Номер провадження 33/816/839/26 Суддя-доповідач Соколова Н. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 січня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Соколова Н. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Павловського Віталія Андрійовича на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 04.12.2025, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП,

установив:

Постановою судді Сумського районного суду м. Суми від 04.12.2025 ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки та стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 605 гривень 60 копійок.

Згідно з постановою судді Сумського районного суду м. Суми від 04.12.2025, відносно ОСОБА_1 було складено три протоколи про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 510201 за ст. 122-4 КУпАП, серії ЕПР1 № 510185 за ст. 124 КУпАП та протокол серії ЕПР1 № 510244 за ч. 4 ст. 130 КУпАП, які відповідно до вимог ст. 36 КУпАП, об`єднано їх в одне провадження під одним номером: справа № 591/13072/25, провадження №3/591/3852/25.

В постанові зазначено, що ОСОБА_1 11 листопада 2025 року о 17 год 07 хв в м. Суми по вул. Охтирській, 4, керував автомобілем КІА К5, н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль Skoda Fabia, н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , після чого залишив місце пригоди, в подальшому було встановлено, що водій після ДТП за його участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, вживав алкогольні напої, огляд на стан сп`яніння водія проводився за допомогою приладу газоаналізатор алкотест «Drager» 7510, показник 0,91% проміле, чим порушив п.п. 2.10.а, 2.10.є 13.1 Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачені ст.ст. 122-4, 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, вважаючи його таким, що постановлено з порушенням діючого законодавства, адвокат Павловський В.А. звернувся до апеляційного суду клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційною скаргою.

В обґрунтування пропуску строку, захисник посилається на те, що десятиденний строк на оскарження постанови закінчився у вихідний день.

Просить вказану причину визнати поважною та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Зарічного районного суду м. Суми від 04 грудня 2025 року.

Також просить постанову судді суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що відсутні докази на підтвердження обставин, зазначених у оскаржуваній постанові, оскільки сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним і безумовним доказом на доведення вини, схема ДТП відображає лише положення автомобіля потерпілої на дорозі, пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 написані під диктовку працівників поліції, ОСОБА_3 за кермом автомобіля ОСОБА_1 не бачила я і не бачила вживання ним алкоголю після ДТП, на фото є пошкодження автомобіля потерпілої, однак не відображено жодних пошкоджень автомобіля ОСОБА_1 . Наявний у справі відеозапис не відображає обставин вчинення ДТП. Відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Судом першої інстанції не викликав та не допитав заявлених захистом свідків та не врахував наявність у ОСОБА_1 захворювання на цукровий діабет. Також відсутній умисел ОСОБА_1 .

Про призначення даної справи до апеляційного розгляду ОСОБА_1 та його захисник Павловський В.А. були повідомлені завчасно у передбачений законом спосіб, однак, до апеляційного суду для участі у судовому засіданні не з`явились.

На підтвердження належного повідомлення про час день та місце розгляду справи свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які повернулись на адресу суду.

09.01.2026 від ОСОБА_4 засобами електронного зв`язку (ЕП № 79/26-Вх.) надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю, при цьому доказів, які підтверджують зазначені обставини, не надано.

Згідно з ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

З огляду на те, що ОСОБА_1 та його захисник адвокат Павловський В.А. до суду не з`явилися, а адвокат Павловський В.А. до заяви про відкладення розгляду справи жодних підтверджуючих документів не надав, приходжу до висновку, що розгляд справи слід провести у відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Положеннями ч. 1 ст. 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Якщо останній день строку припадає на святковий, вихідний або неробочий день, то днем закінчення строку вважається найближчий робочий день.

Таким чином, оскільки останній день строку припав у даному випадку на вихідний день, а апеляційна скарга подана у найближчий робочий день, строк звернення до суду апеляційної інстанції не є пропущений, а тому поновлення не потребує.

Що стосується доводів апелянта щодо незаконності прийнятого суддею суду першої інстанції рішення, то апеляційний суд враховує наступне.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог Закону, суддя суду першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Так, визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушення передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, суддя першої інстанції правильно, як на докази вини послався на: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №510201 від 11.11.2025 за ст. 122-4 КУпАП; протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №510185 від 11.11.2025 за ст. 124 КУпАП; схему місця ДТП; письмові пояснення ОСОБА_1 , письмові пояснення ОСОБА_3 ; фото, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №510244 від 11.11.2025 за ч. 4 ст. 130 КУпАП; висновок приладу газоаналізатор алкотест «Drager», показник 0.91% проміле; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому засвідчена згода особи з результатом; довідку про наявність у ОСОБА_1 посвідчення водія, відеозапис, на якому зафіксовані у ОСОБА_1 очевидні ознаки сп`яніння, проведення огляду на визначення стану сп`яніння водія згідно з встановленим порядком, а також той факт, що ОСОБА_1 не спростував факту керування ним автомобілем, його поведінка свідчила лише про намагання приховати факт причетності до ДТП, до того ж на відеозаписі сам ОСОБА_1 підтвердив той факт, що після керування автомобілем (тобто після ДТП) він вживав алкоголь.

Зазначені докази зібрані у передбаченому законом порядку, і ставити під сумнів їх належність та допустимість апеляційний суд підстав не вбачає.

При цьому, відеозапис, який було враховано суддею при прийнятті оскаржуваної постанови, було досліджено і апеляційним судом під час підготовки вказаної справи до апеляційного розгляду.

Його даними підтверджується те, що у ОСОБА_1 зафіксовані очевидні ознаки сп`яніння, підтверджено проведення огляду на визначення стану сп`яніння водія згідно встановленого порядку, а також той факт, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним автомобілем, також ОСОБА_1 підтвердив той факт, що після керування автомобілем (тобто після ДТП) він вживав алкоголь.

Апеляційний суд акцентує увагу на тому, що пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з огляду на приписи ч. 1 ст. 251 КУпАП, є самостійним джерелом доказів.

Відтак, зміст пояснень ОСОБА_1 , наданих ним в усній формі поліцейським на місці події, слугує вагомим підтвердженням тієї обставини, що останній вживав алкоголь після того, як скоїв ДТП.

Твердження захисника про те, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним і безумовним доказом на доведення вини, суд не бере до уваги, оскільки протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, і суддя суду першої інстанції надавав йому оцінку у сукупності з іншими доказами.

Щодо доводів апелянта про те, що схема ДТП не є доказом, оскільки відображає лише положення автомобіля потерпілої на дорозі, то їх апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 всупереч вимогам п.2.10.а ПДР щодо негайної зупинки т/з після ДТП покинув місце ДТП, що унеможливило встановлення положення його автомобіля на проїжджій частині в момент зіткнення.

Доводи захисника про те, що пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 написані під диктовку працівників поліції, не заслуговують на увагу, оскільки в зазначених поясненнях наявні особисті підписи учасників ДТП, при цьому будь яких зауважень чи застережень пояснення не містять.

Доводи апелянта на те, що відеозаписи не відображають обставин вчинення ДТП, не є підставою для визнання їх недопустимими доказами, оскільки на даних відеозаписах зафіксовано проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння і підстав піддавати сумніву зміст даного відеозапису немає.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що ОСОБА_3 за кермом автомобіля ОСОБА_1 не бачила, не бачила вживання ним алкоголю після ДТП, а також не відображено жодних пошкоджень автомобіля ОСОБА_1 на фото, оскільки ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції чітких та категоричних заперечень проти своєї причетності до ДТП не висловлював, натомість, з відеозапису та письмових пояснень потерпілої слідує, що вона безпосередньо після ДТП, переслідувала автомобіль, який залишив місце пригоди, де після його зупинки виявила ОСОБА_1 , а з зафіксованих в схемі пошкоджень на транспортних засобах слідує їх співпадіння (пошкодження правого дзеркала в автомобілі ОСОБА_1 співпадає з пошкодженням лівого дзеркала в автомобілі потерпілої).

Наведені докази переконливо та в достатній мірі свідчать про те, що ОСОБА_1 за обставин, наведених в протоколі вчинив ДТП, свідомо залишив місце пригоди та сам підтвердив факт вживання алкоголю після цього.

Щодо доводів апелянта про те, що суд першої інстанції не викликав та не допитав заявлених захистом свідків слід зазначити таке.

Ознайомившись з письмовими поясненнями, зазначених як свідки сторони захисту, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суддя апеляційного суду підстав для їх допиту ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції не вбачає, оскільки вони не були очевидцями ДТП та проходження ОСОБА_7 огляду на стан алкогольного сп`яніння, під час якого останній підтвердив факт вживання ним алкогольних напоїв.

Таким чином клопотання про допит в судовому засіданні свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Доводи захисту про те, що суд першої інстанції не врахував наявність у ОСОБА_1 захворювання на цукровий діабет не заслуговують на увагу, оскільки зазначена обставина не впливає на висновки судді про наявність у діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП .

Доводи захисту щодо відсутності умислу ОСОБА_1 спростовані наявними у справі та описаними вище доказами.

Інших доводів, за яких можливо було б дійти висновку щодо незаконності прийнятого суддею суду першої інстанції рішення в частині притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, в апеляційній скарзі не наведено.

Дослідивши вказані матеріали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.п. 2.10.а, 2.10.є 10.9 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП поза розумним сумнівом.

Враховуючи вказані обставини, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді районного суду слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

постановив:

Клопотання адвоката Павловського В.А. задовольнити частково. Долучити до матеріалів справи консультативний висновок спеціаліста. В задоволенні клопотання про допит свідків відмовити.

Постанову судді Сумського районного суду м. Суми від 04.12.2025 якою ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки - залишити без зміни, а апеляційну скаргу скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Павловського Віталія Андрійовича на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Н. О. Соколова