Унікальний номер справи 359/9971/25
Номер апеляційного провадження 33/824/1060/2026
Суддя суду першої інстанції О В. Шевченко
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

14 січня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л. Д., розглянувши заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді Бориспільського міськайоного суду Київської області від 16 вересня 2025 року про притягнення

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

РНОКПП НОМЕР_1

громадянки України,

адреса місця проживання:

АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП,

у с т а н о в и в :

09 січня 2026 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла справа про адміністративне правопорушення № 359/9971/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП із апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою захисником Спаським А.Ю., на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 вересня 2025 року та заявою ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 вересня 2025 року.

Заява про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді мотивована тим, що ОСОБА_1 дізналася про притягнення її до відповідальності, лише після отримання постанови суду 21.11.2025, адже про розгляд справи вона не повідомлялася. ОСОБА_1 одразу звернулася за безоплатною правничою допомогою, проте фахівець у м. Бориспіль перебував в той час у відпустці, тому остання змушена була направляти заяву електронною поштою 25.11.2025, яку прийнято не було так як вона не містила ЕЦП. В подальшому за допомогою працівників Бориспільської міської ради, ОСОБА_1 було надано допомогу щодо написання заяви та підписання її ЕЦП 27.11.2025. Після цього ОСОБА_1 було призначено адвоката 24.12.2025.

Дослідивши зміст заяви, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою ст.287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Дана норма визначає строк, з якого починає обраховуватись десятиденний строк на апеляційне оскарження, тобто з наступного дня після винесення постанови.

Строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.

В своїх рішеннях ЄСПЛ вказує, що національний суд має право поновити строк на оскарження рішення суду нижчої інстанції, якщо апелянт у відповідному клопотанні наведе причину пропуску цього строку, і суд визнає цю причину поважною. Проте можливість суду щодо поновлення строку не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України»). При визначенні наявності поважності причин пропуску, національний суд насамперед має виходити із наявності об`єктивних причин, які унеможливлювали особі вчасно подати апеляційну скаргу, або вчасно вжити заходів до оскарження судового рішення.

Так, поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження є обставини, що об`єктивно перешкоджали особі, яка має право на оскарження постанови, вчасно подати апеляційну скаргу.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 квітня 2017 року № 5-440кс(15)16, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами. Поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Суди зобов`язанні вказувати підстави, на які вони посилаються як на підставу поновлення строку. Від судів вимагається вказувати підстави поновлення пропущеного строку. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності). При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи (рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд його справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено й в статті 129 Конституції України.

Разом з цим, поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України»).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьєв проти України).

Апеляційним судом встановлено, що 16 вересня 2025 року суддею Бориспільського міськрайонного суду Київської області було прийнято постанову, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, і накладено на неї адміністратвине стягнення у виді штрафу у розмірі 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51,00 грн на користь держави.

Із змісту постанови судді вбачається, що у судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про час і місце рзгялу справи повідомлялась належними чином, про причини неявки суд не попередила, заяв, клопотань щодо відкладення рзгляду справи до суду не надала.

Копія постанови судді Бориспільского міськрайонного суду Київської області від 16 вересня 2025 року була вручена ОСОБА_1 21.11.2025, підтвердженням чого є розписка наявна в матеріалах справи (а.с. 23, 24).

02 січня 2026 року ОСОБА_1 через захисника Спаського А.Ю. через підсистему «Електронний суд» подано апеляційну скаргу на постанову судді Бориспільського міськрайоного суду Київської області від 16 вересня 2025 року разом із заявою про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Як на підставу для поновленнястроку на апеляційне оскарження постанови судді ОСОБА_1 вказує на те, що про розгляд справи Бориспільським міськрайонним судом Київської області вона повідомлена не була. Лише звернувшись до суду із заявою, 21.11.2025 отримала копію постанови та одразу звернулася за безоплатною правничою допомогою, проте фахівець у м. Бориспіль перебував в той час у відпустці, тому вона змушена була направляти заяву електронною поштою 25.11.2025, яку прийнято не було так як вона не містила ЕЦП. В подальшому за допомогою працівників Бориспільської міської ради, ОСОБА_1 було надано допомогу щодо написання заяви та підписання її ЕЦП 27.11.2025. Після цього ОСОБА_1 було призначено адвоката 24.12.2025.

Однак, апеляційний суд вважає зазначені ОСОБА_1. підстави для поновлення їй строку на апеляційне оскарження постанови судді такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами у справі, відтак не можуть вважатися поважними причинами пропуску строку, на що вказує заявник.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 не була присутня у судовому засіданні 16.09.2025 та отримала копію постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області 21.11.2025, про що свідчить наявна у матеріалах справи розписка. (а.с. 24).

Посилання апелянта на ту обставину, що отримавши постанову суду 25.11.2025, вона одразу звернулася за безоплатною правничою допомогою, проте фахівець у м. Бориспіль перебував в той час у відпустці, змушена була направити заяву електронною поштою та оскільки така заява не містила ЕЦП вона прийнята не була, не може бути розцінено апеляційним судом як поважну причинупропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що перебіг строку на апеляційне оскарження постанови судді, що прийнята за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, розпочинається з моменту прийняття такої постанови судом, а не з моменту коли скаржник отримав копію такої постанови судді, чи коли звернувся до адвоката з метою отримання правової допомоги.

Окрім того, вказуючи про направлення заяви електронною поштою, апелянт не надає ніяких доказів направлення такої заяви до суду та доказів повернення її судом.

Інших переконливих доводів, які б вказували на поважність причин пропуску ОСОБА_1. строку на апеляційне оскарження постанови судді заява не містить.

Таким чином причини, що призвели до пропуску строку на подачу апеляційної скарги самою особою, яка притягнута до адміністративної відповідальності не є поважними, вони не дають підстав для поновлення строку на подачу апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП у разі відмови у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді, апеляційна скарга повертається особі, яка її подала.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 слід відмовити у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді, апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 відмовити у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 вересня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану захисником Спаським Андрієм Юрійовичем, на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 вересня 2025 року повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л. Д. Поливач