ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/51/26 Справа № 711/8884/25 Категорія: ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП Головуючий у І інстанції Комплєктова Т. О. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2026 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., за участю захисника Демиденка В.А. та правопорушника ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника Демиденка В.А. на постанову Придніпровського райсуду м. Черкаси від 14.10.2025 р., якою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1

в м. Черкаси, громадянина України, який має середню освіту, одружений, має на утриманні

неповнолітню доньку 2017 р.н., не працює,

проживає

АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, із застосуванням ст. 36 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 40 800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу, стягнуто судовий збір в розмірі 605,6 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 22.09.2025 р. о 23:18 год. по пр. Хіміків, 74 у м. Черкаси ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-2102, р/номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі КП «ЧОПНД» відмовився під час безперервної відеофіксації на нагрудні камери, чим порушив вимоги п. 2.5. ПДР та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, 22.09.2025 р. о 23:18 год. по пр. Хіміків, 74 у м. Черкаси ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-2102, р/номер НОМЕР_1 , порушуючи вимоги п. 2.1. а) ПДР, без посвідчення водія категорії В, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, правопорушення вчинив повторно, що підтверджується постановою серії ЕНА № 5471980 від 13.08.2025 р. за ч. 2 ст. 126 КУпАП, чим вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Демиденко В.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та ухвалити нову постанову, якою закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу обох адмінправопорушень.

Апеляційна скарга містить клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження, яке мотивовано тим, що ОСОБА_2 отримав копію оскаржуваної постанови 14.10.2025 р.

17.10.2025 р. між ОСОБА_1 та адвокатом Демиденком В.В. укладено договір про надання правничої допомоги. Адвокат Демиденко В.А. з 20.10.2025 р. по 24.10.2025 р. перебував на лікарняному, 28.10.2025 р. отримав копії матеріалів справи та подав апеляційну скаргу, яка зареєстрована 30.10.2025 р.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що до матеріалів справи не долучено доказів на підтвердження того, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем, 23.09.2025 р. о 23:19, коли під`їхали працівники поліції, то автомобіль ВАЗ-2102 стояв та не рухався. Працівники поліції під час оформлення матеріалів про адмінправопорушення стосовно ОСОБА_1 керувалися лише упередженими діями, у поліцейських не було підстав підозрювати ОСОБА_1 у вчиненні будь-якого адмінправопорушення та застосовувати стосовно нього будь-які превентивні дії. Наголошує на отриманні доказів незаконним шляхом, внаслідок істотного порушення прав і свобод людини.

Така позиція захисту узгоджується із правовими висновками Касаційного адміністративного суду (Постанова від 15.03.2019 р. по справі № 686/11314/17), аналогічні висновки судової практики викладені в постановах Чернівецького апеляційного суду від 29.07.2022 справа № 724/966/22, Вінницького апеляційного суду від 31.03.2022 р. справа № 127/8234/21, Тернопільського апеляційного суду від 30.01.2023 р. справа № 606/66/23.

Враховуючи відсутність зафіксованого факту керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом, то останній не є суб`єктом інкримінованих адмінправопорушень, в його діях відсутні будь-які ознаки вчинення адмінправопорушень.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адмінправопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Матеріали справи містять відомості про отримання ОСОБА_1 копії судового рішення (а. пр. 24), 17.10.2025 р. між ОСОБА_1 та адвокатом Демиденком В.В. укладено договір про надання правничої допомоги. Адвокат Демиденко В.А. з 20.10.2025 р. по 24.10.2025 р. перебував на лікарняному, 28.10.2025 р. отримав копії матеріалів справи та подав апеляційну скаргу, яка зареєстрована в суді 30.10.2025 р. Апеляційний суд зазначає, що рішення суду ухвалене 14.10.2025 р., 28.10.2025 р. адвокатом сформовано апеляційну скаргу, її було зареєстровано в суді 30.10.2025 р., а тому строк на оскарження не пропущено та не підлягає відновленню.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Демиденка В.А. та правопорушника ОСОБА_1 , які підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до ст. ст. 254-256 КУпАП.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адмінправопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому суд повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адмінправопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеню підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Суд, який розглядав справу, ці вимоги закону виконав в повному обсязі.

Суд першої інстанції правильно встановив, що 22.09.2025 р. о 23:18 год. по пр-ту Хіміків, 74 у м. Черкаси ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-2102, р/номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5. ПДР та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, 22.09.2025 р. о 23:18 год. по пр-ту Хіміків, 74 у м. Черкаси ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-2102, р/номер НОМЕР_1 , без посвідчення водія категорії В, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1. а) ПДР, правопорушення вчинив повторно, що підтверджується копією постанови серії ЕНА № 5471980 від 13.08.2025 р. за ч. 2 ст. 126 КУпАП, чим вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адмінвідповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування.

Відповідно до диспозиції ч. 5 ст. 126 КУпАП, адмінвідповідальність настає у випадку повторного керування транспортним засобом особою, яка вже була позбавлена права керування.

Доводи апелянта про незаконність постанови суду у зв`язку з невідповідністю висновків судді фактичним обставинам справи є необґрунтованими та спростовуються даними відеозапису.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушень підтверджується даними протоколів про адмінправопорушення серії ЕПР1 № 462165 та ЕПР1 462188 від 23.09.2025 р., в яких викладені обставини вчинення правопорушень, відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського, долученого до матеріалів справи, яким підтверджуються обставини викладені в протоколах, копією постанови про накладення адмінстягнення по справі про адмінправопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі ЕНА № 5471980 від 13.08.2025 р., відповідно до якої ОСОБА_1 було притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП ( а. пр. 3).

Протоколи про адмінправопорушення складено уповноваженою посадовою особою, містять всі необхідні відомості про обставини вчинення правопорушення, сумніви чи зауваження до його змісту відсутні.

На переконання апеляційного суду документи по справі про адмінправопорушення складені у відповідності до діючих нормативно-правових актів, які регулюють відповідні правові відносини та які є предметом судового розгляду.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що постанову суду необхідно скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю події і складу адмінправопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального і процесуального права, без всебічного дослідження усіх доказів і без надання їм належної оцінки, то апеляційний суд вважає такі доводи безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки з матеріалів провадження, зокрема з відеозапису з бодікамер поліцейських вбачається зафіксованим факт керування автомобілем водієм ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння та відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, крім того водій ОСОБА_1 керував автомобілем з порушенням вимог п. 2.1. а) ПДР, а саме без посвідчення водія відповідної категорії, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, правопорушення вчинив повторно, що становить склад адмінправопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відеозапис, долучений до матеріалів справи про адмінправопорушення відносно ОСОБА_1 , є найбільш достовірною формою документування та є стандартною процедурою документування правопорушення.

Дослідивши відеозапис з бодікамери поліцейського (файли clip-1.mp4 та clip-0.mp4), які долучені до матеріалів справи та були досліджені і судом першої інстанції, апеляційний суд, використавши уповільнену швидкість відтворення та збільшивши розмір зображення, встановив, що на відеозапису о 23:59:23 год. зафіксовано, як до місця події підходить особа чоловічої статі, з яким за руку вітається ОСОБА_1 та особа жіночої статі (зі слів ОСОБА_1 - це його дружина), таким чином апеляційний суд дійшов до переконання, що ці обставини повністю спростовують і доводи апеляції, і пояснення ОСОБА_1 під час апеляційного перегляду, що в автомобілем керувала інша особа, а він з дружиною їхав в якості пасажирів, після того як в автомобілі закінчився бензин, то водій з каністрою пішов шукати бензин і згодом повернувся. Як встановив апеляційний суд, у особи, яка прийшла, при собі не було каністри або будь-якої ємності для пального (рідини), але вони дійсно були знайомі, але напередодні не зустрічалися, тому що віталися, а тому ця особа не могла керувати автомобілем.

