Справа № 450/1735/25 Провадження № 3/450/80/26
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2026 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Данилів Є.О. розглянувши в м. Пустомити справу про адміністративне правопорушення стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, проживає: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

10.04.2025 року о 20.45 год. в с. Пикуловичі, вул. Л. Українки, 40 водій ОСОБА_1 керував т/з БМВ 530D д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. Таким чином, ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

26.06.2025 захисник ОСОБА_1 адвокат Задорожний І.Б. подав до суду клопотання про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, де вказує, що під час зупинки транспотрного засобу марки BMW 530D д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , інспекторами поліції порушено норми статті 35 Закону України «Про національну поліцію». З огляду на зазначене працівниками патрульної поліції не було дотриманого вимог статті 35 Закону України «Про національну поліцію», а автомобіль марки BMW 530D д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 було зупинено незаконно, внаслідок чого було порушено його права. Оскільки автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено з порушенням вимог статті 35 Закону України «Про національну поліцію», тому відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева» (fruitofthepoisonoustree), сформульованої Європейським Судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», недопустимими є всі наступні докази, отримані внаслідок зупинки транспортного засобу, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з відеозаписів із нагрудної камери поліцейського та відеокамери встановленої в поліцейському автомобілі, долучених до протоколу та матеріалів справи, такі не містить інформації про події, які відбувалися з 20 год 52 хв. до 21 год. 18 хв. 10.04.2025, коли складався протокол про адміністративне правопорушення і ОСОБА_1 не одноразово заявляв інспекторам поліції, що погоджується пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі але працівники поліції йому в цьому праві відмовили. Тобто, уповноваженою особою до протоколу про адміністративне правопорушення не додано безперервний відеозапис з нагрудної камери, що свідчить про те, що відеозапис змінювався (коригувався) особою, яка копіювала відеозапис та DVD диск, що прямо заборонено Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року.

Проаналізувавши матеріали справи судом встановлено такі обставини:

диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Згідно п.п. 2 4 р. І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» Наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. Згідно п. 6 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

П. 7 вищенаведеної Інструкції вказує, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на етап сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди і результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 296709 від 10.04.2025 року, крім іншого, слідує, що ОСОБА_1 керував т/з БМВ 530D д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння.

Судом оглянуто відеозапис долучений до матеріалів справи на цифрових носія інформації. На вказаному записі відображено події, які передували складанню протоколу про адміністративне правопорушення, відображено процес оформлення працівниками поліції матеріалів справи про адміністративні право порушення. Із оглянутого відеозапису слідує, що при висловленні працівниками поліції пропозиції ОСОБА_1 останніми (працівниками поліції) було встановлено наявність достатніх підстав для огляду ОСОБА_1 .

Встановлюючи наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який полягає у порушенні п. 2.5 ПДР України, суд, виходить із такого:

пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. У зв`язку з цим посадова особа зобов`язана розглянути всі сторони адміністративного правопорушення, оцінити його наслідки, переконатись, що внаслідок його вчинення не завдана значна шкода окремим громадянам або суспільству, дослідити обстановку, в якій вчинене порушення, особу порушника, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність та інше.

В силу ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Щодо заперечень захисника Задорожного І.Б. які викладені у поясненнях, де останній вказує, що відеозапис, який долучений до матеріалів справи не є безперервним, суд зазначає наступне.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Згідно п.п. 4, 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України від 18.12.2018 року №1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відео реєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

З долученого до матеріалів відеозапису події вбачається, що працівники поліції здійснювали відеофіксацію руху ОСОБА_1 автомобілем марки BMW 530D д.н.з. НОМЕР_1 , який хоч і не веде безперервну відеозйомку (один файл), але обставини вчинення правопорушення, а саме керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також проходження ним огляду на місці зупинки т/з та відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, зафіксовані на файлах безперервно і при їх огляді не виникає сумніву у їх достовірності. Крім того, ОСОБА_1 та захисником Задорожним І.Б. не надано суду жодного належного чи допустимого доказу змонтованого відео, що ставить під сумнів його автентичність.

Всі інші доводи захисника, судом оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються, мають формальний характер та зводяться до власної оцінки фактичних обставин справи та зібраних у справі доказів.

Категоричне невизнання ОСОБА_1 своєї вини суд розцінює як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки обставини, які викладені в письмових поясненнях, не спростовують факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку та не звільняють його від відповідальності за скоєне.

Судом встановлена відсутність жодних порушень працівниками поліції вимог "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушенні у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі" затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 р., "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 р. та "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх Справ України і Міністерства Охорони Здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 р.

Оцінені судом докази доводять винуватість ОСОБА_1 "поза розумним сумнівом", тобто достовірно і достатньо підтверджують вчинення ним порушення вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 який від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605, 60 грн. судового збору.

Роз`яснити, що відповідно до вимог частини першої статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Є. О. Данилів