Справа № 559/89/26
Провадження № 3/559/190/2026
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.01.2026 м. Дубно

Суддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Томілін О.М., розглянувши в м. Дубно справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, пенсіонерки, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в:

До Дубенського міськрайонного суду Рівненської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно з протоколом серії ВАВ №959895 від 03.01.2026, ОСОБА_1 03.01.2026 о 09:30 год. за місцем проживання вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї доньки ОСОБА_2 .

Дана справа підлягає поверненню на доопрацювання з наступних причин.

Статтею 173-2 КУпАП, передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Частина 2 вказаної статті передбачає відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки: настання фізичної чи психологічної шкоди потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Таким чином, об`єктивну сторону цього правопорушення складають певні дії (бездіяльність), реальне настання шкідливих наслідків та причинний зв`язок між ними.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

У статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що:

домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, в даному випадку на органи поліції.

Крім того, згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

За практикою Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Саме на органи поліції покладається обов`язок визначити (фактично пред`явити) обвинувачення у скоєнні адміністративного проступку, вказавши об`єктивну сторону правопорушення час, місце і т.і.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні вказала, що подія мала місце 03.01.2026 саме о 17.40 год., про що вона і зазначала у письмових поясненнях, наданих поліцейським. З приводу вказівки про події, які відбулися у той же день о 09.30 год., потерпіла вказала, що це була лише обоюдна сварка, з приводу якої вона до поліції не зверталася та не викликала. Поліцію потерпіла викликала вже увечері після 17.40 год. Ці події зафіксовані на її мобільний телефон.

ОСОБА_1 також підтвердила, що події відбувалися увечері 03.01.2026, хоча і не визнала своєї вини у вчиненні інкримінованого проступку.

З письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається, що вона вказувала органам поліції про вчинення з боку ОСОБА_1 домашнього насильства 03.01.2026 о 09:30 год. та о 17.40 год. З приводу події, які відбулися о 09.30 год. потерпіла надала свої пояснення суду, які також підтверджуються тим фактом, що після цього до поліції потерпіла не зверталася, а викликала поліції лише після 17.40 год.

Проте, події, про які зазначає потерпіла, що відбулися о 17.40 год., не знайшли свого відображення у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №959895 від 03.01.2026.

Отже, направлені до суду матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять відомостей, які є необхідними для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи.

Тому з метою повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи, перевірки наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП тощо, справа підлягає поверненню для доопрацювання.

При доопрацюванні матеріалів уповноваженими працівникам поліції слід повторно опитати учасників, встановити точний час подій, долучити матеріали відеофіксації адміністративного правопорушення тощо.

За змістом ст. 278 КУпАП, при виявлені недоліків в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному всупереч ст. 256 КУпАП, або в інших матеріалах, що перешкоджають або унеможливлюють об`єктивний розгляд справи, особа, що проводить підготовку до розгляду справи, повертає матеріали справи відповідному органу, що порушив провадження в адміністративній справі на дооформлення.

Верховний Суд України роз`яснив, що правомірним є вмотивоване повернення постановою суду протоколу про адміністративне правопорушення, складеного без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення (п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14).

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 256, 278, 283-285 КУпАП

п о с т а н о в и в:

Адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП ОСОБА_1 повернути до батальйону № 3 (з обслуговування Дубенського району) полку УПП в Рівненській області ДПП - для доопрацювання.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Томілін