Номер провадження: 33/813/109/26
Номер справи місцевого суду: 504/4117/25
Головуючий у першій інстанції Якимів А. В.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участі секретаря судового засідання Стоянової Л.І.,в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Садікова О.О.,розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Садікова О.О., на постанову Доброславського районного суду Одеської обл. від 21.10.2025відносно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новомиколаївка Комінтернівського р-ну (наразі - Березівського) Одеської обл., громадянина України, ІПН: НОМЕР_1 , освіта середня, військовослужбовця, в/ч НОМЕР_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 34000 грн,з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

Відповідно до вказаної постанови суду, 25.09.2025 о 16 год. за адресою: Дорога Новомиколаївська (Старокиївське шосе) 21км 700м, водій ОСОБА_1 повторно протягом року керував транспортним засобом, з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 (далі ПДР).

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник Садіков О.О. вказує на те, що оскаржувана постанова є незаконною, винесеною при неповному з`ясуванні всіх обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, з огляду на такі обставини:

- суд 1-ої інстанції не звернув увагу на те, що на відеозаписі події не зафіксовано факт руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та порушення ним будь-яких правил дорожнього руху, у зв`язку із чим всі наступні вимоги поліцейських він не був зобов`язаний виконувати;

- суд під час розгляду справи вийшов за межі викладеної у протоколі фабули правопорушення, самостійно вказавши опис ознак сп`яніння, в той час як протокол не містить опису суті правопорушення, також не містить місця, часу, ознак сп`яніння, обставин керування, що суперечить приписам ст. 256 КУпАП;

- направлення водія на огляд з метою встановлення стану сп`яніння від 25.09.2025 складено формально, без фактичного ознайомлення з ним ОСОБА_1 , що підтверджується відеозаписом події, а тому не може вважатися належним доказом дотримання поліцейським процедури, передбаченої п. 2.5 ПДР, ст. 266 КУпАП та Інструкцією № 1452/735;

- на досліджених судом відеозаписах з ПВР відсутній зафіксований факт керування ОСОБА_1 автомобілем чи зупинки працівниками поліції на їх вимогу вказаного автомобіля, при цьому ОСОБА_1 зазначив, що він військовослужбовець, пред`являє відповідні документи та повідомляє, що має поранення та проходить ВЛК, наркотичні засоби не вживав, натомість поліцейський повідомляє йому ознаки наркотичного сп`яніння; окрім того на відеозаписі відсутній факт роз`яснення ОСОБА_1 прав під час складання протоколу, а також не зафіксовано факт його ознайомлення із направленням на огляд до медичного закладу чи факту вручення йому даного направлення;

- суд під час розгляду справи не взяв до уваги, що ОСОБА_1 на момент подій є військовослужбовцем, що підтверджується його словами на відеозаписі, пред`явленими військовими документами, а також матеріалами справи, отже згідно з приписами ч. 3 ст. 266-1 КУпАП огляд ОСОБА_1 повинні були проводити посадові особи, уповноважені на те начальником органу управління ВСП у ЗСУ, а не працівники поліції, до повноважень яких в даному випадку належить лише виклик ВСП, але цього зроблено не було, що свідчить про незаконність проведеного ними огляду;

- суд не надав належної правової оцінки тому, що ОСОБА_1 самостійно пройшов огляд на стан сп`яніння та відповідно до медичного висновку у нього не виявлено будь-яких ознак сп`яніння.

Посилаючись на наведені обставини захисник Садіков О.О. просить скасувати постанову суду та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Садікова О.О., перевіривши доводи апеляційної скарги та ретельно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння, ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність.

Частиною 2 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

При розгляді зазначеної справи у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, ЄСПЛ у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує на те, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, вчинена повторно протягом року, повністю доведена та підтверджується повторно дослідженими судом апеляційної інстанції наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №464806 від 25.09.2025 (а.с. 1), відповідно до якого 25.09.2025 о 16.00 год. за адресою: Дорога Новомиколаївська (Старокиївське шосе) 21 км 700 м траса м14, водій ОСОБА_1 повторно протягом року керував транспортним засобом БМВ 523 д.н.з. НОМЕР_3 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря-нарколога водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху;

- довідкою НПУ про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення (а.с.3), відповідно до якої ОСОБА_1 протягом року піддавався адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього було накладено стягнення запостановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12.08.2025 по справі № 644/284/25;

- довідкою НПУ про отримання (неотримання) особою посвідчення водія (а.с. 4) зі статусом посвідчення водія як «вилучений»;

- довідкою НПУ про належність транспортного засобу ОСОБА_1 (а.с.5);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість від 25.09.2025 (а.с. 6), згідно якого у ОСОБА_1 в результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук;

- відеозаписом події, долученим до протоколу про адміністративне правопорушення, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на встановлення стану наркотичного сп`яніння (а.с. 7).

Як убачається із змісту постанови суду 1-ої інстанції, всупереч твердженням апелянта, зазначені вище докази були належним чином досліджені, повно та всебічно, та їм була надана відповідна оцінка, на підставі чого суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Так, на відеозаписі події, який повторно досліджено апеляційним судом, зафіксовано, що автомобіль було зупинено біля блокпосту, при ОСОБА_2 , перебуваючи на місці водія, факт керування не оспорював, а навпаки повідомив, що (мовою оригіналу):«поспішає для проходження ВЛК, оскільки завтра буде СЗЧ, посвідчення водія при собі не має, оскільки є судові справи, але прав його ще не позбавили».Водночас, поліцейський повідомляє водію, що постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24.03.2025 по справі № 644/284/25 його було позбавлено права керування транспортними засобами.

При цьому, в матеріалах справи відсутні відомості щодо скасування вказаної постанови суду 1-ої інстанції, а з відкритих даних Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що постановою Харківського апеляційного суду від 12.08.2025, постанову суду 1-ої інстанції від 24.03.2025 залишено без змін (справа № 644/284, провадження № 33/818/931/25).

Пунктом 2.1 «а» Правил дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Отже, наведене свідчить про порушення водієм ПДР, що відповідно до ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» є підставою для зупинки транспортного засобу.

Апеляційний суд також враховує, що на час вчиненого правопорушення в Україні діяв воєнний стан, а згідно дослідженого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений на блокпосту співробітниками поліції для перевірки документів, й саме під час перевірки у нього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, при цьому поліцейськими також було встановлено невідповідність вимогам чинного законодавства номерів транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 .

Окрім того, з огляду на предмет спірних правовідносин підстави зупинки не мають вирішального значення і не впливають на склад інкримінованого водію правопорушення з приводу недотримання останнім вимог п. 2.5 ПДР.

Отже, зафіксовані на відеозаписі обставини свідчать про безпідставність доводів сторони захисту про не підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та порушення ПДР за наведених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин.

Апеляційним судом також встановлено, що на відеозаписі події зафіксовано як поліцейський проводить поверхневий огляд водія (час: 16.04) та повідомляє йому (час: 16:05:30) про наявність ознак наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло, та пропонує пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 повідомляє, що поспішає (час: 16.06), при цьому поліцейський йому роз`яснює, що у разі відмови від проходження огляду буде складено протокол за керування транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, за фактом відмови від проходження огляду, а також роз`яснив відповідальність, передбачену санкцією ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Після чого, ОСОБА_1 ще раз відмовляється від проходження огляду (час: 16.07.20), після чого поліцейський повторно роз`яснює йому, що буде складено протокол за порушення п.2.5 ПДР за ч. 2 ст. 130 КУпАП, а також про те, що відносно нього буде складена постанова зате, що керував автомобілем, будучи позбавленим права керування.Водночас, водій не оспорюючи встановлені поліцейським обставини, намагався запропонувати останньому неправомірну вигоду, у зв`язку із чим був попереджений поліцейським про кримінальну відповідальність за відповідні дії.

Отже, за обставинами даної справи водієві у встановленому законом порядку були повідомлені ознаки наркотичного сп`яніння, запропоновано пройти відповідний огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі та наслідки відмови від проходження огляду,тобто, посадовими особами був дотриманий порядок складення протоколу, встановлений законом. Підстави для зворотних висновків не встановлені.

Не заслуговують на увагу доводи сторони захисту щодо не роз`яснення ОСОБА_1 під час складення протоколу прав та обов`язків, оскільки такі спростовуються відеозаписом події, на якому зафіксовано роз`яснення працівником поліції водію його прав та обов`язків,передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП (час: 16.13.05), а також факт ознайомлення ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення, у якому водій зазначивсвої пояснення, що також свідчить про роз`яснення останньому його прав.

Вказані обставини також підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення, у п. 13 якого міститься підпис ОСОБА_1 про те, що йому було роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП

Наприкінці відеозапису поліцейський вручає водію копію протоколу, а також повідомляє, що його відсторонено від права керування транспортним засобом (час: 16.30).

Наведене свідчить, що твердження ОСОБА_1 щодо незаконності дій працівників поліції зі складення протоколу про адміністративне правопорушення, є голослівними, оскільки спростовані наявними в матеріалах справи доказами, при цьому зміст протоколу про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, у якому викладені дата, час, місце та обставини (керування транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння) вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а також зазначені ознаки наркотичного сп`яніння і засвідчено факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, тому підстави для визнання його недопустимим доказом, як про це стверджує апелянт, відсутні.

Не спростовує викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини те, ОСОБА_3 самостійно пройшов огляд на стан сп`яніння та відповідно до медичного висновку у нього не виявлено будь-яких ознак сп`яніння.

Так, порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкції), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 в редакції постанови від 13.06.2024 (далі-Порядок).

Аналіз вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції та Порядку дає підстави стверджувати про те, що огляд водія на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я проводиться за направленням співробітників поліції, в їх присутності, не пізніше двох годин моменту встановлення підстав для його здійснення.

Відтак, на підставі викладеного, всупереч доводам сторони захисту, особа не має законних підстав для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я самостійно, без відповідного направлення поліцейських та без їх присутності.

Окрім того, цими ж нормами чинного законодавства не передбачено вручення водієві копії направлення на огляд до медичного закладу, від проходження якого ОСОБА_1 відмовився, що спростовує доводи скарги в наведеній частині.

Надаючи оцінку доводам сторони захисту про те, щосуд під час розгляду справи не взяв до уваги, що ОСОБА_1 на момент події є військовослужбовцем, а отже згідно з приписами ч. 3 ст. 266-1 КУпАП його огляд повинні були проводити посадові особи, уповноважені на те начальником органу управління ВСП у ЗСУ, а не працівники поліції, до повноважень яких в даному випадку належить лише виклик ВСП, чого зроблено не було, що свідчить про незаконність проведеного ними огляду, апеляційний суд зазначає наступне.

Стаття 266-1 КУпАП встановлює порядок огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень вказаної норми військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Відповідно до п. 3 Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від №32 12.01.2024 огляду підлягають військовослужбовці/ військовозобов`язані, щодо яких є підстави вважати, що вони виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин (установ, закладів) у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння).

Згідно із ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992, військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

За обставинами даної справи відомості щодо виконання ОСОБА_1 обов`язків військової служби (перебування у відрядженні, виконання наказу, виконання державних обов`язків тощо) або ж прямування зі служби/на службу або повернення до місця служби за обставин, викладених у протоколі, не встановлені.

Будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин ОСОБА_1 не було надано, в тому числі й під час складення протоколу щодо нього.

Щодо доводів захисту про не виклик поліцейськими ВСП, то такі спростовуються як відеозаписом події, так і поясненнями ОСОБА_1 , наданими в судовому засіданні суду 1-ої інстанції від 21.10.25 (а.с. 29), де він зазначив, що ВСП були присутні.

Окрім того, з відеозапису події також вбачається, як до ОСОБА_1 підходив чоловік у військові формі та запитував чи є ОСОБА_1 військовим, водночас ОСОБА_1 повідомив (мовою оригіналу), що він «гражданський».

Таким чином, на глибоке переконання апеляційного суду, підстав для проведення огляду на стан сп`яніння в порядку, передбаченому ст. 266-1 КУпАП, не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційний суд констатує, що зібрані у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 докази є належними, допустимими та в цілому відповідають вимогам, встановленим ст. 251 КУпАП.

Інших істотних та переконливих доводів, які б свідчили про недопустимість доказів, які містяться в матеріалах справи або спростовували висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Водночас, з огляду на неправильність викладеного у постанові суду 1-ої інстанціїпрізвища особи, притягнутої до адміністративної відповідальності,а саме: « ОСОБА_4 » замість правильного « ОСОБА_5 » апеляційний суд, приймаючи до уваги,що вказане не погіршить становище ОСОБА_1 , вважає, щонаявні підстави для зміни постанови в наведеній частині.

Відповідно до ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

З огляду на викладені вище обставини, апеляційна скарга захисника Садікова О.О. підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана постанова зміні з підстав, викладених апеляційним судом вище.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 283, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Садікова О.О., в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Доброславського районного суду Одеської обл. від 21.10.2025 про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП змінити.

По тексту постанови прізвище особи, притягнутої до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП зазначити: « ОСОБА_5 ».

В іншій частині постанову суду 1-ої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца