П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2026 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Денисов О. О. , розглянувши справу про адміністративні правопорушення передбачені ч. 3 ст. 51 КУпАП стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

23 вересня 2025 року о 12 годині 00 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. В. Порика, 5А, в магазині «Сільпо», скоїв дрібне викрадення пляшки Віскі «Chivas Regal 12 років» шляхом крадіжки на загальну суму 1249, 17 грн. без ПДВ, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 51 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань, заяв про відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило.

На виконання ч. 2 ст. 268 КУпАП, Постановою Подільського районного суду м. Києва від 10 грудня 2025 року до ОСОБА_1 застосовано привід, однак станом на дату розгляду справи, явку ОСОБА_1 не забезпечено.

Про час та місце розгляду був повідомлений належним чином.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України», «Олександр Шевченко проти України» (Заява № 8371/02) від 26.04.2007 (п.27) «Трух проти України» (заява № 50966/99) від 14 жовтня 2003 року наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

Також, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці Європейського суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, рівень уваги до розгляду справ такої категорії, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

На думку суду неявка особи, що притягається до адміністративної відповідальності до суду, яка повинна добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, свідчить про безпідставне умисне затягування справи, нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суддя дійшов висновку про наступне.

Частина 1 статті 51 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частина 2 статті 51 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Частина 3 статті 51 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частиною першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Об`єктом правопорушення є суспільні відносини в сфері власності.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у вчиненні: 1) крадіжки (таємного викрадення чужого майна); 2) шахрайства (заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою); 3) привласнення; 4) розтрати.

Таємним визнається таке викрадення, здійснюючи яке винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілих чи інших осіб. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується прямим умислом і корисливою метою.

Дії ОСОБА_1 уповноваженою особою кваліфіковано за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 51 КУпАП. Підтвердженням наявності складу адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 51 КУпАП, зокрема може бути постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 або ч. 2 ст. 51 КУпАП, що підтверджує, що відповідна особа протягом року піддавалася адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, що набрала законної сили. Таким чином, оскільки до протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 51 КУпАП, не додано доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 , повторно протягом року піддавався адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, то підстав для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 51 КУпАП немає, а КУпАП не містить спеціальних норм, що передбачають зміну правової кваліфікації правопорушення.

Разом з тим, на думку суду, у разі необхідності зміни суддею кваліфікації правопорушення відповідно до норм КУпАП, що поліпшує становище особи, з огляду на відсутність норм, що визначають порядок зміни судом правової кваліфікації правопорушення, суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією. Враховуючи викладене, суд вважає, що в даному випадку правомірним і доцільним буде застосування аналогії процесуального закону за правилами, встановленими Кримінальним процесуальним кодексом України (далі КПК України), оскільки кримінальне процесуальне право є найбільш близькою галуззю права до галузі права, що регулює провадження у справах про адміністративні правопорушення. Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження. Враховуючи наведене, суд вважає, що у даній справі слід застосувати аналогію з ч. 3 ст. 337 КПК України і дане правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , необхідно перекваліфікувати з ч. 3 ст.51 КУпАП на ч.2 ст.51 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 , повторно протягом року піддавався адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна. Таким чином, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 51 КУпАП.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік», з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 гривень, отже неоподатковуваний мінімум доходів громадян становить 1514 гривень, а 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян становить 757 гривень.

Винність, ОСОБА_1 у вищезазначеному адміністративному правопорушенні встановлена дослідженими доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №635159 від 08 жовтня 2025 року, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення, та який підписаний, ОСОБА_1 власноручно;

- електронним рапортом про прийняття заяви про вчинене адміністративне правопорушення ЄО № 48954 від 08.10.2025 року;

- довідкою щодо вартості викраденого товару, засвідченою печаткою магазину «Сільпо»;

- поясненнями особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , з яких вбачається, що він прийшов в магазин «Сільпо», у відділ елітного алкоголю та вирішив вкрасти пляшку віскі «Chivas Regal 12 років», після чого пройшов лінію каси та пішов на вихід.

Таким чином, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважає, що ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 51 КУпАП.

При призначенні стягнення, суд, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність правопорушниці, судом не встановлено.

На підставі вищевказаного, з урахуванням особи та майнового стану правопорушника, ступеню його вини, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити стягнення у виді штрафу, в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 51 КУпАП, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Підстав для призначення правопорушнику будь-якого іншого стягнення, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 51 КУпАП, суд не вбачає.

На підставі ч. 5 ст. 4, ст. 9 Закону України «Про судовий збір», ст. 40-1 КУпАП, у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір підлягає стягненню з правопорушниці на користь держави в сумі 665 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 23, 33, ч. 3 ст. 51, 284, 287,294, 303, 307,308 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 51 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , судовий збір у дохід держави в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня її винесення.

Суддя О. О. Денисов