ПУЛИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/1281/25
Провадження № 3/292/6/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2026 року селище Пулини

Суддя Пулинського районного суду Житомирської області Гуц О.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

уродженця с.Суховоля Володар-Волинського району Житомирської області,

громадянина України, проживаючого по

АДРЕСА_1 , зареєстрованого по

АДРЕСА_2 , одруженого, має на утриманні одну

неповнолітню дитину, працюючого водієм групи цивільно-військового

співробітництва в

ІНФОРМАЦІЯ_3 , військовозобов"язаного, пільг, інвалідності не має,

-за ч.2 ст.172-15 КУпАП,-

У С Т А Н О В И В :

Солдат ОСОБА_1 , який відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 від 11.11.2025 № 795 визначений старшим групи оповіщення - водій групи забезпечення заходів цивільно-військового співробітництва ІНФОРМАЦІЯ_4 , порушив вимоги ч. 6 ст. 22 Розділу ІV Закону України № 3543 - ХІІ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", пункт 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, пункти 40, 52 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, розділу ІІ частини 5 Інструкції із застосування територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото- та відео фіксації, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 06 серпня 2024 року № 532, статтями 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статтями 1, 2, 3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а саме: нехтуючи вимогами керівних докуметів, що регламентували службову діяльність військовослужбовця, діючи в умовах особливого періоду та воєнного стану, маючи реальну можливість для належного виконання службових обов"язків, недбало поставився до військової служби в частині нездійснення фото- і відеофіксації із застосуванням технічних приладів обставин нападу місцевого населення на групу оповіщення, що передбачено законодавством, у зв"язку з чим такі дії призвели до неможливості відображення всіх обставин події, що відбулася 12.11.2025 близько 19 год 50 хв в АДРЕСА_3 , а також унеможливлення належного та об"єктивного контролю за виконанням військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_4 своїх посадових обов"язків під час здійснення заходів оповіщення та перевірки військово-облікових документів військовозобов"язаних, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав подане клопотання про застосування до нього положень ст.22 КУпАП, у якому просив врахувати, що подія,яка стала підставою для складання протоколу про адмінправопорушення відбулася без умислу на його вчинення .Фіксація події технічними засобами не відбулася, у зв"язку з технічною несправністю камери що незалежало від його волі та не може свідчити про намагання уникнути контролю чи відповідальності. Просив врахувати його позитивну характеристику за місцем служби , а також те , що раніше він не притягувався до адміністративної чи кримінальної відповідальності, відсутність негативних наслідків та те , що його сім"я перебуває у скрутному матеріальному становищі, є малозабезпеченою.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суддя дійшов таких висновків.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 року №11 Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст.276 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Як вбачається із ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.

Згідно з вимогами ч.10 ст.1 Закону України «Про оборону України», ст.1, ч.8 ст.4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з моменту оголошення мобілізації в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період - тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Указом Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014, затв.Законом України від 17 березня 2014 року №1126-VІ, в Україні оголошено часткову мобілізацію. Рішення щодо проведення демобілізації Президентом України не приймалося, отже на цей час діє особливий період.

Крім того, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який був продовжений та діє і по теперішній час.

Відповідно до ст.26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут внутрішньої служби ЗСУ), затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно з ч.4 ст.15 КУпАП за вчинення військових адміністративних правопорушень військовослужбовці, а також військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Частиною 2 ст.172-15 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, якщо це діяння вчинене в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, полягає у недбалому ставленні військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду.

Недбалим ставленням до військової служби є несумлінне ставлення службової особи до покладених на неї службових обов`язків, що виявляється в їх невиконанні (бездіяльність) або у неналежному виконанні (дія).

Несумлінне ставлення до службових обов`язків характеризує об`єктивну сторону вчиненого і полягає в тому, що за наявності реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, або хоча і діє, але неналежним чином.

Суб`єктом даного правопорушення є військова службова особа. Під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування (примітка до ст.172-13 КУпАП).

Особа є службовою не тільки тоді, коли вона здійснює відповідні функції чи виконує обов`язки постійно, а й тоді, коли вона робить це тимчасово або за спеціальним повноваженням, за умови, що зазначені функції чи обов`язки покладені на неї правомочним органом або правомочною службовою особою.

Статтями 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, відміно служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

У свою чергу, ст.ст. 1-3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначають, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, грунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов?язку та досягається, окрім іншого, шляхом свідомого ставлення військовослужбовця до виконання військового обов?язку, вірності Військовій присязі, особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України кожного військовослужбовця зобов"язано додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Верховний Суд України у своїй постанові від 21.05.2021 року справі №185/12161/15-к вказав, що при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов"язків необхідно встановити, що винний зобов"язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов?язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов"язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.

Відповідно до п. 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- та відеофіксації, затвердженої наказом МО України №532 від 06 серпня 2024 року (далі Інструкція), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 вересня 2024 року за №1391/42736, включення портативного відеореєстратора уповноваженими представниками відбувається з моменту початку виконання ними службових обов?язків щодо здійснення заходів оповіщення громадян, перевірки їх військово-облікових документів, а відеозапис ведеться безперервно до завершення виконання заходів, крім випадків загрози попадання на відеореєстратор військових об?єктів або інформації з обмеженим доступом та випадків, пов"язаних з виникненням у уповноваженого представника особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора уповноважений представник переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Вина особи, що притягується до відповідальності, доводиться протоколом серії КИЖ №331 про військове адміністративне правопорушення від 25.11.2025, доповіддю про подію яка виникла в ІНФОРМАЦІЯ_5 від 12.11.2025, копією витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 11.11.2025 № 795, копією витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 03.07.2025 № 193, копією військового квитка серії НОМЕР_1 від 02.06.2025, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 25.11.2025.

В діях ОСОБА_1 вбачається склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

При вирішенні питання про застосування положень ст.22 КУпАП суд враховує Узагальнення практики Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України та узагальнення судової практики Верховного Суду України щодо розгляду судами справ про адміністративні правопорушення де зазначено, що визначення малозначного правопорушення законодавчо не закріплено. Проте, у кожному конкретному випадку судом має вирішуватися питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної шкідливості, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Отже суд, враховуючи характер вчиненого правопорушення, обставини, за яких допущене таке порушення, зокрема, вчинене ОСОБА_1 діяння лише формально містить ознаки, що характеризують певне правопорушення, яке не є суспільно небезпечним з огляду на можливі негативні наслідки, що притаманні для цього виду правопорушення, і суб`єктивно, не спрямовано на вчинення правопорушення з прямим умислом, дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, у відповідності до ст. 22 КУпАП.

Керуючись ст. 22, ч. 2 ст. 172-15, ст. 283 КУпАП суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-15 КУпАП за малозначністю, оголосивши йому усне зауваження.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-15 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Пулинський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О. В. Гуц