Справа № 346/2537/25
Провадження № 3/346/2/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі головуючого-судді Коваленка Д.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ),

в с т а н о в и в :

Аргументи держави Україна, в особі поліцейського, який склав протокол полягали у тому, що 18 травня 2025 року о 00 годині 00 хвилин, в селищі Печеніжин, по вулиці Центральна,8, ОСОБА_1 керував автомобілем Audi А6, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння шкіри обличчя), від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, а за це передбачена адміністративна відповідальність частиною 1 статті 130 КУпАП.

Аргументи ОСОБА_1 та його представника. Вказували, що не доведено факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , а отже складений протокол вважає таким, що не відповідає чинним законодавчим нормам. На відеозаписі з 00 години по 00 години 45 хвилин є фрагмент початку розмови поліцейського з водієм, де ОСОБА_1 сидить за кермом автомобіля, руху автомобіля не зафіксовано. Також з відеозапису не вбачається відмови його довірителя від проходження огляду у лікарні. Натомість із запису видно, що поліцейські заплутували ОСОБА_1 за безпідставно у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння. Так, на відеозаписі на 1:58 його довіритель чітко заявив про готовність пройти огляд. Проте, вже на 02 годині 05 хвилин поліцейський повідомляє, що водій може відмовитись від проходження такого огляду. Надалі впродовж кількох хвилин водій просить роз`яснити йому наслідки «на хлопський розум» тобто простими словами, однак поліцейський протягом всієї розмови психологічно впливає, перебиває водія та нічого не пояснює. Також просить звернути увагу, що в матеріалах справи є направлення на огляд водія (додаток 1) від 17.05.2025 року на якому є відмітка про відмову водія від підпису. Однак на відеозаписі немає жодних згадок про цей документ, а отже він складався вже пізніше без відома водія. Разом з тим, в ході спілкування поліцейськими так і не було запропоновано водію пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, як того вимагає законодавство.

Оцінка і висновки суду.

Положення пункту 22 частини 1 статті 92 Конституції України гарантують, що виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них. Зокрема, в силу положень частини 1 статті 130 КУпАП, адміністративним правопорушенням являється керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Проте суд відзначає, що в силу положень частини 1 статті 9 КУпАП будь-яким адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, склад будь-якого адміністративного правопорушення, що передбачене законом, в тому числі й передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП України характеризується єдністю чотирьох елементів: об`єкт і об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона. Тож відсутність в діянні конкретної людини будь-якого з цих елементів, виключає склад відповідного правопорушення, а значить і адміністративну відповідальність за вчинення такого діяння.

При цьому суд враховує, що за положеннями частини 1 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. А згідно з частиною 2 цієї статті, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Отже саме на поліцейського, який склав протокол покладено обов`язок збирання і подання суду доказів вчинення конкретною людиною адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, тобто наявність в її діянні усіх чотирьох елементів складу цього правопорушення, в тому числі й наявність об`єктивної сторони, яка полягає у керуванні конкретною людиною транспортним засобом у стані сп`яніння або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд не має жодних сумнівів у тому, що вказаним автомобілем, в зазначений у протоколі день і час, керував саме ОСОБА_1 , оскільки за кермом вказаного транспортного засобу перебував саме він (дані обставини підтверджуються фактичними даними саме із таким змістом, оскільки вони містяться у диску, з аудіо-відеозаписом події- а.с.6).

Що стосується відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, то таке діяння є окремим і самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого положеннями частини 1 статті 130 КУпАП. Але ці положення самі по собі, не визначають того встановленого законодавством порядку, в якому водій повинен пройти огляд на стан сп`яніння, і яким чином фіксується відмова водія пройти такий огляд.

Загальний порядок огляду водія на стан сп`яніння, у тому числі й алкогольного, визначається положеннями статті 266 КУпАП. Зокрема, огляд водія на стан сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості їх застосування - огляд проводиться у присутності двох свідків; у разі незгоди водія на проведення огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, до того ж, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення; при цьому, перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій; огляд на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.

Разом з цим, направлення особи для огляду на стан сп`яніння, проведення такого огляду, а також фіксація відмови водія від проходження такого огляду, здійснюються виключно в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (частина 6 статті 266 КУпАП).

