся, а виявив бажання пройти такий огляд у медичному закладі, де і пройшов його. Таким чином, за результатами огляду у цьому медичному закладі встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що, беручи до уваги раніше встановлений факт керування останнім транспортним засобом 21412, д.н.з. НОМЕР_1 , могло б слугувати самостійною підставою для притягнення його до відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, інкримінуючи йому порушення п.п. "а" п. 2.9 Правил дорожнього руху, а не п. 2.5 Правил дорожнього руху, як зазначено у протоколі.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно з якими усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні відповідні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 безпосередньо 04.11.2025 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або, що після того, як він пройшов такий огляд і висловив свою незгоду з його результатами, отримав відповідне письмове направлення на огляд у медичному закладі і висловлює свою чітку відмову від проходження такого огляду, що б могло слугувати самостійною підставою для притягнення його до відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, інкримінуючи йому порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Навпаки, з наданих суду доказів встановлено, що ОСОБА_1 пройшов такий огляд в медичному закладі.

За таких обставин, суд доходить висновку, що працівником поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення були порушені вимоги КУпАП та Інструкції.

Так, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-р 2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі й закріпленої вст. 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому слід зазначити, що у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебирає на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1, 2 ст. 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

При цьому, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 537/2088/17, правомірність постанови має ґрунтуватися на тому, що факт правопорушення є доведеним і при її ухваленні процедура була дотримана. При цьому, також зазначено, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

Беручи до уваги викладене, оскільки винність особи у вчиненні інкримінованого їй правопорушення не підтверджується будь-якими доказами, а факт, який, на думку автора протоколу, зафіксований у змісті самого протоколу про адміністративне правопорушення, не знайшов свого підтвердження, суд доходить висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що полягає у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння (п. 2.5 Правил дорожнього руху), у зв`язку із чим провадження у справі щодо нього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 130, п. 1 ст. 247, ст.ст. 279, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Чутівський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.В. Литвин