Провадження № 3/742/131/26
Єдиний унікальний № 742/228/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі: головуючої - судді Короткої А.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, безробітного, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - невідомо,

за ч.1 ст.173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

30.12.2025 о 22 год. 00 хв. ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_3 , внаслідок чого була завдана шкода її психічному здоров`ю.

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, проте завчасно подав заяву до суду, в якій не заперечував проти обставин, які зазначені у складеному щодо нього протоколі про адміністративне правопорушення, просив розглянути справу за його відсутності (а.п.5).

Згідно з ч.2 ст.268 КУпАП участь особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, у розгляді справи за ст.173-2КУпАП не є обов`язковою.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).

Частиною 1 ст.173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, - тягне за собою накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в діянні (вчиненні насильства), наслідках (заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого) та причинному зв`язку між ними.

Згідно з ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон) визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Як убачається зі ст.3 Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.

Нормами наведеного Закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення (а.п.2-5), суд вважає, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підтверджується зібраними матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №184998 від 30.12.2025, з якого вбачається, що 30.12.2025 о 22 год. 00 хв. ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_3 внаслідок чого була завдана шкода її психічному здоров`ю, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 173-2 КУпАП; рапортом, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_3 повідомила службу 102 про те, що її син в стані алкогольного сп`яніння знущається; письмовими поясненнями ОСОБА_3 , а також заявою ОСОБА_2 , у якій він погодився з обставинами, зазначеними у складеному щодо нього протоколі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин справи судом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство фізичного характеру стосовно своєї матері ОСОБА_3 , внаслідок чого було завдано шкоди її психічному здоров`ю, тобто скоїв правопорушення, передбачене диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 КУпАП, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який вперше вчинив зазначене діяння та раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують його відповідальність, тому вважає за необхідне накласти на нього стягнення у виді штрафу розміром 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн, на користь держави.

Згідно зі ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 665,60 грн на даний час.

Керуючись ст.173-2, 221, 283, 284, 294, 307 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень 00 копійок, на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

У разі несплати штрафу в установлений ч.1 ст.307 КУпАП п`ятнадцятиденний строк у порядку примусового виконання з порушниці стягнути подвійний розмір штрафу.

Постанова суду може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області.

Суддя Анна КОРОТКА