Житомирський апеляційний суд
Справа №285/5191/25 Головуючий у 1-й інст. Літвин О. О.
Номер провадження №33/4805/13/26
Категорія ч.2 ст.130 КУпАП Доповідач Кузнецов Д. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Кузнецов Д.В., за участі ОСОБА_1 та його захисника адвоката Дятла В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Дятла Володимира Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 09 грудня 2025 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 09 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 , повторно протягом року, 13.09.2025 о 20:30 год в селищі Городниця Звягельського району Житомирської області по вул. Шолом-Алейхема, 67 керував транспортним засобом Audi A6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови і координації рухів), від проходження огляду на стан якого у встановленому законодавством порядку, зокрема на місці та в медичному закладі, відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Дятел В.І., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а керувала інша особа. Вважає, що наявний у справі відеозапис не відповідає вимогам законодавства, оскільки не є безперервним, а тому не може вважатися належним та допустимим доказом у справі. Зазначив, що ОСОБА_1 працівники поліції не пропонували пройти огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, копію направлення для проходження такого огляду, він не отримував. Суд безпідставно відмовив стороні захисту в задоволенні клопотання про виклик свідків, та при обранні виду адміністративного стягнення не врахував пом`якшуючі обставини згідно вимог ст.33 КУпАП.

Апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

Розглянувши клопотання про поновлення строку та враховуючи конкретні обставини справи, зокрема, дату направлення тексту постанови суду першої інстанції 10.12.2025 та наявність вихідних днів 20-21.12, і подачу апеляційної скарги у перший робочий день 22.12.2025, тобто вкрай незначний пропуск строку апеляційного оскарження, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції загалом дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 ПДР, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає положенням статей 283, 284 КУпАП.

Так, з протоколу по адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №453118 від 13.09.2025 вбачається, що ОСОБА_1 , повторно протягом року, 13.09.2025 о 20:30 год в селищі Городниця Звягельського району Житомирської області по вул. Шолом-Алейхема, 67 керував транспортним засобом Audi A6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови і координації рухів), від проходження огляду на стан якого у встановленому законодавством порядку, зокрема на місці та в медичному закладі, відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.2 ст.130 КУпАП (а.с.2).

За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Частиною 2 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчиненого повторно протягом року.

Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України, крім вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджується: розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу (а.с.3); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4); розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП (а.с.5,7); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість до КНП «Звягельська багатопрофільна лікарня» від 13.09.2025 (а.с.6); копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №5715553 від 13.09.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ним ПДР за ч.4 ст.126 КУпАП (а.с.8); довідкою інспектора Звягельського РВП про відсутність посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 (а.с.9), копією постанови Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 28.05.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.10-12); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.14-15); наявним в матеріалах справи відеозаписом (а.с.13).

Також судом першої інстанції допитано свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та надано вірну оцінку їх показам.

Інспектор ОСОБА_4 , який складав протокол про адміністративне правопорушення, у судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що в день, час та місці, зазначені в протоколі, під час несення служби отримав повідомлення від оперативного чергового про виклик до селища Городниця. Коли приїхали, встановили, що ОСОБА_1 рухався на Ауді в п`яному вигляді, це підтвердили свідки. Пізніше знайшли його, від нього було чутно запах алкоголю. Вів себе він агресивно, кидався до свідків. Йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціального технічного засобу, а потім і у медичному закладі, про що його належним чином попереджено. Від проходження огляду він відмовився, після чого було складено відповідний протокол, який оголошено особі, роз`яснено права, передбачені ст.268 КУпАП, про що зроблено відмітку у протоколі.

Свідок ОСОБА_2 також в суді першої інстанції повідомив, що під час виконання ремонтних робіт біля будинку №67 по вул Шолом-Алейхема в селищі Городниця, повз нього і батька ОСОБА_5 на великій швидкості проїхав автомобіль Audi сірого кольору, який здійснив наїзд на будівельні інструменти та зупинився безпосередньо біля них. З місця водія вийшов чоловік, якого він знає як ОСОБА_1 , та який перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння. Під час спілкування ОСОБА_1 почав себе агресивно поводити, виражаючись в їх сторону словами нецензурної лайки. Оскільки водій мав намір продовжувати рух на автомобілі, ними було прийнято рішення викликати працівників поліції для складення протоколу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності і взаємозв`язку та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені і зібрані у визначеному процесуальним законом порядку.

З приводу апеляційних доводів сторони захисту про відсутність в матеріалах справи доказів того, що він керував транспортним засобом, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються вищевказаними доказами.

Так, з матеріалів справи, а саме з зазначеного вище відеозапису поліцейських, вбачається, що біля автомобіля Audi A6, реєстраційний номер НОМЕР_1 перебуває водій ОСОБА_1 , на якого вказують свідки події ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як на водія авто, який рухався на великій швидкості біля їх будинку та наїхав на будівельні матеріали. За словами свідків, вийшовши з місця водія, ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, хитався та розпочав конфлікт.

Під час перегляду відеозапису встановлено, що з початку запису відео на місці був присутній свідок ОСОБА_2 , який будучи допитаним в суді першої інстанції під присягою свідка підтвердив обставини події того дня, і зазначив що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом у нетверезому стані.

Показання свідка щодо обставин події, є послідовними, взаємоузгодженими, об`єктивних даних ставити під сумнів показання свідка судом не встановлено.

Згідно відеозапису ОСОБА_1 не повідомляв працівникам поліції, що за кермом була інша особа, а версія щодо іншого водія була висловлена вже на етапі судового розгляду.

