Справа № 147/41/26
Провадження № 3/147/43/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року с-ще Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Борейко О. Г. , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з ВП №2 (селище Тростянець) Гайсинського РУП ГУ НП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого,

за ч.3 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2026 року у провадження Тростянецького районного суду Вінницької області, надійшла справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.3 ст.173-2 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №029768 від 31.12.2025 зазначено, що 31.12.2025 близько 21 год 30 хв. в АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 , умисно висловлював погрози (образи, нецензурну лайку) в сторону свого пасинка ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), що проживає з ним за адресою АДРЕСА_1 , чим завдав шкоди психічному здоров`ю, психологічного характеру.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 3 ст.173-2 КУпАП.

Розгляд справи призначено на 12:45 годину 14 січня 2025 року.

В судове засідання ОСОБА_1 не прибув, про причини неявки суд не повідомив. Водночас про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи іншого змісту до суду не надходило.

Згідно із ч. 2 ст. 268 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.173-2 цього Кодексу, не належать до переліку справ, під час розгляду яких є обов`язковою присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, неявка ОСОБА_1 у судове засідання не є перешкодою для проведення розгляду цієї справи.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №11 від 17.10.2014 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» звернуто увагу на те, що статтею 277 КУпАП встановлено строки розгляду справи про адміністративні правопорушення і справа має бути розглянута навіть у разі порушення такого строку, а строки накладення адміністративного стягнення, передбачені статтею 38 КУпАП, не можуть бути продовжені.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Диспозиція ч.3 ст. 173-2 КУпАП (в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок i домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» № 3733-IX від 22.05.2024, який набрав чинності 19.12.2024) передбачає настання адміністративної відповідальності за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а саме:

-вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого (ч. 1 );

-діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи (ч. 2).

Обов`язковим елементом об`єктивної сторони складу цього адміністративного правопорушення є наявність наслідків, а саме завдання реальної, а не уявної, шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до ч.3 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017, домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

П. 14 ст. 1 Закону визначено психологічне насильство, як форму домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Судом встановлено, що 31.12.2025 близько 21 год 30 хв. в АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 , повторно протягом року, умисно висловлював погрози (образи, нецензурну лайку) в сторону свого пасинка ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), що проживає з ним за адресою АДРЕСА_1 , чим завдав шкоди психічному здоров`ю, психологічного характеру.

При оцінці доказів суд керується принципом «поза розумним сумнівом», тобто доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, вважаю, що у діях громадянина ОСОБА_1 є склад вказаного вище адміністративного правопорушення, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №029768 від 31.12.2025, до якого ОСОБА_1 зауважень не висловлював; рапортом зареєстрованим за №8530 від. 31.12.2025, як домашнє насильство; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 31.12.2025, зі змісту якої, зокрема, випливає, що ОСОБА_2 , 2010 року народження, повідомив, що 31.12.2025 близько 21 год. 30 хв. співмешканець його матері ОСОБА_1 будучи в стані алкогольного сп`яніння вчинив домашнє насильство відносно нього психологічного характеру, а саме виражався нецензурною лайкою в його бік та погрожував фізичною розправою; формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 31.12.2025; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 31.12.2025а також письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 31.12.2025.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №029768 від 31.12.2025 ОСОБА_1 14.11.2025 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Зі змісту постанови Тростянецького районного суду Вінницької області від 17.12.2025 у справі №147/2161/25, сформованої через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» з ЄДРСР, випливає, що ОСОБА_1 визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 173-2 КУпАП на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №748312 від 14.11.2025.

Зазначені документи знаходяться в об`єктивному зв`язку між собою.

За таких обставин, вважаю, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-2 КУпАП, тому його варто притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції ч.3 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Обставин, що обтяжують або пом`якшують адміністративну відповідальність ОСОБА_1 , відповідно до ст. 34, 35 КУпАП, суд не встановив.

Враховуючи обставини та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу ОСОБА_1 , який не вперше притягується до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку, що останнього потрібно притягнути до адміністративної відповідальності та накласти стягнення у виді штрафу відповідно до вимог ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ст.39-1 КУпАП, у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої законом.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», програма для кривдника - це комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків.

Згідно із ч.6, 7 ст.28 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством. Кривдник повинен мати можливість відвідувати програму для кривдників за власною ініціативою на добровільній основі.

Направлення кривдника на проходження програми для кривдників є правом суду, а не його обов`язком. Водночас необхідно враховувати волевиявлення самого кривдника, який повинен мати можливість відвідувати програму для кривдників за власною ініціативою на добровільній основі.

Беручи до уваги наведене, враховуючи відсутність добровільної згоди з боку ОСОБА_1 , суддя не вбачає підстав для направлення його на проходження програми в порядку ст.39-1 КУпАП.

У статті 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Так, згідно із п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому з особи яка притягується до відповідальності на користь держави потрібно стягнути судовий збір у розмірі 665,60 гривень.

Крім того, судом встановлено, що про вчинення адміністративного правопорушення відносно неповнолітнього потерпілого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому на виконання вимог п. 15 Порядку забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі дітей, які постраждали від жорстокого поводження затвердженого Постановою КМУ №585 від 01.06.2020, суд вважає за необхідне направити копію постанови до Служби у справах дітей Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області для вирішення питання про взяття ОСОБА_2 на облік, як дитини яка перебуває у складних життєвих обставинах.

Керуючись статтями 36, 173-2, 283, 284, 294 КУпАП, ЗУ «Про судовий збір», суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 70 (сімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень 00 копійок на користь держави (рахунок UA0002844, , одержувач ГУК у Він.обл./Тростянець/21081100, банк одержувача Казначейство України (ЕАП).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок на користь держави (рахунок - UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Копію постанови направити до Служби у справах дітей Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області для вирішення питання про взяття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , на облік, як дитини яка перебуває у складних життєвих обставинах.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Вінницького апеляційного суду.

Постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями посадовими особами і громадянами (ст.298 КУпАП).

Відповідно до ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Платіжні документи, що свідчать про сплату штрафу та судового збору, негайно подаються до суду.

Відповідно до статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, в даному випадку 2380 (дві тисячі вісімдесят) гривень; витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя О. Г. Борейко