Номер провадження 3/523/178/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" січня 2026 р. суддя Пересипського районного суду міста Одеси Сувертак І. В., розглянувши адміністративні матеріали відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ня, громадянство України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- пропритягнення до адміністративної відповідальності по ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2025 року близько 13 год. 30 хв., гр. ОСОБА_1 , рухаючись за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 168, керуючи транспортним засобом марки «Audi q7», номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним та при перестроюванні не надав перевагу в русі транспортному засобу марки «Mercedes-Benz gl 500», номерний знак НОМЕР_2 , котрий рухався в попутному напрямку руху та по тій смузі руху на яку він мав намір перестроїтись та скоїв з ним зіткнення. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Також легкі тілесні ушкодження отримав водій транспортного засобу марки «Mercedes-Benz gl 500», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Діями ОСОБА_1 порушено вимоги п. 10.3. ПДР.

В судове засідання особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення не з`явилася, надав клопотання про проведення розгляду справи в режимі відеоконференції.

Зазначене клопотання сформовано в системі «Електронний суд» 03 січня 2026 року, до суду надійшло та зареєстровано 05 січня 2026 року, передано головуючому-судді Сувертак І. В. 06 січня 2026 року.

Щодо зазначеного клопотання, суд зазначає наступне.

Нормами чинного Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено проведення судового засідання в режимі відеоконференції, однак згідно аналогії норм Кримінального процесуального кодексу України та Цивільного процесуального кодексу України, щодо проведення судових засідань в режимі відеоконференції вбачається, що прийняття рішення щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції є правом суду. Вказана норма не передбачає обов`язку проведення судового засідання в режимі відеоконференції в разі наявності про це клопотання сторони.

Випадки, в яких суд може постановити ухвалу про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції не визначені у законі. Проте, необхідність здійснення відеоконференції, на думку суду, визначається з врахуванням обставин справи, її складності та потребу у наданні пояснень залучених спеціалістів чи інших учасників процесу, які за станом здоров`я чи з інших незалежних від цих осіб причин не можуть бути присутніми у засіданні суду, а їх участь є обов`язковою.

Крім того, нормою ч. 4 ст. 336 КПК України передбачено, що учасник кримінального провадження подає клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія клопотання в той самий строк надсилається іншим учасникам кримінального провадження. (практично аналогічні норми містить і ЦПК України).

Заяву про проведення судового засідання в режимі відеоконференції Скубій Ю. В. подано з порушенням строку, визначеного ч. 4 ст. 336 КПК України, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні заяви.

Враховуючи відсутність виключних обставин для здійснення розгляду справи в режимі відеоконференції, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі.

Крім того, представником особи, котра притягується до адміністративної відповідальності захисником адвокатом Юрченко П. Ю. надано 05 січня 2026 року клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення її розгляду.

Суд не вбачає підстав для задоволення клопотання адвоката Юрченка П. Ю. про відкладення розгляду справи, оскільки його задоволення потягне за собою порушення розумних строків розгляду справи, а також у особи, котра притягується до адміністративної відповідальності було більш ніж достатньо часу для висловлення своєї правової позиції щодо обставин ДТП.

Статтею 6 Конвенції "Про захист прав і основоположних свобод людини", яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Це право включає в себе доступ до правосуддя за Конституцією України.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява №50966/99 від 14.10.2003).

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що спричиняють вчиненню адміністративний правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно до положень ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягає з`ясуванню, зокрема чи було вчинено адміністративне правопорушення та винність особи в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Провина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення л.с. 1, схемою ДТП л.с. 2, поясненнями л.с. 4,5 та ін.

Сама незгода ОСОБА_1 з тим, що на його думку винним в ДТП є інший його учасник, котра не підтверджена жодними доказами, не є підставою для відмови у притягненні до адміністративної відповідальності за скоєну ДТП.

При призначенні покарання за вчинене правопорушення, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення і особу правопорушника.

Суд вважає необхідним застосувати до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне покарання у вигляді стягнення штрафу в дохід держави у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 40-1, 124 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

За вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь Державної судової адміністрації України в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі 10 днів.

Постанову може бути звернено до викання протягом трьох місяців з дня набрання нею чинності.

Суддя