Провадження №: 3/752/84/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м.Київ

Суддя Голосіївського районного суду міста Києва Токман Ю.Ф., розглянувши матеріали, які надійшли з Київського міського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП)

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, працюючого старшим оперуповноважений сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, РНКОПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за участю прокурора Ніколаєва І.О.,

захисника Богатиренко О.В.,

особи, яка притягається до адміністративної

відповідальності, ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 100/2025 від 17 вересня 2025 року, ОСОБА_1 обіймаючи посаду старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, маючи спеціальне звання капітан поліції, будучи суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», порушив вимоги п. 2 ч. 1 ст. 46 вказаного Закону, а саме 13.03.2024 о 15:37 в щорічній декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік не зазначив відомостей про об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 000, а саме квартиру загальною площею 37,9 кв. м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , 2/5 частки якої належать йому на праві спільної часткової власності, що призвело до зазначення відомостей у декларації, які відрізняються від достовірних на суму 291 прожитковий мінімум для працездатних осіб на дату подання декларації, а саме 881 904,34 грн, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за що передбачена ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

Прокурор Ніколаєв І. О. в судовому засіданні вказав на доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Просив визнати ОСОБА_1 винуватим та накласти на нього стягнення у виді мінімального штрафу у межах санкції ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

Захисник Богатиренко О. В. в судовому засіданні просила закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вказала, що зазначену у протоколі про адміністративне правопорушення квартиру ОСОБА_1 систематично вказував при подачі щорічних декларацій та не приховував, що вона перебуває у його користуванні. Право власності на частину квартири не відобразив не навмисно, а через необережність, оскільки на момент заповнення декларації не знав про існування відповідних документів щодо наявності у нього на праві власності 2/5 частини квартири. Право власності на 2/5 частки квартири ОСОБА_1 набув на законних підставах, а тому не мав умислу приховувати інформацію про наявність майна, не мав ні мотиву, ні найменшого сенсу вчинити порушення закону та не бажав настання негативних наслідків, оскільки ніякої вигоди від цього не одержував. Після проведення перевірки інформації про зареєстровану за ним частку у спільному майні, звернувся до НАЗК з проханням надати можливість подати виправлену декларацію. На думку захисника, вартість 2/5 частини квартири у протоколі про адміністративне правопорушення зазначена неправильно, визначена з порушенням встановленого порядку. Вказала, що правопорушення виявлено 08.07.2025, тому на даний час закінчились строки накладення адміністративного стягнення. Просила врахувати, що ОСОБА_2 в органах поліції працює з 2003 року, позитивно характеризується, до службової та дисциплінарної відповідальності не притягувався.

Захисник Носенко А. Ю. в судове засідання не з`явився, натомість подав клопотання про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП у зв`язку з малозначністю, мотивуючи відсутністю у ОСОБА_1 умислу приховати інформацію про квартиру та відсутністю шкоди від вчиненого.

ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав захисників. Вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Пояснив, що не мав наміру приховувати наявність у нього на праві власності квартири. На час заповнення декларації не знав що є власником 2/5 частин квартири, а також не володів інформацією про її вартість. Дізнався про це лише після проведення НАЗК відповідної перевірки та складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. В ході з`ясування обставин йому стало відомо, що мати у 2005 році самостійно заповнила документи на приватизацію квартири, у результаті чого отримала свідоцтво про право спільної часткової власності та технічний паспорт на квартиру, які постійно зберігала у себе. До складання протоколу про адміністративне правопорушення документів на квартиру він не бачив та не знав, що з 2005 року фактично став власником 1/5 її частини. Ще 1/5 частину квартири він успадкував за заповітом від батька. Батько помер у 2019 році. Після смерті батька він писав заяву про прийняття спадщини, однак подальшою долею своєї заяви не цікавився. Про факт того, що в лютому 2023 року нотаріус зареєстрував за ним право власності на 1/5 частини квартири в якості спадщини не знав.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що є матір`ю ОСОБА_1 . Під час роботи у клінічній лікарні «Феофанія» отримала квартиру за адресою: АДРЕСА_2 для проживання зі своєю сім`єю. В листопаді 2005 року їй стало відомо про можливість приватизації квартири, а тому вона зібрала необхідні документи та подала їх на приватизацію. На той час ОСОБА_1 ще навчався, тому вона самостійно від його імені заповнювала та підписувала заяву про приватизацію. Після приватизації та отримання свідоцтва про право власності на квартиру, не повідомляла сина про те, що йому належить 1/5 частина квартири, всі документи зберігала в себе.

Вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд виходить з наступного.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції» у декларації зазначаються відомості про об`єкти нерухомості, що належать суб`єкту декларування та членам його сім`ї на праві приватної власності, включаючи спільну власність, або знаходяться у них в оренді чи на іншому праві користування, незалежно від форми укладення правочину, внаслідок якого набуте таке право.

Відповідно до ч. 4 ст. 172-6 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до примітки до вказаної статті відповідальність за цією статтею за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, настає у випадку, якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 150 до 750 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Обов`язок щодо збирання доказів відповідно д ст. 251 КУпАП покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні, окрім пояснень ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 , судом досліджено: протокол про адміністративне правопорушення від 17.09.2025; письмові пояснення ОСОБА_1 ; обґрунтований висновок уповноваженої особи НАЗК від 29 липня 2025 року щодо виявлення ознак корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення; копію витягу з наказу ГУ НП у м. Києві № 398 о/с від 15.03.2023 про призначення ОСОБА_1 старшим оперуповноваженим сектору розкриття злочині проти власності відділу кримінальної поліції Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві; копію трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 03.07.2025; копію довідки Голосіївського УП ГУНП у м. Києві № 121 від 07.07.2025 про те, що ОСОБА_1 з 07.11.2015 по теперішній час проходить службу в Національній поліції України; копію пам`ятки-ознайомлення ОСОБА_1 31.12.2024 з обмеженнями пов`язаними із службовою в поліції та вимогами Законів України «Про Національну поліцію» та «Про запобігання корупції»; копію свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_3 від 01.12.2005, відповідно до якого ОСОБА_1 є власником 1/5 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; копію заяви ОСОБА_1 від 28.02.2023 про реєстрацію спадщини; копію свідоцтва від 28.02.2023 про право ОСОБА_1 на спадщину за заповітом у вигляді 1/5 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; копії декларацій, поданих ОСОБА_1 як особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік, 2023 рік, 2024 рік, інформацію про звернення ОСОБА_1 у серпні 2025 року до НАЗК з метою внесення змін у декларацію за 2023 рік.

Дослідивши докази, надавши їм оцінку, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

Обов`язковою ознакою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП є наявність умисної форми вини при поданні завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Вчинення такого діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Для складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, необхідно встановити, що під час подання відомостей у декларації особа має діяти завідомо, тобто усвідомлювати недостовірність поданих нею відомостей, розуміти що такі відомості не відповідають дійсності. Мотиви та мета подання недостовірних відомостей у декларації можуть бути різними (небажання розкривати свої статки, намір ухилитись від сплати податків чи зборів, незаконність джерел походження майна тощо), при цьому особа, яка за законом зобов`язана задекларувати свої доходи чи майно, повинна прагнути уникнути цього і таким чином досягти певної мети.

З досліджених в судовому засіданні документів вбачається, що ОСОБА_1 не приховував наявність у нього на праві користування квартири за адресою: АДРЕСА_1 ., про що свідчить зазначення ним цієї квартири як місця фактичного проживання та реєстрації у деклараціях за 2022 та 2023 роки.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 та його матері ОСОБА_3 умислу на приховування або зазначення недостовірних відомостей у декларації ОСОБА_1 не мав, а в розділі «об`єкти нерухомості» квартиру не зазначив, оскільки не знав що з 2005 року на праві власності йому належить 1/5 її частина. Такі пояснення матеріалами справи та прокурором в судовому засіданні не спростовано.

Даних про те, що у ОСОБА_3 як особи, уповноваженої на виконання функцій держави, була будь-яка необхідність приховати факт набуття права власності на 2/5 частини квартири, яке він набув у різний в порядку приватизації і спадкування, та/або уникнути декларування для досягнення певної мети, матеріали справ не містять.

Як видно з матеріалів справи, після виявлення факту подання недостовірних відомостей у декларації, ОСОБА_1 звертався до НАЗК з метою їх виправлення, що додатково свідчить на користь пояснень сторони захисту про відсутність у нього наміру приховувати своє майно.

За таких обставин, керуючись приписами ст. 62 Конституції України, відповідно до яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд дійшов висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, а саме суб`єктивної сторони у формі умислу на вчинення вказаного правопорушення.

Враховуючи викладене у задоволенні клопотання захисника Носенка А. Ю. про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП у зв`язку з малозначністю слід відмовити, натомість клопотання захисника Богатиренко О. В. про закриття провадження у справі підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір стягується у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 40-1, ст. 172-6, ст. 221, 247, 251, ст. 283-285, ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника Носенка Антона Юрійовича про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку з малозначністю.

Клопотання захисника Богатиренко Оксани Вікторівни задовольнити.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Ю.Ф. Токман