Справа № 163/2572/25 Провадження №33/802/52/26 Головуючий у 1 інстанції:Павлусь О. С.
Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2026 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря судових засідань Зубрицької А.М., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який не працює, на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 27 листопада 2025 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605, 60 гривень.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 11 листопада 2025 року о 17 год 04 хв, у с. Бережці, Ковельського району, Волинської області, керував електровелосипедом марки «ФАДА», перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР).

Не погоджуючись із постановою судді першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить її скасувати, як незаконну та необґрунтовану через невідповідність висновків судді фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Стверджує що, оскільки електродвигун та контролер електровелосипеда вийшли з ладу ще у жовтні 2025 року, приводив велосипед в рух, виключно за допомогою педалей. Про такі обставини повідомляв поліцейських, які безпідстано не було взято ними до уваги. З урахуванням викладеного, стверджує, що суддею, при розгляді даної справи у суді, не було вжито усіх процесуальних заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання наявності чи відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Водночас. відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», ОСОБА_2 підлягає звільненню від сплати судового збору у даній справі, як учасник бойових дій. У зв`язку із цим, просить оскаржену ним постанову судді першої інстанції від 27 листопада 2025 року скасувати, а провадження по даній справі закрити за відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали даної справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , доходжу такого висновку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом було дотримано.

Згідно із п. 2.9 а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначеного пункту Правил дорожнього руху передбачена ст. 130 КУпАП.

Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно із п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції).

У розумінні вимог п. 7 розділу І Інструкції, огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Тоді як сам факт вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення доводиться зібраними матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 510160 11 листопада 2025 року, за змістом якого перший керував електровелосипедом марки «ФАДА», перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння; актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зафіксовано виявлені у нього, в ході огляду, ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, виражене тремтіння пальців рук; роздруківкою результату тесту газоаналізатора «Alcotestr Drager 6810» із результатом 1, 92 ‰;направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до КНП «Любомльське ТМО» від 11 листопада 2025 року; письмовим зобов`язанням до протоколу серії ЕПР1 № 510160, згідно якого, відповідно до статті 266 КУпАП, ОСОБА_1 відсторонений від керування транспортним засобом та зобов`язується ним не керувати протягом 24 годин; письмовими поясненнями ОСОБА_3 , згідно яких, він визнає факт керування електровелосипедом марки «ФАДА» в стані алкогольного сп`яніння. вину визнає, просить суворо не карати, стверджує, що такого більше не повториться, а також відеозаписом з нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліцейського який,з урахуванням вимог ст. 251 КУпАП, є незалежним від будь-якого суб`єктивного сприйняття належним, допустимим та достатнім доказом його вини.

Сукупність зазначених доказів цілком обґрунтовано взята до уваги судом, і протилежного, при перевірці доводів апеляційної скарги, не установлено.

Основні мотиви незгоди із постановою судді першої інстанції, ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що електровелосипед марки «ФАДА», починаючи з жовтня 2025 року, перебуває у технічно несправному стані, тому був приведений ним у рух, виключно з використанням педалей.

При оцінці таких його доводів, слід зазначити таке.

Відповідно до пункту 1.10 ПДР транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Даний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування. Механічний транспортний засіб - це транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини й механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Також, пунктом 1 статті 1 Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» №2956-IX від 24 лютого 2023 року, який набрав чинності 23 березня 2023 року, визначено, що електричний колісний транспортний засіб це дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.

Отже, фактично зміна полягає у тому, що електроскутери, електросамокати, гідроскутери та інша подібна техніка, офіційно визнаються транспортними засобами.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року зазначається, що будь-яка особа, яка володіє чи керує транспортним засобом, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання транспортних засобів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти ними та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Тлумачення «джерело підвищеної небезпеки» та «транспортний засіб» не є тотожними, в той же час саме критерій наявності у електровелосипеда можливості приведення в рух за допомогою двигуна відрізняє його від звичайного велосипеда та є визначальним при вирішенні питань, чи відноситься він як до «транспортних засобів» так і до «джерел підвищеної небезпеки».

Відповідно до правової позиції Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеної у постанові від 15 березня 2023 року (справа № 127/5920/22) будь-який транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму, належить до механічних транспортних засобів. Із визначення випливає, що межа між механічними і немеханічними транспортними засобами проходить тільки в класі транспортних засобів із електродвигуном. Якщо транспортний засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна, для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням засобу, характеристика як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Як слушно зазначено суддею та убачається із дослідженого відеозапису, електровелосипед марки «ФАДА», керований ОСОБА_1 , рухався без докладання фізичних зусиль до педалей останнім, про його будь-яку технічну несправність, він поліцейських не інформував. Також установлено його експлуатацію на проїзній частині дороги, призначеній для руху транспортних засобів, із створенням небезпеки для інших учасників дорожнього руху.

Усі ці наведені ознаки цілком підставно були ураховані суддею для віднесення зазначеного електровелосипеда до механічних транспортних засобів.

Отже, факт керування першим транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, є правильно установлений поліцейськими, що виразилось у оформленому стосовно нього протоколі про адміністративне правопорушення та підтверджений судом.

Наведене у своїй сукупності, свідчить про правильність висновків судді стосовно наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Нових доказів, у спростування зазначених у постанові судді обставин у підтвердження доведення його вини у вчиненому, також надано не було.

При розгляді даної справи по суті, із покликанням на положення ст. 40-1 КУпАП, суддею також прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн 60 коп судового збору. У відповідності до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору, під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, у тому числі, звільняються: учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Оскільки дана справа стосується факту керування останнім транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тобто жодним чином не пов`язана із порушенням його прав, як учасника бойових дій, вищевказана норма Закону, як помилково вважає ОСОБА_1 , у цьому конкретному випадку, не підлягає застосуванню судом.

Наведене у своїй сукупності та взаємозв`язку, свідчить про законність та обгрунтованість постанови судді першої інстанції, а наведені ним доводи, свого підтвердження, в ході їх перевірки апеляційним судом, не знайшли.

Відтак, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова судді першої інстанції без зміни.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 27 листопада 2025 року стосовно нього - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: