Житомирський апеляційний суд
Справа №278/2870/25 Головуючий у 1-й інст. Буткевич М. І.
Номер провадження №33/4805/233/26
Категорія ч.3 ст.173-2 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката Лісіцького Андрія Валерійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 01 липня 2025 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Житомирського районного суду Житомирської області від 01 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 , будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, 02.06.2025 близько 22 год 50 хв, перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , ображав свою доньку ОСОБА_2 нецензурною лайкою, штовхав та душив її, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, чим вчинив правопорушення передбачене ч.3 ст.173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Лісіцький А.В., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Зокрема, вказав, що суд першої інстанції взяв за основу пояснення свідка ОСОБА_3 , яка є матір`ю потерпілої ОСОБА_2 та зацікавленою особою у справі, а тому за відсутності інших належних та допустимих доказів, її покази та протокол про адміністративне правопорушення не можна вважати беззаперечними доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП. Дана позиція узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові №560/751/17 від 27.06.2019. Також суд безпідставно не взяв до уваги подане ним, як захисником, 01.07.2025 заперечення на протокол з викладеними доводами та обставинами даної події.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження захисник посилається на те, що усунув недоліки апеляційної скарги, а саме, долучив документи на підтвердження повноважень надання правової допомоги ОСОБА_1 в апеляційному суді.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Потерпіла ОСОБА_2 надіслала заяву про розгляд справи без її участі, подані нею раніше пояснення підтримує у повному обсязі.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що подія, яка стала підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, на його переконання, була звичайною сімейною сваркою. Зазначив, що між ним та повнолітньою донькою виник конфлікт під час розмови з приводу її сімейного життя, у ході якого мала місце штовханина, ініційована, за його словами, потерпілою. Також вказав, що його колишня дружина провокує конфлікти та має намір виселити його з житла.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя суду першої інстанції має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддею місцевого суду зазначені вимоги закону при розгляді справи стосовно ОСОБА_1 виконані в повному обсязі.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення від 02.06.2025, серії ВАВ №036004, ОСОБА_1 , 02.06.2025 близько 22 год 50 хв, перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дочки ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме, штовхав та душив за шию, висловлювався нецензурною лайкою, внаслідок чого була завдана шкода психологічного характеру, за що відповідальність передбачена ч.3 ст.173-2 КУпАП.

Судом першої інстанції було допитано потерпілу ОСОБА_2 , яка в судовому засіданні пояснила, що у її батьків часто виникають конфлікти між собою, того дня також була сварка між ними, в ході якої батько ображав її маму, за яку вона почала захищатись та просила батька піти жити до іншого будинку, де він зареєстрований, після чого батько почав її ображати нецензурною лайкою, штовхати та рукою взяв за шию, стискаючи її. Після чого він пішов до іншої кімнати, а вони викликали поліцію.

Також, в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що в неї виникають конфлікти з колишнім чоловіком. В той день вона лежала на дивані, її колишній чоловік підійшов та ліг між нею та сином, вона просила чоловіка піти, але він почав конфлікт, в ході якого за неї заступилась донька, після чого ОСОБА_1 почав ображати доньку нецензурною лайкою, штовхнув її та почав душити.

Окрім допиту потерпілої ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_3 та дослідження протоколу серії ВАВ №036004 від 02.06.2025, судом першої інстанції також було досліджено долучені письмові матеріали.

З наявних письмових пояснень свідка ОСОБА_3 вбачається, що 02.06.2025 близько 22 год 50 хв за місцем її проживання (с. Іванівка, Соколовський масив СТ «Металіст 167») між нею та колишнім чоловіком ОСОБА_1 виник словесний конфлікт. Під час конфлікту її донька ОСОБА_2 стала на її захист та почала сварити батька, однак останній почав ображати доньку нецензурною лайкою, штовхати її, а згодом душити. Також у поясненнях зазначено, що чоловік постійно вчиняє конфлікти та домашнє насильство стосовно сім`ї (а.с. 4).

У своїх письмових поясненнях від 02.06.2025 ОСОБА_2 зазначила, що близько 22 год 50 хв за місцем свого проживання (с. Іванівка, Соколовський масив СТ «Металіст 167») між нею та батьком ОСОБА_1 виник конфлікт з приводу того, що її мати попросила останнього перейти спати до іншої кімнати, оскільки він зайняв місце молодшого брата. На зауваження матері батько відреагував агресивно. Вона почала захищати матір, після чого батько почав на неї лізти, ображати нецензурною лайкою, а згодом штовхати та душити. У подальшому вони розійшлися по кімнатах, після чого вона викликала поліцію та просила вжити заходів до її батька (а.с.5).

Як вбачається із змісту протоколу прийняття заяви ОСОБА_2 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 02.06.2025, 02.06.2025 близько 22 год 50 хв за місцем свого проживання ( АДРЕСА_1 »), її батько вчинив відносно домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме, ображав лайкою, штовхав та душив. Просила прийняти до батька міри та притягнути до відповідальності (а.с.3).

Також матеріалами справи встановлено, що 10.10.2023 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано шлюб, що підтверджується рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області (а.с.21-25).

Згідно наявної в матеріалах справи копії постанови судді Житомирського районного суду Житомирської області від 13.09.2024, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП за домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_3 . Дана постанова набрала законної сили 24.09.2024 (а.с.6-7).

З письмових пояснень, протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, досліджених місцевим судом вбачається, що вони за змістом відповідають адміністративному протоколу, наданому суду першої інстанції, є послідовними та взаємоузгодженими. Зазначені докази є належними та допустимими, відповідають вимогам статті 251 КУпАП.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП, є безпідставними, так як повністю спростовуються дослідженими судом доказами, яким надано належну правову оцінку.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність зокрема, за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню (ч.3 ст.173-2 КУпАП).

Згідно із п.3 ч.1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 статті 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Пунктом 17 ст.1 вказаного Закону передбачено, що фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП, підпадають діяння як фізичного, так і психологічного характеру, вчинені умисно, які є об`єктивно здатними спричинити або спричиняють шкоду фізичному чи психічному здоров`ю потерпілої особи, зокрема шляхом застосування фізичної сили, словесних образ, залякування чи інших форм протиправного впливу.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріали справи містять достатні об`єктивні докази, які підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 , ознак правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 173-2 КУпАП.

Фабула адміністративного правопорушення, зазначена в протоколі, за змістом відповідає диспозиції ч.3 ст.173-2 КУпАП та узгоджується з вимогами чинного законодавства.

Також безпідставними є посилання апелянта на відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП, оскільки зібрані у справі докази підтверджують, що його дії були об`єктивно здатні спричинити шкоду психологічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 , що охоплюється диспозицією зазначеної правової норми.

Пояснення ОСОБА_1 , надані в суді апеляційної інстанції, зводяться до тверджень про побутовий характер конфлікту та не спростовують встановлених судом першої інстанції обставин і досліджених доказів.

Пояснення потерпілої та свідка є послідовними, логічними, містять конкретний опис обставин події, узгоджуються з іншими доказами у справі та не спростовані належними і допустимими доказами з боку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення за встановлених судом обставин та не містять посилань на нові факти чи докази, які б свідчили про незаконність ухваленої у справі постанови.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

постановив:

Клопотання адвоката Лісіцького Андрія Валерійовича, подане в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження, задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Житомирського районного суду Житомирської області від 01 липня 2025 року.

Апеляційну скаргу Лісіцького Андрія Валерійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 01 липня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич