ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/199/26 Справа № 803/61/25 Суддя у 1-й інстанції - Батманова В.В. Суддя у 2-й інстанції - Мудрецький Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді: Мудрецького Р.В., за участю: особи, яку притягнуто до відповідальності ОСОБА_1 , прокурора Мануйленка І.М., переглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову Соборного районного суду м. Дніпра від 08 жовтня 2025 року, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених за ч.1 ст. 172-6 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 08 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною за ч.1 ст. 172-6КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 грн. і стягнуто судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

Районним судом встановлено, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду секретаря суду Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, будучи згідно з п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом декларування, а також відповідно до примітки до статті 172-6 КУпАП будучи суб`єктом правопорушення за цією статтею, у порушення вимог ч. 1 ст. 45, п. 27 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно та без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік, а саме 26.02.2024 о 11 год. 34 хв., тобто з порушенням встановленого законодавством строку для подачі такої декларації, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову та закрити провадження провадження за відсутності складу правопорушення, так як в матеріалах справи відсутній журнал судового засідання, в постанові не зазначено секретаря судового засідання. При цьому, НАЗК не повідомляло її належним чином про несвоєчасне подання декларації, відсутнє таке повідомлення в матеріалах, тому притягнення до відповідальності є незаконним. Апелянтка вказує, що вона перебувала на лікарняному після пологів, які відбулися 31 грудня 2023 року. Також з технічних причин неможливо було зайти на сайт НАЗК для подачі декларації, що підтверджується скріншотом з екрану, в подальшому вона зверталася до лікаря з новонародженою дитиною, та по першій змозі 26 лютого 2024 року подала декларацію.

Під час перегляду ОСОБА_1 підтримала вимоги апеляційної скарги, а прокурор заперечував у її задоволенні.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення учасників перегляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, законність та обґрунтованість постанови суду, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст.ст.251, 252КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому, суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чіткихі узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ "Коробов проти України" №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

Так, дійсно ОСОБА_1 повинна була подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік строком до 31 січня 2024 року, але подала таку 26 лютого 2024 року.

Однак, приписами ч.1 ст.172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» вих. №223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року, під поважними причинами розуміється неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_1 перебувала на лікарняному з 20 листопада 2023 року по 03 квітня 2024 року у звязку з вагітністю та пологами, що підтверджується витягом з порталу електронних послуг Пенсійного фонду України.

Як пояснила під час перегляду ОСОБА_1 , що не могла вчасно подати декларацію, так як була вагітною. Пологи виявилися передчасними, а дитина мала ряд захворювань(виписка про хворобу дитини долучена до апеляційної скарги). Вона намагалася вчасно подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік, подала таку декларацію вчасно за 2021 рік. Також зазначила, що перебуваючи на лікарняному здійснювала дії для подачі декларації, але через технічні причини та знаходження дитини в лікарні відвідувала останню, так як виникала необхідністю. Із зазначених підстав змогла подати декларацію за 2022 рік лише 24 лютого 2024 року.

Таким чином, під час апеляційного перегляду апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік із запізненням з поважних причин. При цьому, подала таку 26 лютого 2024 року перебуваючи на лікарняному, коли такого обов`язку у суб`єкта декларування не виникає, а виникає лише після закінчення випадку непрацездатності.

Таким чином, підсумовуючи вище викладене апеляційний суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджено, поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення за ч.1 ст. 172-6 КУпАП, а оскільки відповідно до змісту ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому постанову суду необхідно скасувати, а провадження на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Соборного районного суду м. Дніпра від 08 жовтня 2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП - скасувати.

Закрити провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Р.В.Мудрецький