ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/464/26 Справа № 214/4910/25 Суддя у 1-й інстанції - Попов В. В. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Сергієнка Д.М., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 листопада 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 листопада 2025 року встановлено, що 16 травня 2025 року, о 22 годині 09 хвилин, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Mazda 6», н/з НОМЕР_2 , рухаючись по просп. 200-річчя Кривого Рогу, 18, у м. Кривому Розі, з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, не природна блідість. Водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду в медичному закладі згідно законодавства, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. БК 475357, 475132.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі захисник Сергієнко Д.М., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить скасувати постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 листопада 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а провадження по справі № 214/4910/25 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з апеляційною скаргою захисником подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 листопада 2025 року. В обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_1 та його захиснику до 25 грудня 2025 р. не було відомо про результати розгляду справи. Просить врахувати, що в судовому засіданні під час розгляду справи та оголошення постанови він не був присутній, постанову в паперовій формі не отримував.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні не визнає, оскільки 16 травня 2025 року в стані наркотичного сп`яніння ніяким транспортним засобом не керував, пояснює, що здійснюючи патрулювання поліцейські не професійно виконували свої обов`язки, діяли не в межах своїх повноважень, а саме: заздалегідь були настроєні негативно, займали сторону обвинувачення, а не охоронців прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави.

Вважає оскаржену постанову необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права та такою, що не ґрунтується на фактичних обставинах справи.

Зазначає, що не досліджено факту наявності ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 та не взято до уваги порушення процедури проведення огляду водія на визначення стану сп`яніння. Відсутні свідки, які б підтвердили наявність у ОСОБА_1 таких ознак.

Наголошує, що жодних ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 не було, і з відеозапису їх теж не вбачається, а тому обов`язку проходити огляд у нього не виникло, пропозиція поліцейського пройти огляд є неправомірною, а відтак, огляд проведено з грубими порушеннями вимог Постанови КМУ, ст.266 КУпАП, а тому він є недійсним.

Звертає увагу, що враховуючи недовіру до поліцейських, ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду в медичному закладі за присутності цих поліцейських, вирішивши пройти таку процедуру самостійно. Але оскільки в місті Кривому Розі було запроваджено комендантську годину тривалістю з 23:00 до 05:00, якою заборонено перебування на вулицях та в громадських місцях мешканцям певного населеного пункту, ОСОБА_1 було пройдено медичний огляд у медичному закладі зранку 17.05.2025 р. Так, висновком КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зазначено, що ОСОБА_1 17.05.2025 р. о 09:10 год. пройдено медичний огляд, та ознак сп`яніння не виявлено.

Зазначає, що Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області не було взято до уваги порушення права на захист особи, що притягається до адміністративної відповідальності. Матеріали справи №214/4910/25 не містять підтвердження того, що працівниками поліції були роз`ясненні ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Звертає увагу, що не встановлено законність використання технічних пристроїв, на які здійснювався відеозапис відповідно до Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, а саме: чи містять матеріали справи повні відомості про серію відеокамери, дату її виробництва та назву камери, на яку здійснювався відеозапис; чи наявний електронний підпис у відеозапису; чи необхідно брати до уваги наявну безперервність відеозапису.

Зауважує, що матеріали справи не містять доказів керування транспортним засобом саме ОСОБА_2 , в тому числі і відеозапис не містить відомостей, що ОСОБА_1 як водієм, були вчинені дії, пов`язані з приведенням транспортного засобу в рух.

Наголошує, що відеозапис не містить фактичних даних, на основі яких може бути встановлено наявність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, зазначає, що відеозапис не є безперервним, що позбавляє можливості встановити об`єктивно всі обставини по справі.

Відповідно до вищевикладеного вважає, що суд першої інстанції підійшов формально до розгляду справи №214/4910/25, не перевірив належність, допустимість та достатність доказів, чим допустив неповноту судового розгляду. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а відтак прийнято не вірне та упереджене рішення, що підлягає скасуванню.

Позиції сторін в суді :

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Сергієнко Д.М. повідомлені про день, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з`явилися.

Від захисника адвоката Сергієнка Д.М. 05.01.2026 р. через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд цієї справи за його відсутності, в якій зазначив, що свою апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити.

Ураховуючи положення ст. 268 КУпАП, якою не передбачено обов`язкову участь особи щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, а також строк, протягом якого особу може бути притягнуто до відповідальності в разі доведення її вини, та з огляду на те, що апелянтом не надано на розгляд суду будь-яких нових доказів, вважаю за можливе здійснити розгляд даної справи за відсутності належним чином повідомлених ОСОБА_1 та його захисника адвоката Сергієнка Д.М.

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги з клопотанням про поновлення строку для звернення до суду з апеляційною скаргою, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 25 листопада 2025 року. Розгляд справи судом першої інстанції було здійснено за відсутності учасників. Проте, матеріали справи не містять доказів вручення оскарженої постанови як ОСОБА_1 , так і його захиснику адвокату Сергієнко Д.М. Тож, ураховуючи вимоги п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання адвоката Сергієнка Д.М. та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такого, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.

На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він керував транспортним засобом з явниким ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, не природна блідість. Водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду в медичному закладі згідно законодавства, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до п.п. 7, 8, 12, 13 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд 1-ї інстанції при її розгляді належним чином врахував зазначені вимоги закону та обґрунтовано прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності події та складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а його вина підтверджується дослідженими судом 1-ї інстанції доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 332780 від 16.05.2025 р., з якого вбачається, що 16 травня 2025 року, о 22 годині 09 хвилин, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Mazda 6», н/з НОМЕР_2 , рухаючись по просп. 200-річчя Кривого Рогу, 18, у м. Кривому Розі, з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, не природна блідість. Водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду в медичному закладі згідно законодавства, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. БК 475357, 475132;

- рапортом інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 ДПП в місті Кривий Ріг УПП Дніпропетровській області ДПП Мамедова Ю., згідно якого 16.05.2025 р. у нічну зміну під час патрулювання Саксаганського району у складі екіпажу «Буран 105» було помічено та зупинено т/з «Mazda 6», н/з НОМЕР_2 , та громадянин пред`явив посвідчення водія НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 . В ході спілкування з останнім у нього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість. Йому було запропоновано пройти медичний огляд в медичній установі КП КБЛПД «ДОР» в установленому законом порядку, на що останній відмовився, про що складено протокол серії ЕПР1 №332780 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Ознайомлено останнього з його правами, передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, доведена явка до суду, роз?яснена ст. 266 КУпАП та відсторонено від керування тз. Факт відмови від проходження огляду в установленому законом порядку зафіксовано на нагрудні відеореєстратори 475357, 475132, факт руху та зупинки на «xiaomi»;

- направленням на огляд водія транспортного засобу, складеного поліцейським відносно водія ОСОБА_1 щодо направлення останнього 16.05.2025 р. о 22 год. 50 хв. на медичний огляд до КП КБЛПД «ДОР», у зв`язку з виявленням ознак наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя;

- відеозаписом, який є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 332780 від 16.05.2025 р., з якого встановлено, що 16 травня 2025 року, о 22 годині 09 хвилин, поліцейськими було зупинено транспортний засіб «Mazda 6», н/з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , працівником поліції роз`яснено ОСОБА_1 , що підставами для зупинки його транспортного засобу, по-перше було те, що транспортний засіб має тонування скла та в подальшому під час зупинки транспортного засобу на вимогу поліцейських, водій порушив вимоги дорожньої розмітки, зупинив транспортний засіб на розмітці «велосипедна доріжка» та відповідно висадив пасажира з автомобіля у невстановленому для цього місці. При цьому, ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом. У подальшому ОСОБА_1 було повідомлено, що він перебуває у розшуку ТЦК, на що останній погодився поїхати, однак потім відмовився у зв`язку з поганим самопочуттям. Поліцейським було оглянуто водія та встановлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, не природна блідість. Разом з тим, поліцейськими було роз`яснено права та обов`язки ОСОБА_1 та запропоновано пройти медичний огляд на визначення стану сп`яніння згідно законодавства у закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 повідомляв, що хотів пройти самостійно цей огляд, на що поліцейськими було роз`яснено, що це неможливо, оскільки у комендантську годину самостійно пройти огляд у медичному закладі він не зможе. Крім того, даний огляд повинен проводитись не пізніше двох годин після виявлення працівниками поліції ознак сп`яніння. Після неодноразових запитань працівниками поліції щодо проходження медичного огляду у медичному закладі на стан сп`яніння, водій відмовився, на що працівниками поліції було роз`яснено наслідки такої відмови та повідомлено, що буде складений у відношенні нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Водій погодився на складання такого протоколу.

Апеляційний суд, як і суд 1-ї інстанції, вважає вказані докази належними, допустимими, такими, що доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі відеозапису, що мали місце 16 травня 2025 року за участю ОСОБА_1 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).

