ПОСТАНОВА

іменем України

Справа № 569/27176/25

15 січня 2026 року

Суддя Рівненського міського суду Денисюк П.Д., розглянувши матеріали, які надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, який проживає в АДРЕСА_1 , головного сержанта військової частини НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , за ч.2 ст.172-13 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №19 від 13.07.2024 старший сержант ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу військової частини та призначений на посаду головного сержанта військової частини НОМЕР_1 .

17.11.2025 оперативному черговому ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_3 ), засобами зв?язку надійшло повідомлення (ЄО 58958) від оперативного чергового Рівненського РУП ГУ НП в Рівненській області.

Попередньо, зі змісту повідомлення, встановлено, що 17.11.2025 о 22:39 за адресою: м. Рівне, пр. Генерала Безручка, 1б, під час затримання водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який керував транспортним засобом ймовірно в стані алкогольного сп?яніння (в подальшому відмовився від проходження освідування на предмет перебування в стані алкогольного сп?яніння), та ще двоє осіб, вчинили опір, в результаті якого нанесли тілесні ушкодження інспектору УПП старшому лейтенанту ОСОБА_2 (рвана рана правої щоки), а також пошкоджено нагрудну камеру №470526.

Виїздом на місце події було встановлено, що 17.11.2025 о 22.05 екіпажем АЗОВ-0153 в м. Рівне по вул. Генерала Безручка, 1б, було зупинено автомобіль «LAND ROVER FREELANDER» військовий номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 , військовослужбовця за контрактом, головного сержанта військової частини НОМЕР_1 , який рухався із пасажиром гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителем АДРЕСА_2 (військовослужбовець військової частини НОМЕР_4 , звання - солдат, посада - оператор БПЛА), в ході спілкування, водій, головний сержант ОСОБА_1 , намагався втекти, а при спробі затримати водія, гр. ОСОБА_3 , спільно із особами які перебували поруч із місцем події, а саме ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , перешкоджали затриманню та чинили опір працівникам поліції, а саме здійснили укус та нанесли удари в область обличчя інспектору взводу №4 роти №3 батальйону №2 (з обслуговування Рівненського району) полку УПП в Рівненській області ДПП старшому лейтенанту поліції Котелюху О.Ю., також було пошкоджено службовий портативний пристрій відеозапису, боді-камеру.

Осіб які чинили опір затримано, на місце події викликано бригаду ШМД та СОГ, працівника поліції госпіталізовано до Рівненської ЦМЛ, діагноз: укушана рана правої щоки, підшкірна гематома.

У зв?язку з наявними ознаками алкогольного сп?яніння, на головного сержанта ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 516151 за ч. 1 ст. 130 КУпАП від 17.11.2025 року (відмова від проходження освідування на предмет перебування в стані алкогольного сп?яніння) та винесено постанову серії ЕНА1 №3673271 за ч. 2 ст. 126 КУпАП від 17.11.2025 року (відсутність права керування транспортним засобом).

В ході перевірки встановлено, що транспортний засіб «LAND ROVER FREELANDER» військовий номер НОМЕР_3 у військовій частині НОМЕР_1 закріплений за командиром роти зв?язку командного пункту батальйону управління лейтенантом ОСОБА_5 (наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 27.10.2025№153), а головний сержант ОСОБА_1 не має посвідчення водія відповідної категорії.

З пояснень головного сержанта ОСОБА_1 встановлено, що 17.11.2025 близько 19.30 на службовому автомобілі «LAND ROVER FREELANDER» військовий номер НОМЕР_3 він виїхав з місця розташування військової частини НОМЕР_1 до дому, оскільки проживає в м. Рівне. Особовий склад управління бригади проживає в м. Костопіль і вибуває ночувати туди, а головний сержант ОСОБА_1 ночує вдома. До м. Рівне головного сержанта ОСОБА_1 віз командир взводу забезпечення старший сержант ОСОБА_6 . Близько 20.00 старший сержант ОСОБА_6 доставив головного сержанта ОСОБА_1 за адресою м. Рівне, вул. Генерала Безручка, 16 та залишив там автомобіль на парковці.

Пізніше головний сержант ОСОБА_1 вирішив з?їздити на АЗС «ОЛАС» на автомобілі «LAND ROVER FREELANDER» військовий номер НОМЕР_3 щоб заправити автомобіль. Повертаючись з АЗС головний сержант ОСОБА_1 помітив, що за позаду їде патрульна поліція з увімкненим червоним проблисковим маячком. Головний сержант ОСОБА_1 одразу не зрозумів, що це сигнал для нього щоб зупинитись, тому, повернув до себе у двір, вийшов з автомобіля та пішов додому. В автомобілі залишився солдат ОСОБА_3 . За декілька хвилин головний сержант ОСОБА_1 повернувся до автомобіля та, спускавшись сходовим маршем побачив працівника поліції. Вийшовши на вулицю він побачив, що між працівниками поліції та ОСОБА_3 виник конфлікт до якого в подальшому приєднався брат головного сержанта ОСОБА_1 гр. ОСОБА_4 .

Головний сержант ОСОБА_1 у поясненнях зазначає, що не пам?ятає, що йому пропонували пройти освідування на предмет перебування в стані алкогольного сп?яніння.

Згідно ст.ст. 2, 3 Закону України "Про військовий обов?язок і військову службу" визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров?я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов?язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно вимог ст.ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов?язків, вимог військових статутів, а також зобов?язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Статтею 4 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 5 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 6 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров?я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань. Вимоги цього Статуту зобов?язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Статтею 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов?язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов?язки: свято і непорушно додержуватися Конституцією України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, які перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, не допускати порушень, пов?язаних із дискримінацією за ознакою статі, сексуальним домаганням, насильством за ознакою статі, правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;

Статтею 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, кожний військовослужбовець зобов?язаний виконувати службові обов?язки, визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов?язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статтею 26 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть 3 урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону

України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Статтею 67-2 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, що головний сержант бригади, зокрема, зобов`язаний:постійно підтримувати високий рівень професійних знань, умінь та навичок, працювати над їх удосконаленням, бути зразком для особового складу бригади щодо виконання службових обов?язків;

доповідати командирові бригади про всі порушення норм, стандартів та положень керівних документів, що регламентують проходження військової служби військовослужбовцями рядового і сержантського (старшинського) складу, їх навчання і підготовку, всебічне забезпечення та соціальний захист, надавати пропозиції щодо їх усунення, здійснювати моніторинг морально-психологічного стану військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу в підрозділах;

здійснювати контроль за додержанням військовослужбовцями рядового, сержантського (старшинського) складу військової дисципліни, виконанням ними правил носіння військової форми одягу, перевіряти виконання розпорядку дня в підрозділах бригади, несення служби добовим нарядом;

ставитися з повагою до підлеглих, не принижувати їх честі та гідності, порушувати перед командиром бригади питання про задоволення потреб військовослужбовців рядового, сержантського (старшинського) складу;

працювати над згуртуванням сержантського (старшинського) колективу бригади, здійснювати моніторинг відповідності сержантів (старшин) стандартам підготовки та положенням Кодексу сержанта Збройних Сил України, виховувати поважне ставлення військовослужбовців сержантського (старшинського) складу бригади до їх належності до професійного сержантського корпусу Збройних Сил України;

проводити індивідуально-виховну роботу з головними сержантами батальйонів (дивізіонів) та окремих рот (батарей) підрозділів бригади;

надавати командирові бригади пропозиції щодо заохочення або притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовців сержантського (старшинського) складу бригади;

Відповідно до п. 12 ст. 6 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов?язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов?язків або які спеціально уповноважені на виконання таких обов?язків згідно із законодавством.

Частиною четвертою статті 24 Закону України «Про військовий обов?язок та військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов?язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов?язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов?язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов?язки не були пов?язані з військовою службою;

5) під час виконання обов?язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Відповідно до листа Верховного Суду від 13.07.2018 р. №60-1543/0/2-18, забезпечуючи єдність правозастосовної практики, Верховний Суд дотримується правової позиції, згідно з якою, особливий період в Україні діє.

Таким чином, в ході проведення перевірки встановлено, що головний сержант військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , неналежним чином виконав вищевказані вимоги Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного Статуту Збройних, незаконно, без відповідних документів та посвідчення водія використав службовий військовий транспортний засіб для особистих потреб, ймовірно, перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння (відмовився від проходження освідування на предмет перебування в стані алкогольного сп?яніння).

Враховуючи вищевикладене, головний сержант військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 зловживаючи владою, службовим становищем, незаконно використав військовий транспортний засіб для особистих потреб.

Таким чином, головний сержант військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 незаконно використавши військовий транспортний засіб для особистих потреб в умовах особливого періоду, вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-13 КУПАП, в умовах особливого періоду.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-13 КУпАП.

ОСОБА_1 у встановленому законом порядку повідомлявся про час і місце розгляду справи, однак до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним.

Згідно ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-13 КУпАП, не є обов`язковою, тому суд вважає можливим розглянути справу у відсутності порушника на підставі наявних матеріалів.

До початку судового розгляду захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Зражевський О.В. подав клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки подія ,описана в протоколі про адміністративне правопорушення відбулась в період, коли в Україні діяв воєнний стан, тому вважає, що дії ОСОБА_1 не можуть кваліфікуватись за ч. 2 ст.172-13 КУпАП. Також наголошує на відсутності суб`єктивної сторони діяння, а саме, що діяння не було вчинене з корисливою метою чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб. Згідно з ст. 67-1- 67-2 Статуту внутрішньої служби ЗСУ у ОСОБА_1 відсутні повноваження необхідні для адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст.172-13 КУпАП

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків.

Зі змісту ст. 9 КУпАП вбачається, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 172-13 КУпАП, адміністративним правопорушенням вважається, дії - незаконне використання військовою службовою особою транспортних засобів, споруд чи іншого військового майна, використання військовослужбовця для виконання завдань, не пов`язаних з військовою службою, а також інше зловживання владою або службовим становищем, вчинене з корисливою метою чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, оцінивши їх в сукупності з іншими доказами, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-13 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно вимог ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Частиною 3 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

У відповідності до ч. 10 ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1, ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з моменту оголошення мобілізації в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період - тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 оголошено загальну мобілізацію. Саме з цим моментом відповідно до положень Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» законодавець пов`язує настання особливого періоду. При цьому, сама мобілізація не вичерпує завдань особливого періоду, а лише розпочинає його дію. Закінчення періоду мобілізації, у свою чергу, не є самостійною підставою для припинення особливого періоду, при цьому в проміжках між періодами проведення мобілізації стан особливого періоду не припинявся.

Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.

Рішень про демобілізацію усіх призваних військовослужбовців та переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу Президент України не приймав.

За таких обставин на даний час діє особливий період.

Відповідно до ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати свій військовий обов`язок, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення товаришів по службі.

Також, приписами ст. ст. 29, 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. За своїми військовими званнями начальниками є: військовослужбовці сержантського і старшинського складу - для військовослужбовців рядового складу однієї з ними військової частини; військовослужбовці молодшого офіцерського складу - для військовослужбовців молодшого сержантського і старшинського складу однієї з ними військової частини та військовослужбовців рядового складу; майори, капітани 3 рангу, підполковники, капітани 2 рангу - для військовослужбовців рядового, молодшого і старшого сержантського і старшинського складу; полковники, капітани 1 рангу, бригадні генерали, коммодори, генерал-майори, контр-адмірали, генерал-лейтенанти, віце-адмірали - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу; генерали, адмірали - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, молодшого та старшого офіцерського складу.

Винуватість головного сержанта військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення доведена матеріалами справи, які у відповідності до ст. 251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ЛВР №970 від 19 листопада 2025 року, копією наказу командира В/Ч НОМЕР_1 про введення в експлуатацію автомобільної (спеціальної) техніки та присвоєння військових номерних знаків, поясненнями ОСОБА_1 , витягом з наказу командира В/Ч НОМЕР_1 від 13.07.2024 №19 про призначення на посаду, довідкою від 17.11.2025 №4075 про проходження військової служби, та іншими матеріалами справи.

Враховуючи викладене, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини, слід притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-13 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення в межах санкції цієї статті, що відповідає вимогам ст. 23 КУпАП та буде достатнім і необхідним для запобігання новим проступкам.

У відповідності до ст. 40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню з порушника судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.172-20, ст.283,284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-13 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Реквізити для оплати штрафу: Отримувач: ГУК у Рівненській області/ Рівненська МТГ/21081100. Код отримувача ( ЄДПРОУ): 38012494. Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП). Номер рахунку: UA0017527. Код класифікації доходів бюджету: 21081100. Найменування коду банку:899998.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.

Реквізити для оплати судового збору: Отримувач коштів: ГУК у Рівн. Обл./ Рівнен.міс.тг/22030101. Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП). Код отримувача: (код за ЄДРПОУ): 38012494. Рахунок отримувача: UA0017527. Код класифікації доходів бюджету: 22030101.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду Петро ДЕНИСЮК