Єдиний унікальний номер судової справи 462/9163/25
Номер провадження 3/462/64/26
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2026 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (далі Управління), , електронна пошта: , місцезнаходження: 79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ), реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , директора ТОВ «БУССИСТЕМ» (, юридична адреса: м. Львів, вул. Чернівецька, 9), відомостей про притягнення до адміністративної відповідальності немає, відомостей про наявність встановлених законодавством України пільг немає (дані щодо особи зазначено згідно протоколу),

за ознаками вчинення правопорушення в галузі торгівлі, громадського харчування, сфері послуг, в галузі фінансів і підприємницькій діяльності, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

встановив:

І. Рух справи

Управління, 18.11.2025 року (вх. № 26168) звернулося у Залізничний районний суд м. Львова із матеріалами справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2025 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Галайко Н. М.

ІІ. Опис обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення

2.1. Щодо протоколу № 011910 (серії ГУ ЛВ № 1544) від 12.11.2025 року

Згідно вказаного протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , будучи директором ТОВ «БУССИСТЕМ», допустила порушення ведення бухгалтерського та податкового обліку, в результаті чого занижено податок на прибуток іноземних юридичних осіб в сумі 2 678 729 грн. 90 коп., у тому числі за 2022 рік 1 762 грн. 90 коп., за 2023 рік 455 405 грн. 62 коп., за 2024 рік 1 100 206 грн. 70 коп., за півріччя 2025 року 1 121 354 грн. 70 коп.

2.2. Правова кваліфікація діяння

Так, ОСОБА_1 порушила п. 103.1, 103.2 ст. 103, п. п. 141.4.1, п. п. 141.4.2, п. 141.4 ст. 141 Податкового Кодексу України (далі ПК України). Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 податковим органом кваліфіковано за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

ІІІ. Щодо явки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , будучи належно та завчасно повідомленою про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення шляхом скерування судових повісток на її адресу вказану у протоколі, у судове засідання не з`явилася, жодних заяв чи клопотань до суду не подала.

Окрім цього, інформація щодо часу та місця розгляду зазначеної справи розміщувалась на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: https://zl.lv.court.gov.ua.

Враховуючи, що за правилами ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, тому суд на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП вважає можливим розглядати дану справу за відсутності особи щодо якої складено протокол.

Так, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Така позиція суду узгоджується з рішенням Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України» (заява № 36665/02), яке набуло статусу остаточного та відповідно до якого у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. ЄСПЛ неодноразово наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

ІV. Щодо правової позиції сторони захисту

Уповноважений захисник ОСОБА_1 адвокат Михайленко Є. О. у судовому засіданні надав усні пояснення щодо обставин справи, просив суд провадження у справі закрити.

Окремо, суд приймає до уваги, що 17.12.2025 року (вх. № 28767) уповноважений захисник ОСОБА_1 адвокат Михайленко Є. О. подав до суду (документ сформований в системі «Електронний суд» 17.12.2025 року) письмові пояснення по суті справи із додатками.

Так, із змісту вказаних пояснень вбачається зокрема, що останній просить суд провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та передчасністю складення протоколу, з огляду на викладені письмові мотиви.

V. Позиція суду

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин цієї справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступних висновків.

Адміністративне провадження є не формальною процедурою, а дієвим інструментом забезпечення захисту прав, свобод і законності у суспільстві. Закон встановлює його основне призначення не лише реагування на факти порушень, а й запобігання їхнім наслідкам, формування правової культури і поваги до норм, що регулюють суспільні відносини (ст. 1 КУпАП).

Водночас факт певної події сам по собі не є підставою для визнання правопорушення.

Для настання адміністративної відповідальності необхідне одночасне встановлення трьох складових: протиправної дії або бездіяльності, вини особи умисної або необережної, а також наявності шкоди або реальної загрози охоронюваним законом інтересам (ст. 9 КУпАП). Лише сукупність цих елементів створює правову основу для притягнення до відповідальності.

Таким чином, суд оцінює не просто фактичні обставини, а їхню правову природу, умови та характер, що впливають на кваліфікацію події. Такий підхід забезпечує збалансоване і справедливе застосування закону, що захищає права громадян і підтримує правопорядок.

VІ. Застосоване судом законодавство при розгляді справи

Як зазначено у ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

У ч. 2 ст. 38 КУпАП зазначено якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Визначення на законодавчому рівні у ст. 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Слід зазначити, що встановлення законодавцем строку давності притягнення до відповідальності є важливою гарантією прав особи, що випливає з принципу правової визначеності, який є елементом принципу верховенства права. У зв`язку з цим тлумачення положень частини другої ст. 38 КУпАП не може носити довільного характеру та розумітися суто формально.

Так, у справі «Волков проти України» (Оlеksаndr Vоlkov v. Ukraine, рішення від 09.01.2013 року, заява № 21722/11) ЄСПЛ зазначив: «Суд вважає, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними. Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень» (§ 137, 139).

Практика ЄСПЛ не містить конкретних вимог щодо того, яким тривалим має бути строк притягнення до відповідальності, у тому числі до адміністративної, залишаючи це питання на розсуд держави, у першу чергу, законодавця. Проте на думку ЄСПЛ, держави повинні встановити такі строки, при цьому відповідні норми мають відповідати критеріям якості та передбачуваності, що накладає певні обмеження під час їх тлумачення таке тлумачення має бути виключно послідовним роз`ясненням правил кримінальної, адміністративної чи іншої відповідальності, яке повинно бути сумісним з сутністю правопорушення та може бути розумно передбачуваним (ОАО Neftyanaya KompaniyaYukos v. russia, § 571).

У п. 7 ст. 247 КУпАП зазначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

VІІ. Щодо накладення адміністративного стягнення

Із витягу з акту про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «БУССИСТЕМ» № 49754/13-01-23-02/41025283 від 31.10.2025 року, а також з протоколу про адміністративне правопорушення № 011910 (серії ГУ ЛВ № 1544) від 12.11.2025 року вбачається, що правопорушення відбулося у 2022 році, 2023 році, 2024 році, а також півріччя 2025 року.

Так, вчинене правопорушення не відноситься до триваючого, а відтак строк притягнення до відповідальності закінчився.

У п. 7 ст. 247 КУпАП зазначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Отже на момент розгляду справи у суді, тобто станом на 05.01.2026 року, закінчились строки накладення адміністративного стягнення.

Згідно ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: - про накладення адміністративного стягнення; - про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 цього Кодексу; - про закриття справи.

Так, приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

VІІI. Щодо вирішення питання судових витрат

Згідно вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Водночас ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи із змісту ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, суд не вбачає підстав для стягнення з ОСОБА_1 судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст. 1, 9, 23, 33, 38, 41, 163, 247, 276-285, 294 КУпАП, суд -

ухвалив:

1. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

2. Порядок оскарження постанови суду.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: Н. М. Галайко