Апеляційний суд вважає, що наданий працівниками поліції відеозапис, який міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, отриманий із автоматичної відеотехніки, з метою фіксування правопорушення, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», може слугувати доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КУпАП.

Відеозаписи відповідають вимогам п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 р. №1026.

Той факт, що наявні в матеріалах справи відеозаписи є роздільними, а відеофіксація не здійснювалася безперервно, не свідчить про наявність підстав піддавати сумніву зміст даних відеозаписів та вважати такі докази недопустимими. Доказами відповідно до приписів ст. 251 КУпАП є, в тому числі, і показання технічних приладів чи технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо.

Тож, доводи апелянта щодо визнання відеозапису недопустимим через його неповноту та небезперервність, ні є слушними, оскільки закон вимагає відеофіксації обставин проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду, а не фіксування факту керування особою транспортним засобом, причини зупинки, оформлення адміністративного матеріалу, що може бути встановлено за допомогою інших доказів.

Вважаю безпідставними доводи апелянта про те, що відеозапис є неналежним доказом, оскільки, наявні у справі відеозаписи є повними і послідовними, на яких зафіксовані усі ті істотні обставини, які мають значення для правильного вирішення цієї справи. Долучений до матеріалів справи відеозапис не містить даних, які б свідчили про те, що відеозапис у розумінні ст. 251 КУпАП є неналежним доказом у справі.

На відеозаписі зафіксована подія за участю ОСОБА_1 у хронологічній послідовності. Наданий відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що приписами ст. 256 КУпАП не вимагається зазначення у протоколі, зокрема, відомості про серію відеокамери, дату її виробництва та назву камери, на яку здійснювався відеозапис.

Крім того, апелянтом на час апеляційного розгляду не було надано будь-яких доказів оскарження дій працівників поліції з цього питання.

Доводи захисника, що наданий відеозапис має бути засвідчений електронним цифровим підписом відповідача або має бути наданий суду в оригіналі, що також передбачає наявність на ньому, серед іншого. ознак цифрового підпису автора, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими.

Так, долучений до матеріалів справи в якості доказу оптичний диск з відеозаписом із нагрудної камери патрульного поліцейського було виготовлено у зв`язку із необхідністю надання інформації, яка має значення у справі про адміністративне правопорушення та є самостійним джерелом доказу похідним від інформації, що зберігається на камері в електронному вигляді у виді файлу.

Записаний на оптичний диск носій інформації електронний файл у вигляді відеозапису є оригіналом (відображенням) електронного документу.

Вищевказана позиція суду знаходить своє відображення, зокрема і у постанові Верховного Суду (справа № 751/6069/19; провадження: № 51-1704км20 від 10.09.2020).

Тому скріплювати цифровим підписом оригінал електронного доказу чинним законодавством не передбачено.

Крім того, із дослідженого відеозапису, не вбачається, що ОСОБА_1 оспорював законність його зупинки чи факту керування ним транспортним засобом, або ставив питання щодо порушення процедури огляду його на стан сп`яніння, його законних прав та інтересів. Навпаки, самостійно пояснив працівнику поліції причину зупинки транспортного засобу під його керування в недозволеному місці (відеозапис Clip-1, починаючи з 0:11:45). Під час всього спілкування з працівниками поліції не заперечував факт керування саме ним транспортним засобом, тож доводи апеляційної скарги сторони захисту в цій частині є необґрунтованими.

Водночас, відеозапис, який містяться в матеріалах вищезазначеної справи про адміністративне правопорушення, не містить будь-яких підтверджень того, що своїми діями, працівники поліції вчиняли психологічний чи інший тиск на ОСОБА_1 щодо того, щоб спонукати його до вчинення адміністративного правопорушення чи оговорення себе. Крім того, стороною захисту не було надано відповідного доказу щодо неправомірних дій працівниками поліції.

Щодо доводів захисника стосовно неправомірності зупинки транспортного засобу, то суд зазначає, що згідно матеріалів справи ОСОБА_1 було зупинено у зв`язку з тим, що транспортний засіб під його керуванням має тонування скла та в подальшому під час зупинки транспортного засобу на вимогу поліцейських, водій порушив вимоги дорожньої розмітки, зупинив транспортний засіб на розмітці «велосипедна доріжка» та відповідно висадив пасажира з автомобіля у невстановленому для цього місці, що також підтверджується переглянутим відеозаписом.

Тож, суд обґрунтовано вважав, що подія зафіксована на відеозапису повністю узгоджується з доказами та з обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що закон вимагає відеофіксації обставин проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду, а не фіксування факту керування особою транспортним засобом та причин такої зупинки транспортного засобу, що може бути встановлено за допомогою інших доказів.

Суд апеляційної інстанції вважає вірними твердження судді першої інстанції та не прийняття до уваги, позаяк відповідно до положень ст. 266 КУпАП висновок щодо огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я, наданий стороною захисту, оскільки ОСОБА_1 з`явився на огляд о 09 год. 50 хв. 17 травня 2025 року, при тому, що підстави для його здійснення були встановлені працівниками поліції ще о 22 год. 50 хв. 16 травня 2025 року.

Відповідно до положень ст. 266 КУпАП, медичний огляд в закладі охорони здоров`я має проводитись у присутності поліцейського.

Тож, суд першої інстанції вірно виходив з того, що факт проходження ОСОБА_1 самостійно у закладі охорони здоров`я огляду на стан сп`яніння не має правового значення, оскільки правова природа інкримінованого адміністративного правопорушення (відмова від проходження огляду) полягає у тому, що це правопорушення, яке обумовлене недотриманням вимог п. 2.5 ПДР, є правопорушенням з формальним складом, тобто є закінченим з моменту висловлення водієм відмови від проходження ним огляду на вимогу поліцейського або вчинення бездіяльності, яка свідчить про таку відмову, а тому результати огляду, отримані у закладі охорони здоров`я, на які посилається захисник, не мають юридичного значення.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до положень ПДР, водій транспортного засобу повинен не просто погодитись на проведення огляду на стан сп`яніння, а виконати вимоги поліцейського, які спрямовані на забезпечення проведення огляду на стан сп`яніння у медичному закладі. Таким чином, водій транспортного засобу повинен не тільки погодитись на проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, а і своєю процесуальною поведінкою забезпечити можливість проведення такого огляду і не створювати перешкод щодо реальної можливості його проведення в установленому законом порядку.

Доводи сторони захисту щодо не виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння працівниками поліції, спростовуються дослідженим відеозаписом, що долучений до матеріалів цієї справи. Так, працівником поліції під час спілкування з ОСОБА_1 було здійснено його огляд, а саме перевірено реакцію зіниць ока на світло, огляд кісті рук при витягнутому попереду себе стані, візуальний огляд язика (Clip-3, починаючи з 0:01:04). Після чого водію ОСОБА_1 було працівником поліції повідомлено про виявлені у нього ознаки наркотичного сп`яніння (Clip-3, починаючи з 0:01:38).

Отже, законність вимоги працівників поліції до водія ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння обумовлена виявленням у цього водія транспортного засобу ознак наркотичного сп`яніння, що прямо передбачено ст. 266 КУпАП та вимогами п. 2.5 ПДР.

Таким чином, під час судового розгляду достовірно встановлено, що поліцейський виконав всі вимоги чинного законодавства і вжив всі можливі дії в межах закону, порушень з його боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР, не пройшов на вимогу поліцейського в установленому законом порядку огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.

Враховуючи вищенаведені докази у їх сукупності, судом встановлено, що дослідженні під час судового розгляду докази повністю підтверджують ті обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які викладені в адміністративному протоколі, складеному стосовно нього, і є безсумнівними доказами порушення ним п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає недоведеними доводи апелянта про те, що судом першої інстанції було допущено спрощений підхід при розгляді справи, оскільки оскаржена постанова судді першої інстанції містить дослідження всіх наявних в матеріалах справи доказів, які були надані як стороною обвинувачення, так і стороною захисту, яким була надана повна та належна оцінка в оскарженій постанові.

Необґрунтованими є доводи сторони захисту щодо порушення права на захист ОСОБА_1 як під час складання матеріалів адміністративної справи працівниками поліції, так і під час судового розгляду судом першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів цієї справи водію ОСОБА_1 працівниками поліції було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст.268 КУпАП, за що останній поставив власний підпис в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №332780 від 16.05.2025 р. З матеріалів справи та відеозапису, долученого до матеріалів цієї справи, не було встановлено наявності заявлених клопотань ОСОБА_1 щодо необхідності надання йому правової допомоги чи юридичної консультації.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.

Оскаржена постанова суду 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст.283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату Сергієнко Д.М., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 листопада 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу адвоката Сергієнка Д.М., подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 листопада 2025 року відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин