ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2026 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Костенко С.М. розглянув матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.184 ч.2 КУпАП, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , і.к. НОМЕР_1 , -

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 11.12.2025 близько 12 год. 10 хв. в ліцеї №7, в АДРЕСА_2 , мама ОСОБА_1 ухилилась від виконання батьківських обов`язків по відношенню до свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , порушивши норми ст. 150 СК України, а саме ОСОБА_2 , перед уроками другої зміни приніс до навчального закладу та розбив на сходах ліцею №7, декілька сирих курячих яєць, чим зробив сходи дуже слизькими для подальшого користування, чим створив загрозу для життя, здоров`я інших учнів освітнього процесу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що 11.12.2025 до неї зателефонували зі школи, повідомили, що син розбив яйця на сходях в школі. Син заперечив причетність до події. Коли вона прийшла до школи, їй не надали жодного доказу на причетність сина. Пояснила, що тривалий час її син скаржився на те, що його б`ють, ображають і звинувачують у всіх проблемах, які стаються в школи. Зважаючи на постійний булінг, вона перевела сина до іншої школи, а також вирішує питання роботи психолога із дитиною. Ствердила, що належним чином виконує свої батьківські обов`язки, завжди контролює всі питання пов`язані з навчанням і поведінкою сина.

В судовому засіданні ОСОБА_2 , в присутності законного представника пояснив, що жодних неправомірних дій не вчиняв, курячі яйца до школи не приносив, не розбивав на сходах. В класі до нього упереджене ставлення, його били, забирали речі, принижували, однак класний керівник на це не реагувала, а навпаки його звинувачувала у всіх проблемах.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , малолітнього ОСОБА_2 , думку захисника, дослідивши матеріали справи, додатково надані матеріали, відеозапис, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністратині правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Щодо обґрунтованості поширення на вказану категорію справ гарантій Конвенції необхідно зазначити таке.

Якість складання протоколу є дуже важливою стадією оформлення справи про адміністративне правопорушення, й фактично є «обвинуваченням» держави щодо особи, що потребує належного до цього ставлення.

Відповідно звернуто увагу уповноважених осіб на необхідності дотримання правил та процедур під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, прав та гарантій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, належному фіксуванні доказів вчинення правопорушення та їх зберіганні тощо.

У справах проти України ЄСПЛ розглядав питання про віднесення правопорушень, передбачених КпАП, до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що, з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції.

Одночасно практика Європейського суду з прав людини щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення зосереджена навколо фундаментальних засад здійснення правосуддя у справах про адміністративні правопорушення, зокрема, забезпеченні дотримання положень Конвенції в частині реалізації статті 6, яка гарантує кожному право на справедливий суд.

Диспозицією ч.2 ст. 184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та викховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Згідно диспозиції ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Водночас, відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Складаючи протокол про адміністративне правопорушення інспектором поліції має бути розкрито таку ознаку об`єктивної сторони адміністративного правопорушення як «ухилення від виконання батьківських обов`язків».

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Судом не встановлено, що ОСОБА_1 не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитини доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти.

ОСОБА_1 заперечила обставини про ухилення від виховання сина і навпаки пояснила, що дбає про його добробут, належним чином виконує свої батьківські обов`язки, що виходячи із змісту статті 251 КУпАП розглядається як один із видів доказів.

Досліджені в судовому засіданні матеріали справи не містять доказів, що саме малолітній ОСОБА_2 приніс до навчального закладу сирі курячі яйця та розбив їх на сходах ліцею.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису з камер відео спостереження, вбачається, що 11.12.2025 в 12 год. до 15 хв. по коридору ліцею проходили вчителі, технічні працівники, учні, в тому числі і ОСОБА_2 , але вказаний відеозапис жодним чином не доводить, що саме ОСОБА_2 розбив яйця, оскільки на відео це не зафіксовано.

Письмові пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які вказали, що 11.12.2025 близько 12 год. 10 хв. рухаючись східцями ліцею, помітили на них розбиті яйця також не доводять вину ОСОБА_2 , крім того ОСОБА_6 зазначив, що хто саме це зробив він не бачив.

Письмове пояснення ОСОБА_7 , яка вказала, що 11.12.2025 під час перерви помітила біля її парти, яка знаходиться поруч з партою Назара, на підлозі лежало розбите куряче яйце, не доводить вину.

Рапорт інспектора відділу "Служба освітньої безпеки" О. Василенко також не доводить вини малолітнього ОСОБА_2 . Так, інспектор зазначила, що в присутності класного керівника оглянула портфель ОСОБА_2 , який був в битих яйцях, при цьому пояснень класного керівника, які нібито була залучена до такого огляду, до матеріалів справи не долучено. Вказаний рапорт суперечить поясненням ОСОБА_7 , яка вказала, що розбите яйце лежало на підлозі біла парти, а не в портфелі ОСОБА_2 .

Доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 суду не надано, як і не здобуто під час судового розгляду.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністартивна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно с п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

З огляду на наведені обставини, матеріали справи відносно ОСОБА_1 не містять безумовних та беззаперечних доказів на підтвердження вчинення останньою інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст.184 ч.2 КУпАП., що виключає провадження у справі та підлягає закриттю.

Керуючись ст. 247,283, 284, КУпАП суд, -

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.184 ч.2 КУпАП - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з дня її прийняття.

Суддя С.М.Костенко