Вказані обставини повністю спростовують доводи апеляції захисника про відсутність належних та допустимих доказів, та відсутність у працівників поліції підстав для перевірки водія ОСОБА_1 , а тому, на переконання апеляційного суду, доводять винуватість цієї особи.

Посилання апелянта на рішення ВС апеляційний суд вважає не релевантними, тому що ця справа була розглянута в межах КАСУ, в якому закладений принцип презумпції винуватості, який зобов`язує суб`єкта владних повноважень, який є відповідачем, а не органом який ініціював притягнення особи до адмінвідповідальності та яке є предметом судового розгляду за правилами КУпАП, не лише довести законність свого рішення, дії чи бездіяльності, а й спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

За приписами КУпАП та відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 р. № 23-рп/2010, адмінвідповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинності.

Таким чином, процесуальний порядок та основні засади цих національних кодексів істотно відрізняються один від одного, а тому їх одночасне застосування чи поєднання апеляційний суд вважає неможливим.

Доводи апеляційної скарги, що працівники поліції під час оформлення матеріалів про адмінправопорушення стосовно ОСОБА_1 керувалися лише упередженими діями, у поліцейських не було підстав підозрювати ОСОБА_1 у вчиненні будь-якого адмінправопорушення та застосовувати стосовно нього будь-які превентивні дії, на отриманні доказів незаконним шляхом, внаслідок істотного порушення прав і свобод людини або порядок оформлення матеріалів правопорушення, є необґрунтованими та не підтверджені жодним чином.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано притягнув ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП, зокрема його вина підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах справи та які були досліджені судом першої інстанції.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Обов`язки дієздатного громадянина, як суб`єкта правовідносин-це юридично закріплена в нормативно-правових актах міра належної та необхідної суспільно-правової поведінки, яка полягає в необхідності здійснення дій активного або пасивного характеру. Ніякі обставини чи причини не звільняють громадянина від виконання цих обов`язків, порушення відповідних заборон має наслідком відповідну юридичну відповідальність.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушень вимог нормативно-правових актів, а навпаки ними складені відповідні процесуальні документи для притягнення винної особи до юридичної відповідальності.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

ОСОБА_1 мав усвідомлювати та передбачати наслідки його дій під час керування транспортним засобом, можливість втратити право керування транспортним засобом в разі істотного порушення вимог ПДР.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду з приводу того, що вина водія ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена сукупністю доказів, вони є логічними, послідовними та узгоджуються з іншими матеріалами провадження.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 9.07.1997 р.). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Ґірвісаарі проти Фінляндії» від 20.05.2010 р.).

Доводи апеляційної скарги мають ознаки надмірного формалізму, не спростовують встановлені у справі фактичні обставини, зводячись до власного тлумачення положень закону, переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду щодо їх оцінки, а отже й не є підставами для скасування вірного по суті судового рішення.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, яким місцевим судом була надана повна та об`єктивна оцінка, яка аргументована.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним та притягнув водія ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах справи та які були предметом дослідження суду першої інстанції і їм надана належна правова оцінка.

Будь-яких доказів, які б могли переконати апеляційний суд у відсутності події та складу адмінправопорушення, в матеріалах справи про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності відсутні та апелянтом суду апеляційної інстанції не надані. Інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, сприймаються судом як спроба допомоги ОСОБА_1 уникнути відповідальності, оскільки безспірних та переконливих доказів, які б могли об`єктивно спростувати його винність у вчиненні вказаних правопорушень суду не надано.

Підстав для задоволення апеляційної скарги по суті немає, постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Придніпровського райсуду м. Черкаси від 14.10.2025 р., якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, із застосуванням ст. 36 КУпАП, - залишити без змін, апеляційну скаргу захисника Демиденка В.А. - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.