Житомирський апеляційний суд
Справа №286/2974/25 Головуючий у 1-й інст. Кулініч Я. В.
Номер провадження №33/4805/1607/25
Категорія ст.124 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2026 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_1 - Козирєва Ігоря Миколайовича, на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 27 жовтня 2025 року, якою провадження відносно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Овруцького районного суду Житомирської області від 27 жовтня 2025 року провадження у справі відносно ОСОБА_2 закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою, 12.12.2025 через систему «Електронний суд» представник потерпілого ОСОБА_1 - адвокат Козирєв І.М. повторно подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування клопотання адвокат Козирєв І.М. зазначає, що суд першої інстанції відмовив ОСОБА_1 , як учаснику ДТП, у визнанні його потерпілим та залученні до участі у справі, а також у наданні можливості ознайомитися з матеріалами провадження. У зв`язку з цим ОСОБА_1 участі в судовому засіданні не брав, копію постанови суду не отримував. Лише після укладення 03.11.2025 договору про надання правничої допомоги та подання 07.11.2025 заяви про отримання копії постанови він зміг ознайомитися зі змістом судового рішення, яке також було оприлюднено на сайті суду 10.11.2025. На думку захисника, відсутність доступу до постанови у встановлений законом строк об`єктивно перешкоджала поданню апеляційної скарги, у зв`язку з чим строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Перевіривши доводи апелянта щодо поважності причин для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у поновленні такого строку слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала з наступних підстав.

За змістом ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та в окремих випадках прокурором. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

Суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, якщо його було пропущено з поважних причин.

З урахуванням вимог ч.2 ст.294 КУпАП, останнім днем подання апеляційної скарги на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 27 жовтня 2025 року, було 06 листопада 2025 року.

В своїх рішеннях Європейський суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Окрім того, відповідно до вимогст.129 Конституції України,ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.10.2025 Овруцьким районним судом Житомирської області ухвалено постанову, яка є предметом апеляційного оскарження. ОСОБА_1 участі у розгляді справи не брав та до участі у провадженні залучений не був.

З відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що постанова суду першої інстанції оприлюднена 07.11.2025. Того ж дня через систему «Електронний суд» представником ОСОБА_1 - адвокатом Козирєвим І.М. подано заяву про направлення копії постанови до електронного кабінету, яку доставлено 10.11.2025 о 17:48:41, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 50).

З матеріалів справи також вбачається, що апеляційну скаргу вперше подано 26.11.2025, однак постановою Житомирського апеляційного суду від 09.12.2025 у поновленні строку на апеляційне оскарження відмовлено, а апеляційну скаргу повернуто заявнику. Повторно апеляційну скаргу подано 12.12.2025, проте клопотання про поновлення строку не містить будь-яких нових обставин, а наведені адвокатом причини пропуску строку вже були предметом оцінки апеляційного суду.

ОСОБА_1 , як учасник ДТП, дійсно участі в розгляді справи не брав, а тому початок перебігу строку на апеляційне оскарження пов`язується з отриманням копії постанови суду. Водночас із матеріалів справи вбачається, що копію постанови його представник отримав 10.11.2025. Однак у межах десятиденного строку, встановленого законом, апеляційну скаргу подано не було, а клопотання не містить обґрунтування поважності причин пропуску строку після отримання копії постанови.

За таких обставин твердження представника про пропуск строку на апеляційне оскарження з незалежних від нього причин належними доказами не підтверджено, а обставини, які були б об`єктивно непереборними та реально перешкоджали своєчасному зверненню до суду, не наведені.

В своїх рішеннях ЄСПЛ вказує, що національний суд має право поновити строк на оскарження рішення суду нижчої інстанції, якщо апелянт у відповідному клопотанні наведе причину пропуску цього строку, і суд визнає цю причину поважною. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п.27 від 26 квітня 2007 року у справі Олександр Шевченко проти України та Трух проти України (ухвала) від 14 жовтня 2003 року). При визначеності наявності поважності причин пропуску, національний суд насамперед має виходити із наявності об`єктивних причин, які унеможливлювали особу вчасно подати апеляційну скаргу, або вчасно вжити заходів до оскарження судового рішення.

Учасники процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається, тобто дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому КУпАП не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Відповідно до правових висновків ЄСПЛ, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, заява №23436/03).

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду буде порушувати законні права та інтереси сторін і суперечити принципу (правової визначеності) права на справедливий суд. що закріплене в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, та згідно зі статтею 9Конституції України є частиною національного законодавства України, (п.53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» заява №32053/13).

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні клопотання представника потерпілого ОСОБА_1 - Козирєва Ігоря Миколайовича, про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Овруцького районного суду Житомирської області від 27 жовтня 2025 року та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич