ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/440/26 Справа № 204/4175/25 Суддя у 1-й інстанції - Некрасов О. О. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Чечелівського районного суду м. Дніпра від 02 червня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Чечелівського районного суду м. Дніпра від 02 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу, та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

23 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, яка разом з клопотанням про поновлення строку на оскарження постанови та матеріалами справи надійшла до апеляційного суду 26.12.2025 року.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши апеляційну скаргу, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід повернути особі, яка її подала з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Чечелівського районного суду м. Дніпра із апеляційною скаргою, яка разом з клопотанням про поновлення строку на оскарження постанови та матеріалами справи надійшла до апеляційного суду 15.10.2025 року.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 листопада 2025 року ОСОБА_1 поновлено строк апеляційного оскарження, апеляційну скаргу задоволено частково, постанову Чечелівського районного суду міста Дніпра від 02 червня 2025 року щодо ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, змінено, з резолютивної частини виключено посилання на стягнення з ОСОБА_1 судового збору на користь держави у розмірі 605 гривень 60 копійок та звільнено останнього від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". Вважати накладеним на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч.5 ст.126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу. В іншій частині постанову суду залишено без змін.

Попри це, 23 грудня 2025 року ОСОБА_1 знову звернувся з аналогічною апеляційною скаргою.

Відповідно до вимог ч.2 ст.7, ч.3 ст.8 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності та ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відступ від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. п. 46 рішення у справі «Устименко проти України», п.п. 51,52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п. 31 рішення у справі «Марушин проти Росії», п.61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).

У справах щодо України Європейський Суд неодноразово відзначав, що відступи від принципу правової визначеності виправдані лише у випадках необхідності при обставинах істотного і непереборного характеру (справи: Салов проти України, п.93, Проценко проти України, п. 26, Кравченко проти Росії, п.45). Зокрема, відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи (рішення у справі Сутяжник проти Росії, п.38).

З наведеного слідує, що ОСОБА_1 повторно звертаючись з апеляційною скаргою на постанову, щодо якої апеляційним судом вже прийнято рішення, ставить за мету схилити суд для прийняття на його користь рішення відмінного від раніше прийнятого судом апеляційної інстанції, шляхом повторного звернення з апеляційною скаргою із зазначенням тих самих обставин, що були відомі ОСОБА_1 та суду на момент розгляду попередньої апеляційної скарги, тобто винесення рішення, яке б суперечило раніше прийнятому.

Враховуючи, що загальний принцип юридичної визначеності частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до «якості» закону), а також те, що у даній справі мається рішення суду апеляційної інстанції про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , яким залишено без змін постанову суду першої інстанції в частині визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та в частині накладення на останнього адміністративного стягнення, тому повторно подана апеляційна скарга розгляду не підлягає.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційну скаргу з додатками слід повернути особі, яка її подала.

Керуючись ст.ст.1,7,8,252,294 КУпАП, ст.396 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Чечелівського районного суду м. Дніпра від 02 червня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП - повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот