Справа № 467/1639/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.01.2026 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В., з участю секретаря судового засідання Рожкової Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; відомості про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, яке визнане судом доведеним

18 жовтня 2025 року о 01:58 годині на 1 км. автодороги Панкратове-Костянтинівка ОСОБА_1 керував автомобілем Мазда, державний номерний знак, НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та обличчя. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у найближчому медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України і тим самим вчинив адміністративне, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Позиція особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і її процесуальна поведінка щодо справи

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча викликався у нього двічі шляхом направлення судових повісток за вказаною у справі адресою, проте, останні були повернуто до суду без вручення адресату через його відсутність за вказаною цією адресою.

Номерів засобів зв`язку останнього матеріали справи у собі не містять.

Інформація про судове засідання публікувалась на сайті Судової влади України у розділі «Громадянкам».

З урахуванням положень ст. 268 КУпАП, беручи до уваги те, що присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді такого роду справ не є обов`язковою, забезпечивши її належне сповіщення про це судове провадження і отримавши про це належне підтвердження, суд вважав за можливе прийняти рішення по суті справи за відсутності такої особи.

У свою чергу, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, дослідивши матеріали справи у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ураховуючи положення ст.ст. 245, 251, 280 цього ж Кодексу, аналізував наступні питання.

Чи було вчинено адміністративне правопорушення

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно вимог п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як встановлено у цій справі, ОСОБА_1 не виконав вимоги п. 2.5 ПДР України, відмовившись на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_1 , було вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП і його кваліфікація є правильною.

Чи винна ця особа у вчиненні адміністративного правопорушення

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 486562 від 18 жовтня 2025 року щодо часу, місця та способу учинення правопорушення, у тому числі й відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В цілому протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП щодо свого змісту та суті викладеного у ньому правопорушення, в зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що обвинувачення висунуто ОСОБА_1 з порушенням вимог закону.

За такого, вважати, що протокол належить до недопустимих доказів і через це підлягає виключенню з доказової бази не можна.

З відеозапису боді - камери співробітника поліції, який було досліджено в судовому засіданні, вбачається, що поліцейськими в нічний час здійснювалось патрулювання, під час якого було виявлено автомобіль, з якого при наближенні поліцейського автомобіля, з водійського місця вийшов ОСОБА_1 .

Поліцейським при спілкуванні з ОСОБА_1 було виявлено ознаки перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, в зв`язку з чим запропоновано за допомогою спеціального технічного приладу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або пройти такий огляд у найближчому медичному закладі.

Однак, ОСОБА_1 , на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, відмовився, пояснивши, що є пішоходом та невдовзі має приїхати водій та привести запасне колесо автомобіля.

В свою чергу, суд критично сприймає таку поведінку ОСОБА_1 , так як згідно відеозапису з бодікамери поліцейського чітко вбачається, що ОСОБА_1 перебував на водійському місці, інших осіб крім нього автомобілі не було.

Крім того, згідно вказаного відеозапису встановлено, що процес спілкування поліції з ОСОБА_1 та складання адміністративних протоколів тривав більше однієї години, однак за цей час на вказане місце інші особи не прибули, що спростовує версію ОСОБА_1 про те, що він не здійснював керування транспортним засобом та очікує водія.

Матеріали справи також містять письмове зобов`язання ОСОБА_1 , відповідно до якого останній зобов`язався не керувати транспортним засобом до повного витверезіння.

Тим самим, останній фактично підтвердив факт перебування в стані алкогольного сп`яніння на час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Відеозапис, долучений до протоколу, також підтверджує, що його складання мало місце із дотриманням поліцією приписів ст.ст. 254-256 КУпАП.

Таким чином, ця справа забезпечена доказами у їх розумінні згідно із ст. 251 КУпАП.

Тож, у ракурсі установлених фактичних обставин справи, підтверджених доказами, шляхом встановлення юридично значущих ознак, визначення правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненої дії інкримінованому складу правопорушення (кваліфікації правопорушення), суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Чи підлягає порушник адміністративній відповідальності

Обставин, що виключають адміністративну відповідальність, передбачених ст.ст. 18-20 КУпАП, суд не встановив.

Підстав для застосування положень ст. 22 КУпАП також немає, бо правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, не може вважатись малозначним, у тому числі й з огляду на його санкцію та дію прямої заборони звільняти від відповідальності за учинення такого роду порушення (ч. 2 ст. 22 КУпАП).

Тому ОСОБА_1 підлягає відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП із застосуванням її санкції.

Мотиви накладення стягнення

Суд приймає рішення про накладення на порушника стягнення згідно із санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі ч. 2 ст. 33 КУпАП суд враховує характер вчиненого правопорушення, як от, значно високий ступінь його суспільної небезпеки; особу порушника, ступінь його вини; відсутність обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Проте, суд у цій справі не застосовує передбачене санкціями ч. 1 ст. 130 КУпАП позбавлення права керування транспортними засобами, так як матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 набув у встановленому законом порядку такого права та отримав посвідчення водія.

Відповідно до п. 21 Постанови пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку. Однак, призначення цього покарання особі, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами, є неможливим.

Аналогічну позицію зайняв і Верховний Суд у постанові від 29 березня 2023 року у справі № 145/932/20, де вказав, що згідно зі сталою правозастосовною практикою, позбавлення права керування транспортними засобами суд не вправі призначити як додаткове покарання особі, яка його не має.

Тому стягнення на нього має бути накладене без позбавлення права керування як на іншу особу, а не як на водія.

Адміністративне стягнення накладається у межах строку, визначеного ч. 6 ст. 38 КУпАП.

Інші питання, що вирішуються судом при винесенні постанови

На підставі ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню й судовий збір у розмірі 665,60 грн., розмір якого передбачений ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

З цих мотивів, керуючись ст.ст.33, 283,284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення цієї постанови становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.00 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: 1) подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; 2) витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через 15 (п`ятнадцять) днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.(ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на неї.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня її винесення.

Суддя Ірина Явіца