Таким чином, встановлений діючим законодавством порядок огляду водіїв, що керували транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння, вказує на те, що тільки таке діяння, як відмова водія від проведення медичного огляду на стан сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, який внесений до переліку закладів охорони здоров`я, що затверджений для цього управлінням охорони здоров`я відповідної місцевої державної адміністрації (при дотриманні поліцейським усіх умов для проведення такого огляду, зокрема встановлення ознак сп`яніння), яка мала місце із застосуванням технічних засобів відеозапису, є адміністративним правопорушенням, передбаченим частиною 1 статті 130 КУпАП (якщо правопорушенням розглядається саме відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку).

Відмова ж водія від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським, з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом або ж незгода з результатами такого огляду, самі по собі, в силу положень пунктів 6 та 8 названого Порядку №1103 та пунктів 6 і 7 Розділу IX Інструкції №1452/735, не являються адміністративним правопорушенням, передбаченим частиною 1 статті 130 КУпАП, а є підставою для направлення водія на проведення огляду на стан сп`яніння у найближчий заклад охорони здоров`я, який внесений до переліку закладів охорони здоров`я, що затверджений управлінням охорони здоров`я відповідної місцевої державної адміністрації.

А от якщо, водій відмовляється пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, то таке діяння буде вважатись правопорушенням, передбаченим частиною 1 статті 130 КУпАП, якщо відмова особи, яка керувала транспортним засобом з ознаками сп`яніння, мала місце саме із застосуванням технічних засобів відеозапису, і у зв`язку із обґрунтованою (тобто за наявності ознак сп`яніння) та передбаченою вказаним Порядком КМУ вимогою, зокрема вимогою поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, що входить у перелік закладів охорони здоров`я, що затверджений управлінням охорони здоров`я відповідної місцевої державної адміністрації. І, що дуже важливо, така пропозиція повинна мати місце із застосуванням технічних засобів відеозапису.

І з урахуванням вказаних вище нормативно-правових положень, у їх сукупності, суд відзначає, що надані йому докази, у їх сукупності (зокрема: протокол - а.с.1; аудіо-відеозапис події - а.с.6; Акт огляду на стан сп`яніння - а.с.3; направлення на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння - а.с.4) прямо вказують на те, що:

- ОСОБА_1 18 травня 2025 року о 00 годині 00 хвилин, в селищі Печеніжин, по вулиці Центральна,8 дійсно керував автомобілем;

- поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, з використанням спеціального технічного засобу на, що останній відмовився;

- поліцейський застосував технічний засіб аудіо-відеозапису, матеріали якого у вигляді аудіо-відеозапису події долучено до протоколу;

- аудіо-відезапис події не містить відомостей того, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення після того, як ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки траннспортного засобу.

Суд забезпечено тільки доказами того, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки, із застосуванням спеціального технічного засобу "Драгер", але він від проходження такого огляду відмовився. Проте поліцейський, не висунув йому вимогу пройти медичний огляд у найближчому закладі охорони здоров`я (а.с.1-24).

Пункт 7 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395, прямо вказує на те, що не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Тож з цієї підстави, суд не може прийняти рапорт поліцейського (а.с.5), як доказ наявності вказаних вище фактів.

Як вже вказувалось, в силу положень статті 251 КУпАП обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення. Тобто у даному випадку, саме поліцейський повинен був надати докази, які б підтвердили, наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, але таких доказів він не надав. А за таких обставин суд констатує, що в діянні ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки його не доведено поліцейським який склав протокол.

В силу положень частини 2 статті 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

А згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Тому, оскільки поліцейським не доведено належними, достовірними і допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 діяння, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП правопорушення, провадження у справі слід закрити.

Відповідно до положень статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Тому враховуючи, що судом прийнята постанова про закриття провадження, судовий збір стягненню не підлягає.

Отже, керуючись статтями 1, 2, 7, 8, 9, 10, 17-24, 26, 27, 33-38, 40-1, 122-4,124,130,221, 245-253, 254-255, 268, 271, 276, 279, 280, 283-285, 287, 294, 298-300, 304, 305, 306 КУпАП, суд

в и р і ш и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 - закрити.

Постанову може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом 10 (десяти) днів, з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. А у разі подання апеляційної скарги у вказаний строк, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після залишення апеляційної скарги без задоволення.

Копію постанови направити ОСОБА_1 .

Суддя: Коваленко Д. С.