Справа №504/4819/25
Провадження №3/504/139/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2026с-ще Доброслав

Суддя Доброславського районного суду Одеської області Жовтан П.В., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Виноградне Болградського району Одеської області, громадянки України, тимчасово непрацюючої, має на утриманні н/л дитину 2008 р.н., зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 13.04.2007р. Болградським РВ ГУМВС України в Одеській області,

за ст.184 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У період з 01.09.2025р. по 27.10.2025р. мати ОСОБА_1 , повторно протягом року, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , ухилялась від виконання передбачених ст.150 Сімейного кодексу України, батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов навчання неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , 2008 р.н., ОСОБА_3 , 2009 р.н., ОСОБА_4 , 2012 р.н., які навчаються в Одеському ліцеї №71, а саме не відвідують навчальні заняття без поважних причин, відповідальність за що передбачено ч.2 ст.184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнала та пояснила, що їх родина є багатодітною, в них з чоловіком четверо дітей. Вони виконують усі обов`язки щодо виховання дітей належним чином. Зважаючи на ситуацію, яка зараз відбувається в навчальних закладах, а також через повітряні тривоги, вона вирішила, що діти будуть навчатися вдома за формою «Інформальної освіти», тобто самоосвіта. Її молодший син ОСОБА_5 , 2014 р.н., навчався у Світлівській початковій школі та був переведений на інформальний вид освіти на підставі відповідного наказу та її волевиявлення. Вона звернулася до Одеського ліцею №71 із заявою про переведення дітей ОСОБА_2 , 2008 р.н., ОСОБА_3 , 2009 р.н., ОСОБА_4 , 2012 р.н., однак в усній формі їй було відмовлено через нібито незаконність даного виду освіти. З цього приводу вона звернулася до Міністерства освіти і науки України щодо організації освітнього процесу. На її звернення була надана відповідь МОН від 18.08.2025р., яка підтверджує право її дітей на інформальний вид освіти. Тому вважає відмову Одеського ліцею №71 Одеської міської ради у переведенні її дітей на інформальний вид освіти незаконною.

Дослідивши і проаналізувавши докази по справі, суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена та підтверджується наступними матеріалами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №760011 від 27.10.2025р.;

- даними рапорту, зареєстрованого ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області №9186 від 15.10.2025р.;

- поданням Одеського ліцею №71 Одеської міської ради №01-22/493 від 13.10.2025р., з якого вбачається, що діти ОСОБА_6 не відвідують навчальні заняття без поважних причин, в тому числі і сімейну форму навчання;

- поданням Одеського ліцею №71 Одеської міської ради №01-22/538 від 24.10.2025р., з якого вбачається, що діти ОСОБА_6 не відвідують навчальні заняття без поважних причин, в тому числі і сімейну форму навчання;

- актами про пропуски уроків від 24.10.2025р.;

- доповідними записками класних керівників про відсутність дітей на уроках;

- копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_2 ;

- копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_3 ;

- копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , серії НОМЕР_4 ;

- листом Служби у справах дітей Красносільської сільської ради №239 від 06.10.2025р.;

- копіями постанов суду на підтвердження притягнення ОСОБА_1 .

Адміністративна відповідальність за ч.1ст.184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

За ч. 2 ст. 184 адміністративна відповідальність передбачена за ті самі дії, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Диспозиція ч. 1ст. 184 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст.53 Конституції України, повна загальна середня освіта є обов`язковою.

Стаття 1 ЗУ «Про повну загальну середню освіту», містить терміни і їх визначення:

повна загальна середня освіта - систематизована та передбачена відповідними державними стандартами сукупність результатів навчання і компетентностей, здобутих особою на рівнях початкової, базової середньої та профільної середньої освіти.

учні - особи, зараховані до закладу загальної середньої, професійної, фахової передвищої чи вищої освіти, які здобувають у будь-якій формі початкову, базову середню чи профільну середню освіту.

Згідно ст.12 ЗУ «Про освіту», метою повної загальної середньої освіти є всебічний розвиток, виховання і соціалізація особистості, яка здатна до життя в суспільстві та цивілізованої взаємодії з природою, має прагнення до самовдосконалення і навчання впродовж життя, готова до свідомого життєвого вибору та самореалізації, відповідальності, трудової діяльності та громадянської активності. Досягнення цієї мети забезпечується шляхом формування ключових компетентностей, необхідних кожній сучасній людині для успішної життєдіяльності. Повна загальна середня освіта в Україні є обов`язковою і здобувається в інституційних або індивідуальних формах, визначених законодавством, як правило, в закладах освіти.

Згідно ч.3 ст.4 ЗУ «Про повну загальну середню освіту», повна загальна середня освіта може здобуватися за очною (денною), дистанційною, мережевою, екстернатною, сімейною (домашньою) формами чи формою педагогічного патронажу, а також за очною (вечірньою), заочною формами (на рівнях базової та профільної середньої освіти).

Отже, ЗУ «Про повну загальну середню освіту» не передбачає таку форму здобуття освіти як «інформальна освіта».

Водночас, ОСОБА_1 невірно розуміє поняття інформальної освіти, посилаючись на відповідь МОН від 18.08.2025р., та здійснюючи тим самим так звану «підміну понять», адже зазначена відповідь містить роз`яснення, щодо можливості способу організації освітнього процесу у сімейній (домашній) формі здобуття освіти.

При цьому, згідно ст.8 ЗУ «Про освіту», інформальна освіта (самоосвіта) - це освіта, яка передбачає самоорганізоване здобуття особою певних компетентностей, зокрема під час повсякденної діяльності, пов`язаної з професійною, громадською, волонтерською або іншою діяльністю, родиною чи дозвіллям.

Отже, так звана «інформальна освіта» визнається Законом України «Про освіту» як важливий елемент навчання впродовж життя, однак не є формою здобуття повної загальної середньої освіти.

За таких обставин, заперечення ОСОБА_1 є недоречними і не приймаються судом.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП, а саме: ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов навчання малолітніх та неповнолітніх дітей, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суддя при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність. З врахуванням викладеного, суддя вважає необхідним застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.184 КУпАП.

Згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.23, 27, 33-35, 40-1, 283, 284 ч.1 п.1, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП. Накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 1700 (одна тисяча сімсот) грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, ставка якого складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідає сумі 665 грн. 60 коп.

Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш, як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного штрафу у передбачений законом строк, може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Реквізити для сплати штрафу і судового збору розміщені на офіційному веб порталі «Судова влада» - https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/zbir/ та https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/tax/.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення та на неї може бути внесено подання прокурора у той же строк.

Суддя П. В. Жовтан