Справа № 156/1568/25
Провадження № 3/156/42/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2026 року сел. Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Комзюк Н.Н., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.202 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

До Іваничівського районного суду Волинської області 23.12.2025 надійшли матеріали справи про притягання ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.202 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №245894 від 25.10.2025, громадянин України ОСОБА_1 25.10.2025 о 16 год.10 хв. на території Литовезької ОТГ Володимирського району у напрямку прикордонного знаку №826, на відстані 250 метрів до лінії державного кордону на околиці села Кречів, порушив прикордонний режим, а саме знаходився у прикордонній смузі без відповідного дозволу органу охорони кордону, чим порушив вимоги п. 7 Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про прикордонний режим» №1147 від 27.07.1998, відповідальність за що передбачено ч.1 ст. 202 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про розгляд справи повідомлений належним чином, його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов?язаний з?ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з?ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , отже на момент події йому виповнилось 17 років.

Відповідно до вимог ст.270 КУпАП інтереси неповнолітнього мають право представляти законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники).

Своєрідність неповнолітніх як спеціального суб?єкта адміністративної відповідальності, передусім, полягає у його хронологічному віці, який обумовлює психічний та фізіологічний розвиток особистості, набуття нею певних знань, навичок та вмінь, що дає змогу усвідомлювати суспільну небезпечність своїх дій та керувати ними.

Істотного значення для захисту прав та інтересів неповнолітнього правопорушника набуває можливість участі його батьків або законних представників при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому існує потреба у визначенні процедури залучення батьків неповнолітнього до участі у провадженні у справі - повідомлення батьків неповнолітнього правопорушника або інших осіб як його законних представників та виклик для складання протоколу або залучення їх як законних представників, можливість участі яких передбачена ст. 270 КУпАП.

Положеннями статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 13 КУпАП містить лише визначення віку неповнолітніх осіб, які вчинили адміністративне правопорушення та підлягають адміністративній відповідальності із застосуванням заходів впливу, передбачених статтею 24-1 КУпАП .

Також, статтею 1 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» покладає здійснення соціального захисту і профілактики правопорушень серед дітей, зокрема, на Службу у справах дітей районних державних адміністрацій та кримінальну поліцію у справах дітей відділу поліції, діяльність яких здійснюється на принципах законності, застосування переважно методів виховання і переконання, що передбачають вжиття примусових заходів лише після вичерпання всіх інших заходів впливу на поведінку дітей, неприпустимості приниження честі і гідності дітей, жорстокого поводження з ними, тощо.

Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, забезпечення права на захист неповнолітньої особи при її притягненні до будь - якого виду юридичної відповідальності здійснюється шляхом обов?язкового залучення законного представника.

При цьому, правовий статус неповнолітнього, як особи, що не володіє повним обсягом дієздатності, для належної реалізації права на захист потребує залучення законного представника в незалежності від наявності про це клопотання неповнолітнього.

Однак, у порушення вимог ст.270 КУпАП працівники прикордонної служби встановивши, що ОСОБА_1 на час вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення, був неповнолітнім, не забезпечили участь його законного представника під час складання відносно протоколу про адміністративне правопорушення, що підтверджується відсутністю відомостей щодо такої особи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.202 КУпАП до протоколу додано лише схему району затримання порушника.

На переконання суду, даний доказ не відповідає критерію переконливості та достатності і, відповідно, не доводить поза розумним сумнівом, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Зміст протоколу про адміністративне правопорушення повинен чітко відповідати приписам ст.256 КУпАП, особливо в частині викладення фабули правопорушення, яка, як зазначено вище фактично є обвинуваченням.

З протоколу вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується порушення прикордонного режиму, а саме перебування у прикордонній смузі без відповідного дозволу органу охорони державного кордону.

Відповідно до п. 7 Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про прикордонний режим» №1147 від 27.07.1998, громадяни України, іноземці та особи без громадянства в`їжджають, перебувають, проживають, проваджують роботи і пропускаються у прикордонну смугу з дозволу відповідного органу Державної прикордонної служби, який безпосередньо виконує завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону у визначеній зоні відповідальності, за наявності документів, що посвідчують їх особу.

Прикордонна смуга - ділянка місцевості, яка встановлюється безпосередньо вздовж державного кордону на його сухопутних ділянках або вздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм, завширшки 5 кілометрів від лінії державного кордону, але не може бути меншою від ширини смуги місцевості, що розташована в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруд.

До прикордонної смуги не включаються населені пункти і місця масового відпочинку населення (п.п.3 п.2 Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою КМУ № 1147 від 27.07.1998).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебував на околиці села Кречів, тобто не перебував у прикордонній смузі, оскільки населені пункти не включаються до прикордонної смуги.

Викладені вище обставини у їх сукупності свідчать, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення не доведена поза розумним сумнівом наявними у справі доказами, а відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви суд тлумачить на користь особи, яка притягається до відповідальності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП необхідно закрити провадження за відсутністю події і складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.202 КУпАП.

Керуючись ст.284-285, 40-1 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити у зв?язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 202 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором до Волинського апеляційного суду через суд, що її виніс, протягом десяти днів з моменту її винесення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Н.Н. Комзюк