Номер провадження: 33/813/135/26
Головуючий у першій інстанції Гаєва Л. В.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Карташова О.Ю.

за участю секретаря судового засідання Рудуман А.О.

ОСОБА_1 захисника особи яка притягається до адміністративної відповідальності Левандовської Софії Сергіївни

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду міста Одеси від 11 листопада 2025 року, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Приморського районного суду міста Одеси від 11.11.2025 року у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про закриття адміністративної справи відносно неї за відсутності в її діях складу адміністративних правопорушень, передбачених за ст. 122-4, ст. 124 КУпАП відмовлено. Визнано ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, і накладено на неї стягнення по зазначеним статтям: за ст. 122-4 КУпАП позбавлення її права керування транспортними засобами на строк 1 рік; за ст. 124 КУпАП позбавлення її права керування транспортними засобами на строк 6 місяців. На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП остаточно накладено стягнення на ОСОБА_2 у межах санкції статті якою передбачено більш серйозне порушення позбавлення її права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп. на користь держави України.

Як вбачається з постанови суду першої інстанції, 17.08.2025 року приблизно 17.08.2025 року приблизно о 15 годині 20 хвилин ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Tesla Model X», д/н НОМЕР_1 , в м. Одесі, по Французькому бульвару, біля будинку №17, рухаючись заднім ходом скоїла наїзд на припаркований автомобіль «Toyota », д/н НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 .. Після чого залишила місце дорожньо-транспортної пригоди. В результаті порушення ОСОБА_2 п. 10.9 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. № 1306, указані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Також ОСОБА_2 було порушено п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. № 1306.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження на підставі ч. 1 п. 1 ст. 247 КУпАП, а у разі встановлення вини в діях ОСОБА_2 застосувати приписи ст. 22 КУпАП та звільнити її від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Апелянтом в апеляційній скарзі зазначається, що вона не має відношення до подій які їй інкримінуються, і в постанові суду безпідставно вказано, що саме внаслідок виїзду а/м Тесла номерний знак НОМЕР_3 під її керуванням з подвір`я будинку по бульвар Французький, 17 сталося зіткнення з а/м Тойота номерний знак НОМЕР_4 , та в процесі судового розгляду даний факт нічім не спростований, як нічим і не підтверджений.

Апелянт вважає, що її вини встановлена на підставі припущень, не обґрунтованих наявними матеріалами справи, а також тим що «у суду відсутні підстави не довіряти працівнику поліції, який складав протоколи про адміністративні правопорушення».

Крім того, акцентується увага на тому, що призначаючи таке суворе покарання суд першої інстанції не взяв до уваги характеризуючи документи, та те, що апелянт ніколи не притягувалась до адміністративної відповідальності.

В судовому засідання апеляційного суду, захисник ОСОБА_2 адвокат Суворов О.В. надав пояснення по суті справи, підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2 та доводи викладені ним в клопотанні, просив оскаржувану постанову скасувати та провадження закрити.

Перевіривши матеріали провадження про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, проаналізувавши зміст судової постанови та спів ставивши викладені у ній обставини із наявними у матеріалах доказами, дослідивши апеляційну скаргу та доводи клопотання яке по змісту є доповненням до апеляційної скарги, апеляційний суд приходить наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251,252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до п 2.10.а Правил дорожнього руху у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні у виді накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Судом першої інстанції було досліджено протоколи про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №434645, серії ЕПР1 №434649 від 26.08.2025, схему місця ДТП; відеозапис долучений до матеріалів справи. Крім того судом було допитано ОСОБА_3 , автомобіль якої постраждав та співробітника поліції ОСОБА_4 , який прибув на виклик на місце ДТП.

Відповідно до п. 1.1 ПДР ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 13.1 ПДР встановлено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Отже, дослідивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази, як у сукупності, так і окремо, враховуючи пояснення учасників ДТП, дані, які визначені в схемі ДТП, місце зіткнення транспортних засобів, пояснення свідків, апеляційний суд дійшов висновку, що мало місце порушення водієм ОСОБА_2 правил дорожнього руху.

Будь-яких доказів, які б спростовували обставини ДТП, апелянтом не надано, крім того останньою не було спростовано сам факт дорожньо-транспортної пригоди та залишення нею місця події та не спростовано факт пошкоджень транспортного засобу, які зафіксовані в схемі місця ДТП та підтверджуються наданим відео з камер відеоспостереження.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відхилення доводів ОСОБА_2 про те, що вона не вчиняла дорожньо-транспортної пригоди, оскільки зазначене спростовується іншими доказами по справі, які у сукупності підтверджують вину ОСОБА_2 , а тому твердження апеляційної скарги про відсутність в її діях складу цих адміністративних правопорушень не ґрунтуються на доказах у справі.

Також, апеляційний суд відхиляє доводи захисника, про те, що протоколи та схема місця ДТП мають розбіжності у номері будинку, оскільки зазначене не впливає на саму кваліфікацію дій та правильність висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у скоєнні правопорушень передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП.

Доводи захисника, що протокол складено без участі його підзахисної, якій не було роз`яснено права, не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 подавала до поліції заяву, в якій просила скласти адміністративні матеріали згідно законодавству без її участі, провину визнає.

Інші доводи апеляційної скарги та клопотання захисника не спростовують висновки, викладені в оскаржуваній постанові, та не свідчать про порушення норм КУпАП при прийнятті рішення суддею.

Крім того, як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_2 від 21.08.2025 року, остання провину визнала, та просила протокол складати без її участі.

Отже, вина ОСОБА_2 в порушенні Правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена статтями 122-4, 124 КУпАП, підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Проте не можна погодитися з мірою призначеного покарання за порушення нею ПДР та вчинення правопорушення, передбаченого ст.122-4, ст. 124 КУпАП.

Так, відповідно до вимог ст. ст.23, 33 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень. Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 34 КУпАП, обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються:

1) щире розкаяння винного;

2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди та ін.

Оскільки наведений у ст. 34 КУпАП перелік обставин, які пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, не є вичерпним, суддя при накладенні адміністративного стягнення може визнати пом`якшуючими й інші обставини, не передбачені цією статтею.

Оцінюючи доводи захисника в частині призначення покарання апеляційний суд, зазначає наступне.

Санкцією ст. 122-4 КУпАП передбачено накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Санкцією ст. 124 КУпАП передбачено накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Види адміністративних стягнення закріплені у частині 1 ст. 24 КУпАП, відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Відтак, більш серйозне правопорушення з числа вчинених ОСОБА_2 є правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, санкція якої передбачає в тому числі адміністративний арешт, який виходячи з ієрархії адміністративних стягнень, є більш суворим покаранням, ніж ті, які передбачені санкцією ст. 124 КУпАП.

Отже, адміністративне стягнення має бути накладене в межах санкції ст. 122-4 КУпАП, якою передбачені альтернативні види стягнень, а саме:

-накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,

-або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років,

-або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Суд першої інстанції, застосовуючи стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на один рік послався на характер вчинених правопорушень, особу правопорушника.

Разом з тим за наявності альтернативного виду стягнення у виді штрафу, суд, належним чином, в постанові не обґрунтував підстав для обрання ОСОБА_2 стягнення суворішого, у виді саме позбавлення права керування транспортним засобом.

Такий висновок суду першої інстанції щодо обраного до правопорушника найбільш суворого виду адміністративного стягнення, є необґрунтованим.

Встановлено, що ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за раніше не притягувалась, будь-яких негативних наслідків не настало, виховує двох малолітніх дітей.

Під час розгляду справи судом першої інстанції дані обставини не враховані та належним чином не перевірені.

Позбавивши ОСОБА_2 права керувати транспортними засобами за вчинення правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, суд першої інстанції, обрав адміністративне стягнення, яке за своїм видом є явно несправедливим через суворість.

Так, згідно із ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Одним із видів покарань у розумінні ЄСПЛ є штрафи. Суворість цього примусового заходу оцінюється через його розмір, проте у визначенні правової природи такого заходу для ЄСПЛ важливішою є мета, з якою призначається штраф, ніж його розмір.

Апеляційний суд не вбачає підстав для застосування ст. 22 КУпАП, проте вважає, що ОСОБА_2 може бути піддана штрафу за санкцією ст. 122-4 КУпАП, за більш серйозне правопорушення, що буде необхідним та достатнім для її виправлення та попередження в подальшому вчинення правопорушень.

При цьому, при накладенні на ОСОБА_2 стягнення, апеляційний суд враховує особу правопорушника, те, що дані правопорушення нею вчинено вперше, раніше до адміністративної відповідальності, за такої категорії правопорушення, вона не притягувалася.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе змінити ОСОБА_2 захід стягнення в межах, передбаченою санкцією і застосувати до правопорушника адміністративне стягнення у виді штрафу.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду міста Одеси від 11 листопада 2025 року змінити в частині накладеного адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_2 стягнення за порушення ст. ст. 122-4, ст. 124 КУпАП у межах санкції статті у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн, в решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Ю. Карташов