Провадження № 3/369/9551/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12.01.2026 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Куценко М.О., розглянувши матеріали справи за протоколами про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшли справи про адміністративне правопорушення за протоколами відносно ОСОБА_1 за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 N500935 від 02.11.2005 року 02.11.2005 року о 01 год. 10 хв. в с. Білогородка на автодорозі Р04 50°23?13,8?N 30°15?09,6?Е водій керував автомобілем Toyota д.н.з. НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на дерево чим порушив пункт 12.1 Правил дорожнього руху. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 N500931 від 02.11.2005 року - 02.11.2005 року о 01 год. 10 хв. в с. Білогородка на автодорозі Р04 50°23?13,8?N 30°15?09,6?Е водій керував автомобілем Toyota д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9а ПДР України. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу «Драгер», результат позитивний 2,06% проміле, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні, заперечував факт вчинення ним інкримінованих адміністративних правопорушень, та зазначив, що 02.11.2025 в нічний час доби він їхав пасажиром у власному автомобілі Toyota Prado д.н.з. НОМЕР_2 з с. Білогородка в напрямку м. Вишневе. За кермом перебував його похресник - ОСОБА_2 , який має посвідчення водія. Валентина просив його повезти оскільки він в той день вживав алкоголь, а ОСОБА_3 відповідно був тверезим. Коли їхали в с. Білогородка на проїжджу частину вибігли собаки та ОСОБА_3 зробив маневр з метою уникнення зіткнення та не впоравшись з керуванням з`їхав з проїжджої частини де здійснив зіткнення з пеньком. Після зіткнення він та ОСОБА_3 не отримали видимих травм та були єдиними учасниками ДТП, тому вирішили забрати звідти авто, не викликаючи нікого. Оскільки пошкодження автомобіля не дозволяли самостійно їхати, ОСОБА_3 зателефонував своєму товаришу на ім`я ОСОБА_4 , який приїхав та забрав ОСОБА_3 та вони разом поїхали до батька ОСОБА_4 по евакуатор, а він залишився чекати в автомобілі. Поки чекав в нього дуже розболілось плече, яке він забив при ДТП та відразу не відчував біль. Потім до приїзду ОСОБА_3 на місце події приїхав автомобіль швидкої медичної допомоги та поліція, хто їх викликав йому не відомо, оскільки він цього не робив. В подальшому був доставлений до медичного закладу. Зазначає, що пояснював працівникам поліції що за кермом був не він, але працівники поліції на це не звертали увагу, сказали що оскільки він один був біля авто на час їхнього приїзду та авто належить йому, саме на нього будуть складені протоколи. Вказує що відео, яке надійшло з поліції є неповним, а містить лише фрагмент де безпосередньо здійснюється огляд за допомогою газоаналізатора, що ним і не заперечується. Про те стверджує, що за кермом був саме ОСОБА_2 та матеріали справи не містять жодного доказу керування транспортним засобом саме ним за зазначених обставин.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , пояснив, що ОСОБА_1 є його хрещеним батьком, який в ніч з 01.11.2025р. на 02.11.2025 року попросив повозити його в якості водія на його автомобілі, оскільки ОСОБА_1 ввечері вживав алкогольні напої, на що він погодився. Зазначив, що 02.11.2025 в нічний час доби він їхав за кермом на автомобілі Toyota Prado д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 з с. Білогородка в напрямку м. Вишневе. ОСОБА_1 на той час сидів на пасажирському сидінні. Коли їхали в с. Білогородка на проїжджу частину вибігли собаки, він зробив маневр з метою уникнення зіткнення та не впоравшись з керуванням з`їхав з проїжджої частини де здійснив зіткнення з пеньком. Оскільки після зіткнення він та ОСОБА_1 не отримали травм та були єдиними учасниками ДТП, вирішили забрати звідти авто та нікуди про подію не повідомляти. Пошкодження автомобіля після ДТП не дозволяли самостійно їхати, тому він зателефонував своєму товаришу на ім`я ОСОБА_4 , який приїхав та забрав його та вони разом поїхали до батька ОСОБА_4 по евакуатор, а ОСОБА_1 залишився чекати в автомобілі. Коли вони з повернулись на евакуаторі до місця ДТП то ОСОБА_1 там вже не було. Додзвонитись до нього також тоді не вдалось. Пізніше вже коли побачились ОСОБА_1 все йому розповів. Оскільки вже всі документи працівниками поліції були складені, вирішив все як дійсно відбувалось розповісти в суді.

Заслухавши пояснення, ознайомившись з матеріалами про адміністративне правопорушення, суддя приходить до висновку про відсутність належних доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованих адміністративних правопорушень.

Згідно зіст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМ України від 10.10.2001 року № 1306, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

Відповідно до 12.1. Правил дорожнього руху, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пунктом 2.9а Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність саме за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.

Згідно з вимогами ст. 283КУпАП постанова суду має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у скоєні інкримінованих адміністративних правопорушень за ст. 124, КУпАП, ч. 1 ст. 130 КУпАП, органами поліції надано до суду:

протоколи про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 N500935, ЕПР1 N500931 від 02.11.2025р.;

схема місця дорожньо-транспортної пригоди від 02.11.2025р.;

акт огляду на стан алкогольного сп`яніння;

направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 02.11.2025;

висновок щодо результатів медичного огляду від 02.11.2025 р.;

акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 02.11.2025р.;

DVD-R з відеозаписом з відео реєстратора патрульних.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі "Лучанінова проти України", від 15.05.2018 року у справі "Надточій проти України", який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зміст стандарту доведення поза розумним сумнівом надано, зокрема, в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі N 688/788/15-к, згідно якої вказаний стандарт означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

В свою чергу, положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі "Салабіаку проти Франції" від 07.10.88 року, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

В пункті 27постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що судам слід ураховувати, що відповідальність заст. 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. При цьому керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності заст. 130 КпАПне має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Отже, необхідними елементами для утворення складу адміністративного правопорушення за ст.. 124, ч.1ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом певною особою (водієм).

В свою чергу, під керуванням транспортним засобом розуміється технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, тобто зрушення його з місця і як наслідок переміщення його в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

При перегляді в судовому засіданні відеозапису встановлено відсутність фіксації доказів щодо обставин хто саме здійснював керування транспортним засобом. Відеозапис містить лише окремий фрагмент обставин події (11хв.), а саме: фрагмент запису на якому в медичному закладі працівниками поліції здійснюється огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 за допомогою газоаналізатора «Драгер». З наданих відео файлів не можливо встановити, хто саме здійснював керування транспортним засобом Toyota д.н.з. НОМЕР_2 . При цьому суд бере до уваги, що ОСОБА_1 , а також допитаний в судовому засіданні свідок заперечують факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , за обставин зазначених в протоколах.

Доказів, які б об`єктивно спростовували свідчення ОСОБА_1 та показання свідка ОСОБА_2 допитаного в судовому засіданні матеріали справи не містять. До матеріалів справи долучені відео файли, які не дозволяють суду дійти об`єктивного висновку, поза розумним сумнівом, що саме особа відносно якої складено протоколи про адміністративне правопорушення здійснювала керування транспортним засобом. Суд не може, при вирішенні справи посилатись на протоколи про адміністративні правопорушення, як на єдині докази винуватості ОСОБА_1 у скоєні інкримінованих правопорушень (щодо керування транспортним засобом за обставин зазначених в протоколах), оскільки вони не підтверджуються належним чином об`єктивними доказами, а також протирічать показанням наданим свідком у справі, тому фактично керування транспортним засобом ОСОБА_1 нічим іншим, крім змісту самих протоколів про адміністративне правопорушення не підтверджується, що виходячи з принципу презумпції невинуватості не дозволяє суду дійти висновку про наявність в його діях всіх ознак складу адміністративних правопорушень передбачених ст.. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статті 247 ч. 1 п. 1 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, враховуючи, що працівниками поліції на яких покладається обов`язок доказування у справах даної категорії не долучено до матеріалів справи належних та допустимих доказів, які б дозволяли суду дійти законного висновку, про керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 за обставин зазначених в протоколах, а всі сумніви тлумачаться на користь особи, суд приходить до висновку про відсутність в діях останнього складу інкримінованих правопорушень.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2025р. та 19.11.2025р. в провадження судді Куценка М.О. передано справи: єдиний унікальний номер 369/21633/25, номер провадження 3/369/9551/25, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП; єдиний унікальний номер 369/21761/25, номер провадження 3/369/9669/25, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Оскільки вищезазначені справи стосуються однієї ж і тієї особи, перебувають на розгляді в Києво-Святошинському районному суду Київської області та одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), вважаю, що такі слід об`єднати в одне провадження, під єдиним унікальним номером 369/21633/25, номер провадження 3/369/9551/25.

Крім того, суд вважає за необхідне направити копію зазначеної постанови до Бучанського РУП ГУНП в Київській області, для вирішення питання щодо складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за ст.. 124 КУпАП.

Керуючись ст.ст.36,40-1,130,185, 221,283 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати в одне провадження справи єдиний унікальний номер 369/21633/25, номер провадження 3/369/9551/25; 369/21761/25, номер провадження 3/369/9669/25 під єдиним унікальним номером 369/21633/25, номер провадження 3/369/9551/25.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Копію даної постанови направити до Бучанського РУП ГУНП в Київській області для вирішення питання щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 за ст.. 124 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Михайло КУЦЕНКО