Справа № 141/1068/25
Провадження №3/141/21/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2026 року с-ще Оратів

Суддя Оратівського районного суду Вінницької області Климчук Сергій Васильович, розглянувши матеріали, що надійшли з СПД № 1 відділення поліції № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянку України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює у ТОВ «М`ясний майстер» техпрацівником, до адміністративної відповідальності притягувалась 12.12.2024 за ч. 1 ст. 184 КУпАП, 28.10.2025 за ч. 2 ст. 184 КУпАП,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП,

У С Т А Н О В И В :

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 667780 від 16.12.2025, складеного інспектором ЮП ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ст. л-нтом поліції Поліщученком В.В., 16 грудня 2025 року було встановлено, що гр. ОСОБА_1 неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання своїх неповнолітніх та малолітніх дітей ОСОБА_2 , 2009 року народження, ОСОБА_3 , 2011 року народження, ОСОБА_4 , 2012 року народження, оскільки залишила дітей без батьківського піклування та поїхала на роботу у м. Вінниця. У період часу з 07.12.2025 по 12.12.2025 діти перебували вдома самі.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 184 КУпАП - ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та неповнолітніх дітей.

В судовому засіданні 15.01.2026 ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, не визнала та суду пояснила, що вона належним чином виконує свої батьківські обов`язки щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своїх неповнолітніх та малолітніх дітей ОСОБА_2 , 2009 року народження, ОСОБА_3 , 2011 року народження, ОСОБА_4 , 2012 року народження. Також ОСОБА_1 зазначила, що у зв`язку із пошуком роботи у м. Вінниця за дітьми доглядала її мати ОСОБА_5 (баба дітей).

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи № 141/1068/25, доходить наступних висновків.

Частиною 2 ст. 7 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У ст. 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обстави справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 2 ст. 184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей, вчинене повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Таке ухилення може полягати в різних формах як навмисних дій, так і бездіяльності у виконанні батьківських обов`язків щодо дитини, визначені законом.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП проявляється у невиконанні батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т.ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за проведенням дозвілля); незабезпечення дитині безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов тощо.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Суб`єктом правопорушень є батьки малолітніх та/або неповнолітніх дітей або особи, що їх замінюють.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Згідно з положеннями ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 667780 від 16.12.2025; письмові пояснення неповнолітнього ОСОБА_3 від 10.12.2025, опитаного в присутності баби ОСОБА_5 ; письмові пояснення ОСОБА_5 (баба) від 10.12.2025; письмові пояснення н малолітньої ОСОБА_4 від 10.12.2025, опитаного в присутності баби ОСОБА_5 ; письмові пояснення неповнолітньої ОСОБА_2 від 10.12.2025, опитаної в присутності баби ОСОБА_5 та письмові пояснення ОСОБА_1 від 16.12.2025, суд доходить висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Тобто, предмет судового розгляду обмежений обставинами, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та які визначають його суть.

В порушення вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 667780 від 16.12.2025 не зазначено свідків події, хоча до матеріалів справи, окрім пояснень неповнолітніх та малолітніх ОСОБА_2 , 2009 року народження, ОСОБА_3 , 2011 року народження, ОСОБА_4 , 2012 року народження, додано пояснення ОСОБА_5 (баби) від 10.12.2025.

Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У порушення зазначених вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП, працівником поліції складено протоколи про адміністративні правопорушення лише 16.12.2025, хоча події, які стали підставою для їх складання та описані в протоколах, відбувались у період із 07.12.2025 по 12.12.2025, а працівникам поліції стало відомо про подію 10.12.2025 (реєстрація звернення, що надійшло зі служби 102).

В той же час, адміністративний матеріал не містить обґрунтованих доказів причин поважності пропуску названих строків та неможливості складання протоколу не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

Також, як убачається з матеріалів справи № 141/1068/25 та установлено судом, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 667780 від 16.12.2025 не зазначено, в чому конкретно полягає ухилення зі сторони ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Суд зазначає, що наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини не є достатньою підставою для формування висновку про ухилення чи не виконання ОСОБА_1 покладених на неї обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та неповнолітніх дітей.

Так, згідно роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а саме свідоме невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством, і лише тих обов`язків, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та неповнолітніх дітей.

Разом з тим, з пояснень ОСОБА_1 , наданих працівникам поліції, а також наданих безпосередньо суду убачається, що вона не залишала своїх неповнолітніх та малолітніх дітей ОСОБА_2 , 2009 року народження, ОСОБА_3 , 2011 року народження, ОСОБА_4 , 2012 року народження, у період часу з період часу з 07.12.2025 по 12.12.2025 взагалі без будь-якого нагляду, оскільки за дітьми доглядала її мати ОСОБА_5 (баба дітей).

Суд зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 667780 від 16.12.2025 не містить будь-яких даних саме про ухилення чи невиконання покладених на ОСОБА_1 обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, виховання та навчання своїх дітей, а наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини не є достатньою підставою для формування висновку про ухилення чи не виконання ОСОБА_1 покладених на неї обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та неповнолітніх дітей.

Суд наголошує, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність у її діях складу та події адміністративного правопорушення. При цьому, стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» у цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для її виправдання.

З огляду на викладене, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 667780 від 16.12.2025 та додані до нього матеріали є недопустимими доказами у справі та не можуть бути прийняті судом.

При цьому, інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, саме у формі умислу, що є кваліфікуючою ознакою вказаної норми суду не надано та матеріали справи не містять.

Поряд з цим, суд зазначає, що в порушення вимог ст. 251 КУпАП матеріли справи не містять показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису з місця події.

Суд зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а є лише початковим правовим висновком щодо дій певної особи.

При цьому, суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Принагідно суд звертає увагу ОСОБА_1 на неухильне дотримання вимог ст. 150 СК України щодо виховання своїх дітей.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до п. 4.2 рішення Конституційного суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 р., адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд враховує, що стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Суд, керуючись принципом "поза розумним сумнівом" вважає, що протокол про адміністративне правопорушення як юридичний документ, що містить дані про обставини вчиненого правопорушення, за відсутності інших належних та допустимих доказів щодо обставин правопорушення є недостатнім для твердження про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто неузгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом"(рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Irelandv. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 , а саме відсутності належних доказів, які б засвідчували факт умисного невиконання батьківських обов`язків ОСОБА_1 відносно своїх неповнолітніх та малолітніх дітей ОСОБА_2 , 2009 року народження, ОСОБА_3 , 2011 року народження, ОСОБА_4 , 2012 року народження, суд доходить висновку, що матеріалами справи № 141/1068/25 не доведено, що в діях ОСОБА_6 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, а тому провадження в справі № 141/1068/25 слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 184 КУпАП, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, ст. ст. 251, 252, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі № 141/1068/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в її діях об`єктивно підтвердженого складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Оратівський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя С.В. Климчук