Справа №443/14/26
Провадження №3/443/66/26
ПОСТАНОВА
іменем України

15 січня 2026 рокусуддя Жидачівського районного суду Львівської області Сливка С.І., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, працюючого ізолювальником у БМФ «Укргазпромбуд БМУ №4», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення

в с т а н о в и в:

14 грудня 2020 року о 20:00 год. в с.Вільхівці на автодорозі Стрий-Жидачів, Стрийського району Львівської області, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Peugeot Expert», державний номерний знак НОМЕР_1 , та будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, а саме здійснивши наїзд на пішохода ОСОБА_2 , залишив місце ДТП, чим порушив вимоги п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 під час розгляду справи визнав факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, та щиро розкаявся у вчиненому. Додатково пояснив, що після вчинення ДТП він зупинився, однак підійшовши до пішохода на якого він здійснив наїзд, він побачив, що останній не подає жодних ознак життя. Він перебував у шоковому стані, перелякався, що над ним вчинять самосуд, а тому поїхав з місця ДТП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до диспозиції ст.122-4 КУпАП адміністративним правопорушеннямє залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, не створювати небезпечні умови для дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 затверджено правила дорожнього руху.

У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди (п.2.10«а» Правил дорожнього руху) та повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських (п.2.10 «д» Правил дорожнього руху);

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі по адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.

Аналізуючи докази у справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст.122-4 КУпАП доведеною повністю.
Зокрема, вказане підтверджується наявними у матеріалах справи доказами:

-протоколом про адміністративне правопорушення Серія ЕПР1 №548073 від 22.12.2025 року;

-протоколом огляду дорожньо-транспортної пригоди від 14.12.2020 року;

-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідування №00001206 від 05.12.2023, згідно якого видно, що про події, які мали місце 14.12.2020 внесено відомості до ЄРДР за правовою кваліфікацією ч.1 ст.135 КК України;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_1 від 11.09.2024;

-постановою про закриття кримінального провадження від 25.11.2025 року, відповідно до якого кримінальне провадження №00001206 від 05.12.2023 закрито, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України .З даної постанови видно, що за результатами проведених слідчих дій та зібраних вихідних даних, призначено та проведено судову інженерно-транспортну експертизу дослідження обставин та механізму у ДТП по матеріалах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідування №0000407 від 15.12.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, з висновку експерта №СЕ-19/114-23/11091-ІТ від 07.07.2023 встановлено, що з технічної точки зору, причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди став факт виходу пішохода на смугу руху автомобіля марки «Peugeot Expert», реєстраційний номер НОМЕР_1 на такій відстані, на якій водій вже був позбавлений можливості уникнути наїзду шляхом застосування екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху. Враховуючи вищенаведене встановлено, що після травмування пішохода ОСОБА_2 внаслідок наїзду автомобілем марки «Peugeot Expert», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 він зупинив свій автомобіль вийшов з нього та підійшов до пішохода, який лежав на розділювальній смузі і побачив, що він не подає ознак життя. Тоді, побоючись розправи над ним зі сторони мешканців села та родичів покійного, він повернувся до автомобіля та покинув місце ДТП, що підтверджується показами свідка ОСОБА_3 , а отже у в діях водія ОСОБА_1 відсутні ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України, однак дії водія ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.Р.2 п.2.10 Правил дорожнього руху, а саме дана невідповідність виразилась в тому, що він будучи учасником ДТП після її вчинення місце пригоди залишив до приїзду працівників поліції, однак вказана невідповідність не знаходиться в причинному зв`язку з настанням ДТП, а тому кримінальне провадження підлягає закриттю.

-наданими під час розгляду справи поясненнями ОСОБА_1 ..

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
В даному випадку суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази повністю підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Обставин, які виключають провадження у справі та адміністративну відповідальність, немає.

Обставиною, що відповідно до ст.34 КУпАП пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, суд визнає щире розкаяння особи, яка притягається до відповідальності.

Обставин, що відповідно до ст. 35 КУпАП, що обтяжують відповідальність за правопорушення, не встановлено.

При обранні виду адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , суд враховує його особу, який раніше до адміністративної відповідальності не притягався, характер та обставини вчиненого правопорушення, ступінь вини.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що з метою виховання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та запобігання вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім для ОСОБА_1 є адміністративне стягнення у виді накладення штрафу.

Крім того, відповідно до ст.40-1 КУпАП та Закону України «Про судовий збір» зі ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп.
Керуючись ст.ст. 122-4, 221, 275-280, 283-287КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі ДСА України 665 (шістсот шістдесят п`ять ) гривень 60 копійок судового збору.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ст.ст.307, 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя С.І. Сливка