П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.01.2026 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гавенко О.Л. розглянувши матеріали, що надійшли з Національної поліції України Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області полку патрульної поліції в м.Біла Церква та Білоцерківському районі батальйону №1, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце роботи не встановлено, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 РНОКПП: судом не встановлено,-

у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу серії ЕПР1 № 481838 про накладення адміністративного стягнення від 13.10.2025 о 08 год. 46 хв. дорога М-05 (Київ- Одеса) 35 км водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Fiat Doblo», н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки т/з за допомогою приладу «Alkotest 7510» ARMF-0338, тест номер 1487, проба позитивна-0, 58, проміле, з результатами не згоден. Далі огляд проводився за адресою:м.Біла Церква вул.Сомоненка, 41 КНП «Білоцерківська міська лікарня №4», висновок лікаря №15-алкгольне сп`яніння, чим порушив п.2.9А «Правил Дорожнього руху», чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання правопоршник ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи повідомлявся. Суд з прав людини (зокрема, рішення "Пономарьов проти України" від 03 квітня 2008 року) наголошує, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження". Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. З аналізу постанови Верховного Суду від 15.05.2019 у справі N 0870/8014/12 вбачається, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнов проти України", відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. У зв`язку з вище викладеним і у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП та пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року № 14 суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

До суду захисником ОСОБА_1 адвокатом Чеботарьовою Ю.В надано письмові пояснення правопорушника які долучені до матеріалів справи. Відповідно до наданих пояснень, з вчиненням адміністративного правопорушення не згоден. Алкоголь вживав у кількості близько 100 г в обід за добу до події, тому в стані алкогольного сп`яніння не перебував. З результатами огляду на місці за допомогою алкотестера не погодився та наполягав на огляді в медичному закладі. У медичному закладі знову проводився огляд алкотестером без забору біологічних зразків (крові, сечі), з результатами якого також не згоден.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Чеботарьова Ю.В. вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю належних, допустимих та достатніх доказів вини особи, а також у зв`язку з істотними порушеннями порядку проведення медичного огляду та оформлення матеріалів справи. Захисник зазначила, що раніше подане клопотання, долучене до матеріалів справи, просило суд врахувати наведені порушення та долучити наступні документи як докази невинуватості особи: Копію висновку про результати медичного огляду від 13 жовтня 2025 року, проведеного з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; Копію направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів від 13 жовтня 2025 року;Копію сертифікату про налаштування (калібрування) алкотестера Alcotest 3000;Копію свідоцтва про повірку газоаналізатора Alcotest 3000;Копію сертифікатів лікаря-нарколога ОСОБА_2 . Дані документи, на думку захисника, підтверджують недійсність висновків огляду, порушення процедури проведення огляду та відсутність належних доказів вини ОСОБА_1 .

Працівники поліції до суду не викликались, клопотань про виклик останніх до суду не надходило.

Суддя, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та заслухавши пояснення адвоката Чеботарьової Ю.В. і додані до справи матеріали, дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання належних доказів.

Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України, лише законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями, та відповідальність за них. Органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Наведене вказує на необхідність застосування при розгляді справи принципів кримінального судочинства. При оцінці доказів та вирішенні питань про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення суд застосовує відповідні положення кримінального процесуального законодавства, оскільки адміністративне правопорушення за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням.

Ч.1ст.130 КУпАП України передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку. Суб`єктом правопорушення є водій транспортного засобу.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, права і свободи громадян, власність, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, що визначають його як правопорушення і є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно з п. 1.1 розд. 1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2006 № 1306 (далі - ПДР України), ці Правила встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти щодо дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритих територіях тощо) повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення водія або тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі (п. 1.10 ПДР).

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або у відмові водія від проходження огляду у встановленому порядку.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд для встановлення стану сп`яніння. Пунктом 2.9а ПДР заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає лише за одночасне доведення двох обставин: керування транспортним засобом та відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки з порушенням ч.ч. 1, 3, 5 ст. 266 КУпАП та п. 12 розд. II Інструкції, затвердженої наказом МВС № 1452/735.