За вказаних обставин, апеляційний суд вважає безсумнівним та доведеним достатніми доказами факт керування ОСОБА_1 на момент його зупинки працівниками поліції 13.09.2025 транспортним засобом автомобілем Audi A6, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Крім цього, з наявного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру «Драгер» чи у медичному закладі, від чого останній відмовився (відео (1), час на відео 03:17).

Окрім вказаного, наявність в матеріалах справи письмового направлення виписаного на ім`я ОСОБА_1 свідчить про те, що останнього працівники поліції направляли на огляд до медичного закладу.

Наведене у сукупності спростовує доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що ОСОБА_1 працівниками поліції не було роз`яснено можливість пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

При цьому помилковими є доводи апеляційної скарги про те, що працівник поліції не видав ОСОБА_1 письмове направлення на огляд водія транспортного засобу, адже відповідно до вимог пунктів 8, 9 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015р. № 1452/735 з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Тобто саме працівники поліції мають доставити водія до закладу охорони здоров`я та передати направлення уповноваженому працівнику такого закладу, який в подальшому його заповнює відповідно до вимог Інструкції. При цьому видача письмового направлення особисто водію для самостійного проходження огляду чинним порядком не передбачена.

Доводи апелянта про те, що увесь наданий відеофайл не є безперевним є слушними, однак зміст зафіксованих подій не викликає сумнівів того, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки та у медичному закладі, запропонованому працівниками поліції, категорично відмовився. Те, що відеозаписом не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом є очевидним, оскільки працівники поліції прибули на місце перебування ОСОБА_1 за викликом свідків, проте з урахуванням сукупності інших доказів, дані з відеозапису не спростовують того, що останній не керував транспортним засобом.

В цьому контексті слід суд звертає увагу на те, що пунктом 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 № 1026 передбачена безперервність здійснення відеозапису під час виконання поліцейськими своїх службових обов`язків.

Між тим, нормативними документами, які регламентують порядок виявлення та фіксації адміністративних правопорушень, складання протоколів про адміністративні правопорушення та направлення відповідних матеріалів до суду не передбачено обов`язковості надавання усього відеозапису, здійсненого у ході виконання поліцейським своїх службових обов`язків. При цьому переривання відеозапису для складання протоколу або інших дій, не пов`язаних із безпосереднім спілкуванням поліцейських із водієм чи іншими учасниками, не є процесуальним порушенням, яке б призвело до беззаперечної неналежності такого відеодоказу.

На думку суду, долучені до протоколу файли відеозаписів, на яких зафіксовані повні та безперервні події спілкування із ОСОБА_1 та свідками, факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та процесуальні дії, які при цьому вчинили поліцейські об`єктивно доводять факт вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП. Відтак, зазначені доводи захисника є безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими доказами.

Стосовно доводів апеляційної скарги про неврахування положень статті 33 КУпАП суд вважає їх неслушними, оскільки частина друга статті 33 КУпАП, серед іншого, визначає, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано при призначенні міри покарання не врахував положення ст.33 КУпАП, оскільки вказана норма містить заборону при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом безпідставно відмовлено у клопотанні про виклик свідків, які заявлені стороною захисту у судовому засіданні, а саме ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та не проведено їх допит, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки жодних обов`язкових вимог про виклик та допит свідків чи інших осіб по справі у суді положення КУпАП не передбачають. Виклик свідків є правом, а не обов`язком суду, та здійснюється лише на розсуд суду при необхідності встановлення додаткових обставин справи.

Крім того, суд першої інстанції допитав в якості свідка сержанта поліції Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 за клопотанням сторони захисту, а також свідка ОСОБА_2 , та надав їм відповідну оцінку разом із іншими доказами, про що зазначено в постанові суду. Допит інших працівників поліції та осіб був недоцільним з урахуванням наявних відеозаписів всіх подій та показів неупередженого і безпосереднього свідка - ОСОБА_2 . Істотних порушень при відмові суду першої інстанції у допиті заявлених свідків апеляційним судом не встановлено.

З цих же причин суд вважає недоцільним проводити в апеляційному суді допит додаткових свідків, в тому числі свідка ОСОБА_8 , яка нібито була разом із водієм ОСОБА_1 в автомобілі, оскільки заявлений свідок відсутній на місці зупинки і на відеозаписах вона відсутня і про неї жодний із наявних свідків не вказує, так само як і водій ОСОБА_1 не вказував про її існування. Тому її допит є недоцільним, та, вочевидь, даний свідок є упередженим і зацікавленим в результатах розгляду справи, адже є подругою ОСОБА_1 , тому її покази не будуть об`єктивними та достовірними.

Водночас покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які наполягали, що саме ОСОБА_1 був водієм та керував транспортним засобом та здійснив наїзд на їх прибудинкову територію, зафіксовані на відеозаписі працівниками поліції в ході з`ясування обставин події. Тому додатковий виклик свідка ОСОБА_3 також є недоцільним, оскільки всі його покази про факт керування автомобілем ОСОБА_1 містяться на відеозаписі та узгоджуються із ним та показами свідка ОСОБА_2 , який вже допитаний в суді. У зв`язку із цим у задоволенні клопотання захисника Дятла В.І. про виклик свідків необхідно відмовити.

Наведені захисником доводи не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], §41.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, не надано.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката Дятла Володимира Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 09 грудня 2025 року.

У задоволенні клопотання адвоката Дятла В.І. про виклик свідків відмовити.

Апеляційну скаргу адвоката Дятла Володимира Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 09 грудня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: