Провадження № 33/4808/61/26
Категорія ч.1 ст.173-2 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Деркач Н. І.
Суддя-доповідач Малєєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 року м. Івано-Франківськ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Малєєв А.Ю., за участю секретаря с.з. Паньків В.І., розглянув справу за апеляційною скаргою захисника Руденької К.С. в інтересах ОСОБА_1 (Апелянтка), на постанову Івано-Франківського міського суду від 17.11.2025

в с т а н о в и в :

1. Зміст постанови суду першої інстанції.

1.1. Постановою суду закрито провадження у справі щодо Апелянтки за ч.1 ст.173-2 КУпАП, а матеріали справи передано до органу досудового розслідування Івано-Франківському РУП ГУ НП в Івано-Франківській області.

1.2. Згідно протоколу 18.07.2025 року близько 17 год. 45 хв. в АДРЕСА_1 , Апелянтка вчинила домашнє насильство фізичного характеру, а саме вдарила рукою в область обличчя, тягнула за волосся та вкусила за руку сестру ОСОБА_2 , внаслідок чого було завдано шкоди фізичному здоров`ю, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

2. Доводи апеляційної скарги.

2.1. Суд не дослідив належним чином усі обставини справи та докази, зокрема не надав оцінки тому факту, що Апелянтка діяла у стані необхідної оборони для захисту себе та дітей від агресії сестри, яка першою розпочала фізичний конфлікт.

2.2. У діях Апелянтки відсутній умисел на вчинення домашнього насильства, оскільки вона лише захищалася від нападниці, що виключає адміністративну відповідальність згідно зі ст. 17 та 19 КУпАП.

2.3. Протокол був складений з порушенням строків, передбачених ст. 254 КУпАП (майже через три тижні після події), що робить його недопустимим доказом.

2.4. Висновок суду про наявність ознак кримінального правопорушення є помилковим, оскільки конфлікт був спровокований іншою стороною, а Апелянтка сама є потерпілою, що підтверджується її зверненням до поліції та медичними довідками про отримані травми.

2.5. Суд першої інстанції розглянув справу формально, не дослідив усіх обставин (зокрема, що Апелянтка викликала поліцію першою, а сестра лише через 5 днів) та не надав оцінки медичним довідкам, які підтверджують тяжчі травми саме у Апелянтки.

2.7. Потерпіла від домашнього насильства не може одночасно бути суб`єктом вчинення насильства щодо нападника в межах одного конфлікту, тому кваліфікація дій Апелянтки як домашнього насильства є невірною.

Враховуючи наведені обставини просить оскаржену постанову скасувати та закрити провадження у справі.

3. Позиції сторін в судовому засіданні апеляційного суду.

В судовому засіданні захисник підтримала апеляційну скаргу. Постанова незаконна, Апелянтка діяла в стані крайньої необхідності і необхідної оборони.

4. Мотиви апеляційного суду.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено вчинення насильства у сім`ї, у різних формах: застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право тощо, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Конфлікт між Апелянткою та потерпілою супроводжувався заподіянням тілесних ушкоджень обом сторонам (а.с. 7, 8).

Обидві сторони подали заяви в порядку КПК про заподіяння їм тілесних ушкоджень і притягнення іншої сторони до кримінальної відповідальності (а.с. 12, 13).

Матеріали щодо дій ОСОБА_2 передані для проведення досудового розслідування в порядку КПК (а.с. 44, 45).

Як вбачається з матеріалів справи конфлікт мав тривалий та інтенсивний характер.

Характер отриманих ушкоджень сторонами, механізм їх заподіяння, а також взаємні звинувачення вимагають слідчих дій у порядку КПК, які неможливо здійснити в межах провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що Апелянтка діяла у стані необхідної оборони та крайньої необхідності, не можуть бути однозначно підтверджені або спростовані без повного досудового розслідування. Питання про те, чи були дії особи необхідною обороною, перевищенням її меж, чи умисним заподіянням тілесних ушкоджень (ст. 125, ст. 126 КК України), підлягає з`ясуванню в порядку КПК України.

Ознаки домашнього насильства (ст. 173-2 КУпАП) та кримінальних правопорушень проти здоров`я особи часто є суміжними. Однак, за наявності обґрунтованої підозри щодо заподіяння тілесних ушкоджень, які можуть тягнути за собою кримінальну відповідальність, пріоритетним є кримінально-процесуальний порядок розслідування, що забезпечує більш широкі можливості для збору доказів та захисту прав учасників.

Суд першої інстанції, скориставшись правом, наданим ст. 253 КУпАП, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність передачі матеріалів справи органу досудового розслідування для надання правової оцінки діям учасників конфлікту в межах кримінального провадження.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що постанова судді суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись статтею 294 КУпАП суддя апеляційного суду,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського міського суду від 17.11.2025 року щодо неї - без змін.

Постанова не оскаржується.

Суддя А.Ю. Малєєв