ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю:

секретаря судового засідання Примак Н.М.,

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 грудня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 грудня 2025 року встановлено, що 10 листопада 2025 року о 23 год. 21 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «SsangYong Rodius» номерний знак НОМЕР_2 , біля будинку № 57 по вул. Василівська у м. Слов`янськ Краматорського району Донецької області у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 а ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 грудня 2025 року відносно нього скасувати, провадження в праві закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в його діях.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що оскаржена постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотними порушеннями норм матеріального та процесуального права, неправильним встановленням фактичних обставин справи та недопустимістю доказів.

Звертає увагу, що суд не звернув увагу, що поліцейські не залучили ВСП, не доставили його до медзакладу і провели огляд самостійно, а також не дотримались спеціального порядку проходження огляду військовослужбовців, передбаченного ст. 266-1 КУпАП.

Вважає, оскільки огляд, проведений з порушенням ст. 266-1 КУпАП, то він є недійсним, а отримані результати недопустимими доказами.

Зазначає, що відео, додане поліцією, складається з кількох файлів, між якими є перерви саме там, де він висловлював заперечення, а також відсутній початок спілкування з поліцією, момент продування та момент демонстрації результату. Таймер на бодікамері зупиняється та перескакує, що свідчить про технічні дефекти.

Зауважує, що момент друку чеку не зафіксований на відео. Чек надрукували інші поліцейські. На відео видно як поліцейські передають і драгер, і чек, попередньо відвівши апелянта в сторону. Вважає, що такий доказ було сфальсифіковано.

Звертає увагу, що він не бачив ні чеку, ні акту огляду на стан сп`яніння, дізнався про них тільки з матеріалів справи, які отримав для ознайомлення в суді 25.11.25 р., по заяві щодо ознайомлення з матеріалами справи.

Вважає, що на відео не видно його обличчя під час продування, а також не зафіксовано покази приладу, відсутній безперервний зв`язок між передачею трубки Драгера та результатом. Отже, якщо відео не ідентифікує особу, доказ є недопустимий.

Наголошує, що почерк в протоколі та на чеку з актом огляду різні, що видно навіть без експертизи. Єдиний документ який був складений на місці, це протокол про адмініністративне правопорушення, який йому заборонили самостійно читати, що зафіксовано на відео. Поліцейський самостійно зачитав протокол, не надав його для ознайомлення. На питання поліцейського чи ознайомлений він з протоколом, він одразу повідомив, що «відносно», так як прочитати протокол йому не дали.

Вважає, що такими діями було порушено його право на ознайомлення з протоколом (ст. 256 КУпАП), право на захист, передбачене ст. 268 КУпАП, та право на справедливий суд (ст. 6 Конвенції).

Звертає увагу, що його право, передбачене ст. 268 КУпАП було порушено, оскільки 10.12.2025 р., при його явці в судове засідання, суддя заявив, що його присутність не потрібна, чим фактично не допустив його до участі в судовому засіданні, та змусив написати відмітку про розгляд справи без його участі.

Наголошує, що суд не дослідив заявлене ним клопотання, що він не підписував ані акт огляду, ані чек, так як їх йому не надавали, про що свідчить відео.

Звертає увагу, що він звільняється від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону «Про судовий збір», оскільки є ветераном війни. Дані обставини не були враховані судом при постановленні оскарженої постанови, оскільки його не було допущено до участі в судовому засіданні.

Позиції сторін в суді :

В судовому особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просив його апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених в ній.

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскарженою постановою встановлено, що 10 листопада 2025 року о 23 год. 21 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «SsangYong Rodius» номерний знак НОМЕР_2 , біля будинку № 57 по вул. Василівська у м. Слов`янськ Краматорського району Донецької області у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 а ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП..

Відповідальність за порушення пункту 2.9 а ПДР передбачена статтею 130 КУпАП.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобомособ і, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерствавнутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до положень п. 2 розділу І зазначеної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Положеннями п. 6 розділу І Інструкції встановлено, що огляд на стан сп`яніння, зокрема, проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).

Згідно зі п. 7 розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Пунктом 10 розділу ІІ Інструкції встановлено, що результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Хоча в апеляційній скарзі ОСОБА_1 винним себе не визнає, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказами, дослідженими як судом першої інстанції, так і апеляційним судом, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АБА № 094635 від 10.11.2025 р., з якого вбачається, що 10 листопада 2025 року о 23 год. 21 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «SsangYong Rodius» номерний знак НОМЕР_2 , біля будинку № 57 по вул. Василівська у м. Слов`янськ Краматорського району Донецької області у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою газоаналізатора «Драгер Алкотест № 7510», результат позитивний - 1,47 проміле, тест № 201, проводилась відеофіксація;

- рапортом поліцейського взводу № 1 роти № 1 БПП в м. Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП Приймака Д.В., згідно якого, 10.11.2025 під патрулювання в м. Слов`янськ, під час дії комендантської години, приблизно о 23 год. 21 хв. було зупинено транспортний засіб «SsangYong Rodius» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування з водієм у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю із порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом поряду на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер Алкотест», на що водій погодився, результат огляду позитивний 1,47 проміле. На водія було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП та відсторонено від керування транспортним засобом;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та чеком з результатами тесту приладу «Drager Alcotest 7510» № АRMF-0325, згідно яких слідує, що за наслідками проведеного о 23 год. 34 хв. 10.11.2025 огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, було виявлено, що останній перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду становить 1,47 проміле. Огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. З результатами огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 погодився, про що безпосередньо зазначено в акті огляду та підписано останнім;

- відеозаписом, який є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА № 094635 від 10.11.2025, на якому зафіксовано як працівники поліції переслідують та зупиняють транспортний засіб «SsangYong Rodius» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 у нічний час. Поліцейським повідомлено ОСОБА_1 про виявлення у останнього конкретних ознак алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, після чого поліцейським запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на виявлення стану сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки, на що ОСОБА_1 погодився. На відеозапису зафіксовано процедуру проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу

- роздруківкою чеку з газоаналізатора, результат огляду становить 1,47 проміле, про що повідомлено ОСОБА_1 , який повідомив, що погоджується з результатами огляду. Працівником поліції роз`яснено ОСОБА_1 його права згідно ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, роз`яснено суть адміністративного правопорушення, повідомлено про дату, час та місце розгляду справи. Зауважень з приводу проведення огляду та його результатів або незгоди з результатами огляду ОСОБА_1 не висловлював.

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють один одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, що фіксували обставини 10.11.2025 року за участю ОСОБА_1 , зокрема, відеозапису, здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).

Апеляційний суд вважає, що наданий працівниками поліції відеозапис, який міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, отриманий із автоматичної відеотехніки, з метою фіксування правопорушення, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», може слугувати доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КУпАП.

Відеозаписи відповідають вимогам п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 р. №1026.

Той факт, що наявні в матеріалах справи відеозаписи є роздільними, а відеофіксація не здійснювалася безперервно, не свідчить про наявність підстав піддавати сумніву зміст даних відеозаписів та вважати такі докази недопустимими. Доказами відповідно до приписів ст. 251 КУпАП є, в тому числі, і показання технічних приладів чи технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо.

Тож, доводи апелянта щодо визнання відеозапису недопустимим через його неповноту та небезперервність, ні є слушними, оскільки закон вимагає відеофіксації обставин проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду, а не фіксування факту керування особою транспортним засобом, причини зупинки, оформлення адміністративного матеріалу, що може бути встановлено за допомогою інших доказів.

Вважаю безпідставними доводи апелянта про те, що відеозапис є неналежним доказом, оскільки, наявні у справі відеозаписи є повними і послідовними, на яких зафіксовані усі ті істотні обставини, які мають значення для правильного вирішення цієї справи. Долучений до матеріалів справи відеозапис не містить даних, які б свідчили про те, що відеозапис у розумінні ст. 251 КУпАП є неналежним доказом у справі.

На відеозаписі зафіксована подія за участю ОСОБА_1 у хронологічній послідовності. Наданий відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Доводи апелянта, що на відео не видно його обличчя під час продуття Драгеру спростовуються дослідженим відеозаписом.

Твердження ОСОБА_1 , що на відеозаписі не зафіксовано покази самого приладу під час проходження ним огляду на місці зупинки транспортного засобу, складання Акту та його підписання, суд апеляційної інстанції не вважає слушними та звертає увагу, що закон вимагає відеофіксації обставин проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду, а не фіксування процесу оформлення матеріалів адміністративної справи.

Крім того, апелянтом на час апеляційного розгляду не було надано будь-яких доказів оскарження дій працівників поліції з цього питання.

Як вбачається з матеріалів цієї справи на роздруківці чеку з Драгера, у протоколі про адміністративне правопорушення, в Акті огляду наявний підпис ОСОБА_1 . З дослідженого відеозапису не встановлено, що водій ОСОБА_1 заперечував результат огляду, що становить 1,47 проміле, а навпаки погодився з ним. Свої апеляційні доводи щодо відмінності підписів в різних документах, що знаходяться в цій справі, апелянт нічим не підтвердив. Тому таку позицію суд апеляційної інстанції сприймає способом захисту для уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, в якому він обвинувачується.

Доводи апелянта про те, що він, як військовослужбовець, не може бути притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки огляд військовослужбовців має здійснюватися уповноваженою особою ВСП саме в порядку ст.266-1 КУпАП, а не працівником поліції, вважаю такими, що не ґрунтуються на приписах закону з наступних підстав:

Відповідно до ст. 15 КУпАП військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Оскільки правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, віднесено до правопорушень на транспорті, то військовослужбовець винний у його вчинені, повинен нести адміністративну відповідальність на загальних засадах. Тому і проведення огляду водія-військовослужбовця на стан алкогольного сп`яніння та складання протоколу про керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння відповідно до приписів ст.ст. 255, 266 КУпАП віднесено до повноважень органів Національної поліції.

Відсутність в матеріалах цієї справи будь-якого фіксування повідомлення працівниками поліції Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про те, що ними було виявлено військовослужбовця ОСОБА_1 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, ні є тими підставами, які свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апелянтом на час апеляційного розгляду не було надано будь-яких доказів оскарження дій працівників поліції в установленому законом порядку з цього питання.

Тож, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Є необґрунтованими доводи апелянта щодо порушення його права на захист суддею першої інстанції, оскільки справу було розглянуто за його відсутності.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 надав на адресу суду першої інстанції заяву про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в якій виклав обґрунтування своїх доводів (а.с. 14-21). Також, в матеріалах цієї справи наявне клопотання ОСОБА_1 , в якому викладені, на його думку, порушення працівниками поліції проведення огляду на встановлення стану сп`яніння, а також власноруч зазначено про розгляд справи за його відсутності (а.с.24-25).

Суд апеляційної інстанції не вбачає порушень в тому, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувся за відсутністю ОСОБА_1 , з врахуванням положень ст. 268 КУпАП, якою не передбачено обов`язкову участь особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, в разі її належного повідомлення.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 не було надано будь-яких доказів щодо будь-якого примусу зі сторони судді першої інстанції до написання клопотання апелянтом про розгляд справи за його відсутності. ОСОБА_1 є повнолітньою, дієздатною особою та повинен усвідомлювати характер своїх дій та їх наслідки, в тому числі і при написанні заяви про розгляд справи без його участі.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог саме закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_2 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.

Апеляційні доводи щодо безпідставного стягнення з ОСОБА_1 судового збору на користь держави в розмірі 605,60 грн., суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими.

Так, згідно зі статтею 283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом (ст. 40-1 КУпАП).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить 605 гривень 60 копійок.

З частини 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчання (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків (пункт 12); учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав (пункт 13).

Під час судового розгляду не було встановлено, що ОСОБА_1 за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії АБА № 094635 від 10 листопада 2025 року, перебував при виконанні службового наказу тощо. Крім того, враховуючи, що за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах (ч. 1 ст. 15 КУпАП), та апелянтом на час апеляційного розгляду протилежне ніякими доказами не спростовано, відсутні підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Тож, постанова суду 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 грудня 2025 року відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин