КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2026 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного судуІгнатов Р.М., за участі секретаря судового засідання Василюк А.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 11 листопада 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 12 серпня 2025 року о 02 год. 15 хв., вул. Стеценка, 45 у м. Києві, керував транспортним засобом «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей звужені та не реагують на світло, блідість шкірного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 11 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Розстрочено виконання постанови про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 17000 ( сімнадцять тисяч ) грн., терміном на 5 (п`ять) місяців з моменту набрання законної сили вказаної постанови, зобов`язавши ОСОБА_1 щомісячно сплачувати на користь держави кошти у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Святошинського районного суду міста Києва від 11 листопада 2025 року скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог апелянт вказав, що з наявного відеозапису не вбачається керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Відеозапис починається із розмови між поліцейськими та ОСОБА_1 , де ОСОБА_1 погоджується пройти освідування у медичному закладі. Так, жодних прямих або опосередкованих доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом перед тим, як працівник поліції запропонував йому пройти відповідний огляд, до суду надано не було.

Разом з тим зазначає, що з наданого до суду відеозапису, який зроблено працівником поліції, вбачається зафіксований лише факт встановлення особи ОСОБА_1 та факт його згоди пройти огляд на стан сп`яніння.

Вказує, що він погодився пройти медичне освідування та згодом поліцейські почали тиснути на водія (що видно на відеозаписі), та зауважили, що водій може пройти освідування лише в медичному закладі в іншій частині міста. Водій відмовився проходити освідування лише після того, як почалась тривога, адже найперше, що свідомий громадянин робить під час тривоги це проходить в укриття для збереження свого життя та здоров`я. До того ж, разом із ОСОБА_1 знаходилася ще одна особа, якій також критично важливо було прослідувати в укриття. ОСОБА_1 було роз`яснено поліцейським, що процедуру освідування він зможе пройти лише після закінчення тривоги, адже медичний заклад закритий під час тривоги.

Зазначає, що працівниками поліції не роз`яснено його права та обов`язки, а також наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Отже, працівниками поліції фактично не організували водію проходження огляду згідно вимог законодавства, і відповідно на його переконання безпідставно склали протокол щодо нього про адміністративне правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, думку ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, його пояснення та відповіді на запитання суду, передослідивши письмові матеріали справи та відеозапис який стосувався обставин вчинення адміністративного правопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах апеляційної скарги, а також доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Насамперед суд апеляційної інстанції зауважує, що на виконання низки рішень Європейського суду з прав людини, таких як: «Гайдашевський проти України» від 06 лютого 2025 року», «Карєлін проти росії» від 20 вересня 2016 року, «Бантиш та інші проти України» від 06 жовтня 2022 року, «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 та інших, в яких зазначено, що незалучення до судового розгляду справи про адміністративне правопорушення прокурора, є порушенням п, 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судом апеляційної інстанції, з метою забезпечення повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, виконання вимог Рішень ЄСПЛ та уникнення порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод було вжито вичерпних заходів для забезпечення явки прокурора в судове засідання, шляхом направлення мотивованих, з посиланням на джерела права, листів на їх офіційну електронну адресу (а.с.45-48).

До Київського апеляційного суду у даній справі надійшли листи Святошинської окружної прокуратури міста Києва за вх. № 165317 від 29.12.2025 року (а.с.56-57), та Київської міської прокуратури за вх. №1945 від 08.01.2026 року (а.с. 58-60), в яких прокуратура зазначила, що участь прокурора у розгляді судом справ за ст. 130 КУпАП законом не передбачена та буде виходити за межі повноважень, наданих законодавцем органам прокуратури.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції спростовує довід прокурора про відсутність повноважень на участь в судовому засіданні прокурора в справах даної категорії відповідно до вищевказаних рішень ЄСПЛ виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 250 КУпАП , прокурор, заступник прокурора здійснюючи нагляд за додержанням та правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративні правопорушення має право: ..., брати участь у розгляді справи, що цілком кореспондується з правовою позицією, викладеною в Рішенні ЄСПЛ від 20.09.2016 «Карелін проти росії» (п. 61 вказаного Рішення ЄСПЛ), де про це чітко зазначається. Таким чином, маючи повноваження приймати участь в судових засіданнях, а також обов`язок, який покладається вищезазначеною низкою Рішень ЄСПЛ, прокурор в судове засідання не з`явився.

