Номер провадження 3/754/86/26
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 січня 2026 року

суддя Деснянського районного суду м. Києва Банах О.Л., розглянувши матеріали, які надійшли з Деснянського УП ГУНП в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст.187 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

26.11.2025 до Деснянського районного суду м. Києва від Деснянського УП ГУНП в м. Києві надійшли адміністративні матеріали стосовно ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 24 жовтня 2025 року, серії ВАД №631969, 10 жовтня 2025 року о 22 год. 50 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , громадянка ОСОБА_1 була відсутня за місцем проживання, чим порушила повторно протягом року правила адміністративного нагляду, визначені постановою Збаразького районного суду Тернопільської області №598/2894/24 від 12.12.2024 року, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.2 ст. 187 КУпАП.

Оскільки порушника не було доставлено до суду органом, що складав протокол, та не забезпечено його явку, суд позбавлений можливості розглянути справу у визначені ч.2 ст. 277 КУпАП строки, а саме, протягом доби. Тому справа розглядається у загальні строки, визначені ч.1 ст.277 КУпАП, з повідомленням особи у загальному порядку.

Так, 29.12.2025 року о 09 год. 50 хв., ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою, до суду не з`явилася, причини неявки суду не повідомила та провадженням щодо себе не цікавилася.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 268 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 187 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності є обов`язковою. У разі ухилення такої особи від явки на виклик суду, цю особу органами Національної поліції може бути піддано приводу.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 29.12.2025 вирішено застосувати до ОСОБА_1 привід з метою забезпечення її явки до суду на 14.01.2026 о 09 год. 50 хв., виконання постанови покладено на Деснянське УП ГУНП в м. Києві.

Однак, Деснянське УП ГУНП в м. Києві вимоги постанови не виконало, явку ОСОБА_1 на 14.01.2026 не забезпечило.

Таким чином, суд ужив всіх можливих заходів для повідомлення особи про розгляд її справи.

Беручи до уваги наведене, суд вважає за необхідне, з метою дотримання строків розгляду справ, розглянути справу про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягається до відповідальності.

Розгляд справи у розумні строки, з одного боку, забезпечує можливість своєчасного відновлення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у випадку необгрунтованості та безпідставності провадження у справі стосовно неї, а з іншого - своєчасне вжиття заходів, спрямованих на запобігання іншим правопорушенням, у випадку наявності підстав застосування адміністративного стягнення з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття (стаття 23 КУпАП). У будь-якому випадку відповідні дії мають бути вчинені своєчасно, з мстою недопущення негативних наслідків, пов`язаних із тривалим розглядом справи та не вирішенням її по суті.

Отже, беручи до уваги наведені вище вимоги, суд вважає за можливе розглянути справу про адміністративне правопорушення у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Так, згідно з ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Конституцією України передбачено, шо однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язку збирати докази винуватості чи невинуватості особи (ст. 129 ч.3 п.4).

Завданням провадження справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУПАП).

Диспозицією частини 2 ст. 187 КУпАП передбачено відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме за порушення правил адміністративного нагляду особами, щодо яких встановлено такий нагляд: 1) неявка за викликом органу Національної поліції у вказаний термін і ненадання усних або письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням правил адміністративного нагляду; 2) неповідомлення працівників Національної поліції, які здійснюють адміністративний нагляд, про зміну місця роботи чи проживання або про виїзд за межі району (міста) у службових справах; 3) порушення заборони виходу з будинку (квартири) у визначений час, який не може перевищувати восьми годин на добу; 4) порушення заборони перебування у визначених місцях району (міста); 5) нереєстрація в органі Національної поліції, - якщо вони вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Разом з тим, ані протокол, ані матеріали справи не дають можливості суду бути повною мірою переконаним у вчиненні ОСОБА_1 зазначеного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями г особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Згідно п. 4 ч. ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суддя розглядає адміністративне провадження лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення. Викладені у протоколі обставини не підтверджуються доданими до протоколів матеріалами.

Відповідно до норм ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

B обґрунтування вини ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення долучено лише рапорт ДОП, який за своїм змістом повторює викладену у протоколі суть адміністративного правопорушення та не містить конкретних відомостей про обставини вчинення ОСОБА_1 зазначених у протоколі дій, зокрема, яким чином дільничним офіцером поліції було встановлено відсутність ОСОБА_1 за місцем проживання в зазначений у протоколі час.

З приводу доказової сили рапорту працівника поліції слід зазначити таке. Рапорт це внутрішній службовий документ, який лише фіксує бачення поліцейського. Він не містить об`єктивних даних, а лише переказує власні спостереження працівника поліції. Згідно з частиною 1 статті 251 КУпАП, доказами є фактичні дані, що підтверджують наявність або відсутність події правопорушення. Рапорт не є таким джерелом, адже не містить перевірених фактів. До того ж це документ зацікавленої сторони, яка прагне виправдати свої рішення.

Суддя зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевіренні за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду. Однак, до протоколу не долучено доказів, які б підтверджували, з одного боку, - здійснення працівниками поліції перевірки дотримання ОСОБА_1 правил адміністративного нагляду, а з іншого - порушення ОСОБА_1 зазначених правил (фото-, відеофіксація, показання свідків тощо).

Крім того, з копії письмового пояснення ОСОБА_1 (без зазначення дати та часу його написання), долученого протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що ОСОБА_1 своєї вини не визнає, та пояснює, що вона проживає за вищевказаною адресою, та у зв`язку з оголошеною повітряною тривогою в місті Києві, перебувала в укритті за адресою: м. Київ вул. Кубанської України, 33.

Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Усі оголошені повітряні тривоги мають небезпечний характер. У разі оголошення сигналу повітряної тривоги слід керуватися пріоритетом збереження життя і здоров`я людини. Отже відсутність особи за місцем проживання під час оголошеного сигналу повітряної тривоги не може розцінюватися, як порушення адміністративного нагляду.

Інших доказів, які передбачені ст. 251 КУпАП, на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП, до матеріалів справи не долучено, що позбавляє суд можливості об`єктивно та всебічно перевірити викладені у протоколі обставини.

Оцінюючи фактичні дані, які наявні в матеріалах справи, суддя не вбачає достатніх доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП, а саме порушення правил адміністративного нагляду особами, щодо яких встановлено такий нагляд, повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

У той же час згідно ч.2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оскільки явка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, для надання пояснень в судовому засіданні не була забезпечена органом внутрішніх справ вчасно, суд, у відсутності ОСОБА_1 , з огляду на імперативні вимоги ч. 2 ст. 268 КУпАП, позбавлений можливості встановити наявність ї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно з практикою Європейського Сулу з прав людини, деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі Надточій проти України». П.33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль розширенні сфери застосування ч.2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення Двох ключових понять цієї статті «кримінальне обвинувачення» i - «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec Slovakia, Judgmentof 2 September 1998. Reports 1998 V), представник V. держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, a нет про кримінальне звинувачення I, отже ст. 6 не може бути застосована.

Однак Європейський суд 3 прав людини не погодився аргументом відповідача, хоча i визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду нет має великого значення, так само, як те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно- правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки.

B законному порядку та на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст. 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Конституційний Суд України своєму рішенні від 26 лютого 2019 року в справі №1-р/2019 вказав, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «indubioproreo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, шо обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Оглянутий в судовому засіданні протокол про адміністративне правопорушення не доводить поза розумним сумнівом вину ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КУпАП.

Враховуючи зазначені обставини, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 187 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 245, 247, 251, 252, 283, 284, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 за ч.2 ст. 187 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва.

За відсутності скарги постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку встановленого на оскарження.

Суддя: О.Л. Банах