Суд звертає увагу на те, що згідно ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію Україну» а саме ст.35 перераховані чіткі підстави зупиненн танпаспотпрного засобу, проте як встаеновлено в судовому засіданні а саме під час перегляду диску, причину зпинки ОСОБА_1 не зазначили,, жодних постанов відповідно до яких останній притягується до адмімністртивної відповідальності до суду не надано.

Згідно п. 5 розділу ІІ "Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису" включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Суд звертає увагу на той факт, що в порушення вищезазначеної Інструкції, відеофіксація події велась поліцейськими не з моменту початку виконання ними їх службових обов`язків, так як на відеозаписі відсутнє перш початкове спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння та вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння

Під час проходження огляду використовувався мундштук, який не замінювався двічі між продуваннями. Працівники поліції не надали суду доказів, що прилад та мундштук відповідали вимогам метрологічної повірки та гігієнічним стандартам. Згідно з офіційною інформацією виробника «Drager», використання несертифікованих або повторно використаних мундштуків робить результати тесту недійсними, оскільки порушується принцип однорідності вимірювальної системи «мундштук-прилад».

Працівники поліції не зазначили ознаки сп`яніння, і водій ОСОБА_1 здійснив видих одразу, права були роз`яснені лише після проведення огляду.

Також, суд звертає увагу на той факт, що відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Інструкції, затвердженої Наказом МВС України № 338/825 від 16.05.2025, процедура медичного огляду включає обов`язковий відбір біологічних зразків, їх консервування, маркування, зберігання, транспортування та належне документальне оформлення зазначених дій.

У висновку щодо результатів медичного огляду № 15 від 13.10.2025 зазначено, що огляд ОСОБА_1 проводив лікар ОСОБА_2 . Однак із відеозапису, долученого до матеріалів справи, вбачається, що продування в алкотестер здійснювала інша особа, імовірно медична сестра, особу якої не встановлено, що свідчить про порушення вимог Інструкції щодо суб`єкта проведення огляду.

Крім того, всупереч пунктам 8 та 9 розділу ІІІ Інструкції, у закладі охорони здоров`я не було здійснено відбір біологічних зразків крові та сечі у двох примірниках для проведення первинного та підтверджуючого лабораторних досліджень, у тому числі з використанням методів газорідинної хроматографії. Як вбачається з відеозапису, будь-які підтверджуючі дослідження взагалі не проводилися.

Відповідно до пункту 21 розділу ІІІ Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду, складені з порушенням її вимог, є недійсними та не можуть використовуватися як доказ у справі.

Також захисник ОСОБА_3 звертала увагу суду на те, що направлення на медичний огляд, долучене до матеріалів справи, оформлене за формою, яка не відповідає чинній редакції Інструкції, що додатково свідчить про істотні порушення процедури.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд, проведений з порушенням встановленого порядку, не може бути визнаний достовірним.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення. При цьому відповідно до ст. 62 Конституції України та усталеної практики Європейського суду з прав людини всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях або доказах, одержаних з порушенням закону.

Таким чином, з огляду на істотні порушення порядку проведення медичного огляду, недійсність висновку про його результати та відсутність належних доказів події і складу адміністративного правопорушення, провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Враховуючи відсутність належних і допустимих доказів, що підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, суд дійшов висновку про відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), m. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Відповідно до Рішення КонституційногоСуду України від 22.12.2010№ 23рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої вст. 62 Конституції України.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає правовим позиції ЄСПЛ.

Суддя зауважує, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Таким чином, викладене вище дає судді обґрунтовані підстави дійти висновку про недоведеність матеріалами справи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яке ставлять у вину ОСОБА_1 оскільки у відповідності до вимог ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 7, ст. 9, ст. 130 ч. 1, ст. 245, ст. 247 ч. 1 п. 1, ст. 251, ст. 252, ст. 266, ст. 280, ст. 283, ст. 284, КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та потерпілим, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя:О.Л. ГАВЕНКО