ПОСТАНОВА

Іменем України

Справа № 542/1653/24

Провадження № 3-В/542/1/26

12 січня 2026 року селище Нові Санжари

Суддя Новосанжарського районного суду Полтавської області Кашуба М.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2024 року у справі № 542/1653/24,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2024 року у справі № 542/1653/24 ( провадження №3/542/629/24) ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 7 (семи) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 119,00 (сто дев`ятнадцять) грн.

05 січня 2026 року ОСОБА_1 звернулась до Новосанжарського районного суду Полтавської області із заявою про перегляд постанови судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2024 року у справі № № 542/1653/24 (провадження №3/542/441/2025) у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Вивчивши доводи ОСОБА_1 приходжу до переконання, що у прийнятті заяви слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються судоустрій, судочинство, статус суддів.

У пункті 47 рішення «Дія 97» проти України»» (заява №19164/04 від 21 жовтня 2010 року) ЕСПЛ повторив свою позицію про те, що процесуальні правила призначені для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, а також, що учасники судового провадження повинні мати право розраховувати на те, що ці правила застосовуватимуться. Цей принцип застосовується до усіх - не лише до сторін провадження, але й до національних судів (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справах «Каньєте де Хоньї проти Іспанії» (), заява № 55782/00, п. 36, ECHR 2002-VIII; «Гору проти Греції» (№ 3) (Gorou v. Greece (no. 3)), заява № 21845/03, п. 27, від 22 червня 2006 року; «Михолапа проти Латвії» (Miholapa v. Latvia), зава № 61655/00, п. 24, від 31 травня 2007 року, та «Андрєєва проти Латвії» (Andrejeva v. Latvia) [ВП], заява № 55707/00, п. 99, ECHR 2009-..).

Компетенція та межі повноважень суду/судді при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП), який містить норми як матеріального, так і процесуального права.

Відповідно до ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Зміни до законодавства України про адміністративні правопорушення можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та інших законів України, що встановлюють адміністративну відповідальність, та/або до законодавства України про кримінальну відповідальність, та/або до кримінального процесуального законодавства України.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути переглянута лише в апеляційному порядку. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Встановлено, що ОСОБА_1 скористалась своїм правом на апеляційне оскарження зазначеної постанови суду, однак судом апеляційної інстанції її апеляційну скаргу було повернуто.

Поряд з цим, відповідно до глави 24-1 КУпАП екстраординарний перегляд постанови по справі про адміністративне правопорушення можливий лише у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.

Інших випадків перегляду судових рішень по справах про адміністративне правопорушення, в тому числі за нововиявленими обставинами, Законом не передбачено. Законодавець не наділив суддю місцевого загального суду компетенцією переглядати рішення, прийнятими у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності, за нововиявленими обставинами, що в принципі виключає застосування аналогії закону, а саме положень КПК України.

Зазначені норми Конституції України та законів України є чіткими, зрозумілими та передбачуваними для особи.

Верховний Суд в ухвалі від 15.10.2019 (провадження 51-4998ска19) зробив висновок, що нормами КУпАП не передбачена ні можливість касаційного оскарження постанови апеляційного суду у справі про адміністративне правопорушення, а ні можливість перегляду такої постанови Верховним Судом за нововиявленими обставинами. Так само нормами КПК України не передбачено можливості перегляду за нововиявленими обставинами судових рішень у справах про адміністративні правопорушення.

Оскільки суддя загального місцевого суду не наділений компетенцією переглядати судові рішення у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності за нововиявленими обставинами, тому постанова судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2024 року по справі № 542/1653/24 ( провадження №3/542/629/24) не може бути предметом такого перегляду, заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2024 року по справі № 542/1653/24 ( провадження №3/542/629/24) слід повернути заявниці.

Водночас, слід зазначити, що положеннями п. 1 ч. 2 ст. 361 КАС України, на яку у своїй заяві посилається ОСОБА_1 та положеннями п. 4 ч. 2 ст. 459 КПК України, як найбільш наближеної галузі права, дійсно передбачено можливість перегляду судових рішень, які набрали законної сили за нововиявленими обставинами. Однак, всупереч вказаним нормам заявниця ОСОБА_1 не вказала у своїй заяві жодних нових обставин, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність прийнятого судом рішення. Натомість, доводи ОСОБА_1 зводяться до переоцінки доказів у справі - протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень потерпілої та свідка.

Поряд з цим, виправлення описки у постанові суду не є нововиявленою обставиною, яка може вплинути на правильність прийнятого судом рішення, прийнятого на підставі

сукупності досліджених доказів.

Згідно з рішенням Конституційного суду України у справі № 2-рп/2015 від 31 березня 2015 року щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 294 КУпАП у взаємозв`язку з положеннями п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, положення частини 2 статті 294 КУпАП щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене ч. 1 ст. 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, встановлених у статті 24-1 цього Кодексу; про закриття справи.

А тому прийнята за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 постанова не підлягає апеляційному оскарженню.

Керуючись ст. 6, 19 Конституції України, ст. 2 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2024 року у справі № 542/1653/24 ( провадження №3/542/629/24) за нововиявленими обставинами та повернути особі, яка її подала.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Кашуба М.І.