Водночас, у суду апеляційної інстанції відсутні будь-які процесуальні можливості щодо заходів впливу у разі неявки прокурора в справах про адміністративні правопорушення і таким чином, приймаючи до уваги всі вжиті законні заходи щодо виклику прокурор, а також той факт, що суд апеляційної інстанції не збирав нових доказів, а розглядав апеляційну справу на підставі наявних матеріалів, не можна стверджувати, що під час апеляційного перегляду, суд перебирав на себе не притаманні функції, а саме сторони обвинувачення.

Незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо допустимих, належних доказів, які свідчать про обґрунтованість висновків судді першої інстанції, як щодо фактичних обставин адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так і доведеності вини ОСОБА_1 у його вчиненні, а саме в тому, що останній, в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився.

Зокрема, обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 420299 від 12.08.2025 (а.с.2), підтверджуються також наявними у справі та дослідженими під час її розгляду в суді доказами, а саме: направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (а.с.3), розпискою щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом підписаною ОСОБА_1 (а.с.5), відеоматеріалами з нагрудних камер працівників патрульної поліції (а.с.8).

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками судді, вважає їх обґрунтованими та такими, що відповідають фактичним обставинам справи, з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або що до вживання лікарських препаратів що, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відмова від проходження огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння є порушенням вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху і утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом є необґрунтованими та спрямованими на ухилення останнього від адміністративної відповідальності, з огляду на наступне.

Так, відеозапис, який було передосліджено під час розгляду справи в апеляційній інстанції відображає зміст даних, що містяться в протоколі про адміністративні правопорушення, на якому зафіксовано, що працівник поліції підійшов до автомобіля, в якому світиться панель приборів, в автомобілі знаходились водій та пасажир. Пасажир одразу надав свій військовий квиток Після чого поліцейський попросив документ водія, вказавши: «поставте авто на паркінг, бо зараз покотиться!». Надалі ОСОБА_1 вийшов і пішов відчиняти багажник аби надати документи та на запитання поліцейського звідки та куди їдете, водій відповів: «з Щербаківського на Сині Озера , а потім додому», без будь-яких заперечень щодо керування ним транспортним засобом.

Апеляційний суд також погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає доводи ОСОБА_1 щодо порушення працівниками поліції порядку огляду на стан сп`яніння необґрунтованими, оскільки як вбачається з відеозапису ОСОБА_1 було зупинено під час комендантської години, ще до початку повітряної тривоги. Сигнал повітряної тривоги пролунав о 02:56, коли ОСОБА_1 ще вагався чи погоджуватись на огляд чи ні. Також підтверджується відеозаписом й те, що поліцейським було неодноразово роз`яснено ОСОБА_1 положення ст. 260 КУпАП щодо відсторонення водія від права керування транспортним засобом, а також порядок огляду на стан сп`яніння і наслідки відмови від проходження огляду. Однак, ОСОБА_1 діючи свідомо, вже о 03:00 остаточно відмовився від проходження огляду на стан можливого наркотичного сп`яніння.

Щодо наданих пояснень ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції в частині відсутності доказів перебування в наркотичному стані, а вживання ним лише лікарських препаратів, які на його переконання дозволені до вживання водіям, то суд не бере їх до уваги, оскільки ОСОБА_1 інкримінується порушення п.2.5 ПДР, а саме відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 420299 від 12.08.2025 року підписаний ОСОБА_1 без будь яких заперечень.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

У рішенні по справі «ОТаллоран та Франціє проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 2 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи вищевикладене, постанова Святошинського районного суду міста Києва від 11 листопада 2025 року є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 11 листопада 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Р.М. Ігнатов

Справа № 759/21566/25

Апеляційне провадження № 33/824/632/2026

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Мордвінов А.О.

Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.