справа № 631/90/25
провадження № 3/631/10/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2026 року селище Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Трояновська Тетяна Михайлівна, розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До Нововодолазького районного суду Харківської області від відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області для розгляду по суті надійшов адміністративний матеріал, складений відносно ОСОБА_1 .

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 226415, складеного 21 січня 2025 року поліцейським відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим сержантом поліції Шарапою Костянтином Сергійовичем, убачається, що 18 січня 2025 року о 19 годині 05 хвилини по вулиці Воскресінській в селі Новоселівка, Харківського району Харківської області, поблизу Новоселівського гірничо-збагачувального комбінату, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «CHEVROLET NIVA», державний номерний знак НОМЕР_2 , в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджено висновком № 9 та результатом тесту № 39/1703, виданим Комунальним некомерційним підприємством «Нововодолазька центральна лікарня» від 18 січня 2025 року. Освідування на стан наркотичного сп`яніння відбулось у вставленому законом порядку під відеозапис на службові бодікамери поліції. Водій ОСОБА_1 від керування транспортним засобом відсторонений.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення не визнав та у присутності свого представника адвоката Орди Сергія Борисовича пояснив, що 18 січня 2025 року вранці він був зупинений працівниками поліції з приводу керування транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння. Пізніше в цей же день, повертаючись додому з місця роботи був повторно зупинений працівниками поліції, які повідомили, що у них є підозра про перебування його у стані наркотичного сп`яніння. Для проведення відповідного медичного огляду він був доставлений до Комунального некомерційного підприємства «Нововодолазька центральна лікарня», де був оглянутий лікарем та у нього були відібрані зразки сечі. Оскільки лабораторія була зачинена і провести аналіз не видалось за можливе, його було доставлено додому. Результат медичного огляду був наданий пізніше.

ОСОБА_1 зазначив, що наркотичні препарати 18 січня 2025 року не вживав і взагалі не вживає. Наявність марихуани в сечі поясними не може, але підозрює, що заборонена речовина була у печиві з Бельгії, яким його напередодні пригостили знайомі.

Крім того, 25 лютого 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Орда Сергій Борисович звернувся на адресу суду з клопотанням, що було зареєстроване за вхідним № 8519/25-вх., відповідно до якого просив суд провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Дане клопотання мотивоване тим, ОСОБА_1 18 січня 2025 року був зупинений працівниками поліції після того, як він відпрацював повний робочий день за місцем роботи на м`ясокомбінаті і був доставлений на обстеження до Комунального некомерційного підприємства «Нововодолазька центральна лікарня», де був оглянутий лікарем та у нього були відібрані зразки сечі, Проте, тест на вміст наркотичних речовин у його присутності зроблений не був у зв`язку з тим, що в лабораторії вже закінчився робочий час і умов для проведення тесту не було. В день затримання ОСОБА_1 працівниками поліції, а також в найближчі дні перед затриманням останній ніяких наркотичних засобів не вживав і пояснити причину знаходження в сечі марихуани не може. При огляді лікарю повідомив, що приймає ліки «ібупрофен». ОСОБА_1 підозрює, що це була провокація з боку його знайомих, які приблизно за тиждень до затримання працівниками поліції, дали йому покуштувати печиво, привезене з Бельгії, а потім розповіли про факт вживання ним цього печива працівникам поліції.

Представник ОСОБА_1 адвокат Орда С. Б. зазначив, що дії працівників поліції були явно цілеспрямованими, ні яких візуальних ознак наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 за собою не спостерігав. Про безпідставне доставлення його на обстеження йшла мова між медперсоналом і працівниками поліції, в зв`язку із відсутність візуальних ознак наркотичного сп`яніння. Про відсутність ознак наркотичного сп`яніння вказано і лікарем в акті огляду ОСОБА_1 . Незначні зміни реакції очей на світло, на думку ОСОБА_2 , могли виникнути з причини прийому ліків, а саме лікарського препарату «Ібупрофен».

Також, адвокат зазначив, що ОСОБА_1 при вживанні печива з вмістом марихуани чітко не знав, що він вживає і які від цього можуть бути наслідки, й взагалі йому невідомий шлях попадання марихуани в його організм. За твердженням адвоката, у наданих до суду матеріалах шлях попадання в організм ОСОБА_1 марихуани взагалі не досліджений, все базується на припущеннях. Крім того, як було зазначено в рапорті, працівникам поліції стало відомо про факт управління транспортним засобом ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, але саме джерело надходження таких відомостей вони чомусь не повідомляють.

Адвокат Орда С. Б. звернув увагу суд на те, що ОСОБА_1 не є особою, яка вживає наркотичні засоби, йому невідомі ознаки змін в організмі після їх вживання, а також час знаходження наркотичних засобів після разового чи багаторазового їх вживання. Результат став йому відомий лише після ознайомлення поліцейськими з висновком лікаря і складанні протоколу про адміністративне правопорушення на третій день після його доставлення до лікарні. Єдиною підставою надання медиками позитивного висновку був позитивний результат експрес-тесту, інших ознак стану сп`яніння ОСОБА_1 не повідомили.

Представник ОСОБА_1 вважає, що сам медичний огляд медичними працівниками був проведений з грубими порушеннями «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, зокрема пункту 20, і не може бути об`єктивним доказом, а інші докази в матеріалах справи відсутні. Так, відповідно матеріалів справи було встановлено, що під час доставлення ОСОБА_1 до медичного закладу, в лабораторії робочий час вже закінчився, тому умов для проведення тесту в присутності ОСОБА_1 не було. В порушення вимог наведеної Інструкції у водія були відібрані лише зразки сечі, а результати були видані працівникам поліції нібито на третій день і з ним останній був ознайомлений лише у відділенні поліції. До того ж, екземпляр висновку ОСОБА_1 наданий не був.

Окремо, адвокат у своєму клопотанні звернув увагу суд на той факт, що при відсутності даних про ознаки наркотичного сп`яніння в акті обстеження лікарем, який датований 18 січня 2025 року, без дослідження зразків сечі, результати яких були готові тільки 21 січня 2025 року, лікар підписує висновок і вказує результати «Наркотичне сп`яніння. Марихуана». Такий висновок є явно упередженим, необ`єктивним і протизаконним, а отже не може бути оцінений як належний доказ.

Те, що ОСОБА_1 не є особою, яка зловживає наркотичними препаратами, підтверджується довідкою № 32 про проходження психіатричного огляду на предмет вживання психоактивних речовин від 12 лютого 2025 року. ОСОБА_1 має постійне місце роботи, характеризується позитивно, раніше до адміністративної відповідальності за управління транспортними засобами в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння не притягувався, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває. Враховуючи вищевикладене, адвокат Орда Сергій Борисович вважає, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає закриттю на підставі пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

У судове засідання, що було призначене на 09 січня 2026 року ОСОБА_1 та його представник адвокат Орда Сергій Борисович не з`явилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи були сповіщені завчасно, відповідно до приписів Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Адвокат Орда Сергій Борисович звернувся на адресу суду з клопотанням, що було зареєстроване за вхідним № 132/26-вх. від 09 січня 2026 року, відповідно до якого просив відкласти розгляд справи, посилаючись на те, що на даний час ОСОБА_1 проходить військову службу у Збройних Силах України та з ним не має зв`язку. Адвокат звернув увагу суду, що ОСОБА_1 вже притягувався до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення згідно протоколу про адміністративне правопорушення, складеному 18 січня 2025 року о 08 годині. Автомобіль у ОСОБА_1 не вилучався, в той день останній не був відсторонений від права керування, тому складання другого протоколу, який є предметом даного судового розгляду, є безпідставним.

З цього приводу неявки у судове засідання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його представника, суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суди повинні неухильно виконувати вимоги статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, щодо розгляду справи про адміністративні правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи, це можливо у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і від неї не надійшло клопотання про його відкладення.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі статті 6 Конвенції, оскільки здійснення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року, в якому зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Положеннями статті 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено п`ятнадцятиденний строк розгляду справ про адміністративні правопорушення, при цьому частина 6 статті 38 Кодексу України про адміністративні визначає кінцевий строк притягнення до адміністративної відповідальності, який становить один рік з дня вчинення правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 надійшов на адресу суду для розгляду по суті 30 січня 2025 року, та неодноразово розгляд справи відкладався, тому клопотання адвоката Орди Сергія Борисовича про перенесення розгляду справи, суд розцінює як спробу затягування судового розгляду даної справи, задля уникнення притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 з урахування того, що 18 січня 2026 року спливає строк, визначений статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, для накладання адміністративного стягнення.

Також суд бере до уваги, що у ОСОБА_1 та його представника було достатньо часу для надання доказів, які вони вважали за необхідне дослідити у судовому засідання, або заявити будь-які клопотання для розгляду у судовому засіданні.

При цьому суддя зауважує, що безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, - законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

У даній справі суддя виходить з того, що ОСОБА_1 виклав свою позицію у попередніх судових засіданнях у присутності свого представника адвоката Орди Сергія Борисовича, який також виклав свою позицію у минулих судових засіданнях, а також письмово.

З огляду на що, виходячи з вище зазначених правових норм та беручи до уваги те, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки вважає за можливе закінчити розгляд справи у її відсутність, адже (з огляду на викладене в сукупності) розгляд судом цієї справи за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності та її представника, однак при наявності пояснень, наданих у судовому засіданні, у тому числі письмово, здійснюється на підставі загальних засад і відповідає конституційному принципу верховенства права. Це не призведе до обмежень прав і свобод людини і громадянина, а забезпечить оперативний і об`єктивний судовий контроль за виконанням завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення, визначених у статті 1 вказаного Кодексу. Тим більше, що положення статті 268 Кодексу України про адміністративні не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за статтею 130 Кодексу України про адміністративні за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що були надані у попередніх судових засіданнях, та його представника, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Положення частин 1 та 2 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до приписів частини 1 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення (проступок) це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 Кодексу України про адміністративне правопорушення).

Положеннями статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 та 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Водночас, приписами статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначені положеннями Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ «Про дорожній рух», частина 1 статті 14 якого обумовлює, що учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, тощо (частина 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух»).

Приписами пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюються Правилами дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі Правила дорожнього руху), пункт 1.3 яких передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху, водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 2.9 «А» Правил дорожнього руху).

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху передбачена статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, частина 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналіз вищенаведеної норми права свідчить про те, що її диспозиція містить кілька окремих складів адміністративного правопорушення, які є самостійними і відрізняються за своєю об`єктивною стороною, тобто за характером вчинених особою дій, за які цю особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності. Такі дії зокрема можуть виражатися у керуванні транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння; передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, або відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння.

При цьому, проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння визначена положеннями статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, а також «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 № 1103.

Частинами 2 та 3 статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення чітко визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (частини 5 та 6 статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Згідно положень пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі Інструкція (у редакції, що була чинною на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення)), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість (пункт 4 розділу І Інструкції).

Згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Як визначено у пунктах 3, 4, 7 та 8 розділу ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (у редакції, що була чинною на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення), огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покрову обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу (пункти 10, 12 та 13 розділу ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (у редакції, що була чинною на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення)).

Згідно з пунктами 15, 16, 19 та 20 розділу ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (у редакції, що була чинною на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення)) за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4) видається на підставі акту медичного огляду. Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я. Висновок щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Крім того, процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - огляд), і проведення такого огляду визначена у «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року (далі Порядок).

Так, відповідно до пунктів 2, 3 та 7 Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність), тестів на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи. У разі позитивного результату тесту обов`язковим є підтвердження наявності наркотичного засобу або психотропної речовини лабораторним дослідженням. Лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ. Висновок складається в трьох примірниках: по одному для поліцейського та водія транспортного засобу, а третій залишається в закладі охорони здоров`я. Висновок може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку (пункти 10, 13 та 14 Порядку).

Отже, законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

З матеріалів справи убачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 226415 від 21 січня 2025 року, складений саме за керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і в порядку передбаченому чинним законодавством.

Аналізуючи зміст цього протоколу, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 був ознайомлений з відомостями цього протоколу, про що свідчить його власноручний підпис у цьому протоколі в графах: «Особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи»; «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті правопорушення» тощо.

Так, не зважаючи на заперечення своєї провини, факт перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння під час керування транспортним засобом підтверджується сукупністю доказів, що містяться в матеріалах справи, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 226415, складеному 21 січня 2025 року поліцейським відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим сержантом поліції Шарапою Костянтином Сергійовичем, у якому зафіксовано, що 18 січня 2025 року о 19 годині 05 хвилини по вулиці Воскресінській в селі Новоселівка, Харківського району Харківської області, поблизу Новоселівського гірничо-збагачувального комбінату, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «CHEVROLET NIVA», державний номерний знак НОМЕР_2 , в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджено висновком № 9 та результатом тесту № 39/1703, виданим Комунальним некомерційним підприємством «Нововодолазька центральна лікарня» від 18 січня 2025 року. Освідування на стан наркотичного сп`яніння відбулось у вставленому законом порядку під відеозапис на службові бодікамери поліції. Водій ОСОБА_1 від керування транспортним засобом відсторонений. Вказаний протокол складений у присутності ОСОБА_1 та містить його особистий короткий підпис.

Крім того, останній своїм коротким особистим підписом підтвердив, що йому були роз`ясненні права та обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення та повідомлено про місце розгляду адміністративного матеріалу;

- копією рапорту старшого інспектора чергового чергової частини відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області майора поліції Олександра Товстика про те, що 18 січня 2025 року надійшло повідомлення зі служби «102», про те, що 18 січня 2025 року о 19 годині 42 хвилини за адресою Харківський район, село Новоселівка, вулиця Воскресінська екіпаж СРПП виявили громадянина ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом «Нива Шевроле» з ознаками наркотичного сп`яніння. Останнього було доставлено до медичного закладу. Заявник: ОСОБА_3 . Даний рапорт зареєстрований в Інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області за № 203 від 18 січня 2025 року;

- рапортом інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшого сержанта поліції Костянтина Шарапи від 21 січня 2025 року, який доповів начальнику відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області полковнику поліції Аркадію Глущенку, що 18 січня 2025 року о 19 годині 05 хвилин за адресою: вулиця Воскресінська, село Новоселівка, поблизу Новоселівського гірничо-збагачувального комбінату, під час виконання службових обов`язків був зупинений транспортний засіб марки «CHEVROLET NIVA», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , відносно якого була інформація що він керує транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. Під час спілкування з ОСОБА_1 , у останнього були помічені ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку із чим запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку, на що ОСОБА_1 погодився. Водія було доставлено до Комунального некомерційного підприємства «Нововодолазька центральна лікарня», де він пройшов огляд. Так як лабораторія не працювала, результат огляду був наданий 21 січня 2025 року. Цього ж дня відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

- копії направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 1 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 8 розділу ІІ), з якого убачається, що 18 січня 2025 року о 19 годині 32 хвилин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за результатами виявлених ознак сп`яніння: підвищена жвавість, звужені зіниці ока, що не реагують на світло, неприродня блідість, направлявся до Комунального некомерційного підприємства «Нововодолазька центральна лікарня» Нововодолазької селищної ради Харківської області для медичного огляду на встановлення стану наркотичного сп`яніння;

- результатом № 39/1703 тесту на наркотики, проведеного Комунальним некомерційним підприємством «Нововодолазька центральна лікарня» Нововодолазької селищної ради Харківської області, з якого убачається, що в сечі ОСОБА_1 , дата взяття матеріалу 18 січня 2025 року, виявлено позитивний показник: «марихуана (ТНС);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 3 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції), складеним лікарем Комунального некомерційного підприємства «Нововодолазька центральна лікарня» Нововодолазької селищної ради Харківської області ОСОБА_4 на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду особи, що керує транспортним засобом, з метою виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 9, складеному о 19 годині 33 хвилини 18 січня 2025 року, з якого убачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував у стані наркотичного сп`яніння;

- повідомленням про запрошення до підрозділу поліції від 18 січня 2025 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 було запрошено до поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим сержантом поліції Шарапою К. С. для розгляду справи про вчинене адміністративне правопорушення, на 21 січня 2025 року о 10 годині 00 хвилин.

Також із наданого стороною захисту копії акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 9, складеного Комунальним некомерційним підприємством «Нововодолазька центральна лікарня» Нововодолазької селищної ради Харківської області убачається, що 18 січня 2025 року о 19 годині 33 хвилини був доставлений ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був оглянутий лікарем Комунального некомерційного підприємства «Нововодолазька центральна лікарня» Нововодолазької селищної ради Харківської області ОСОБА_4 . При огляді поведінка ОСОБА_1 була адекватна, орієнтований у місці, часі та просторі, власній особистості, скарги відсутні, мова не порушена, шкіра звичайного кольору, слинотеча відсутня, зіниці очей звужені, реакція на світло млява. 18 січня 2025 року о 19 годині 33 хвилини взята сеча на наркотичні речовини.

Крім того, у судовому засіданні були відтворені та досліджені відеозаписи, зроблені працівниками поліції, а саме диск, на якому мається відеофайли з бодікамери ТЕСSAR BDC-53-02, інвентаризаційний номер -7, з бодікамери ТЕСSAR BDC-53-02, інвентаризаційний номер -6(1), з бодікамери ТЕСSAR BDC-53-02, інвентаризаційний номер -4, з бодікамери ТЕСSAR BDC-53-02, інвентаризаційний номер -6(2), на яких відображено перебіг подій, що мали місце 18 січня 2025 року та 21 січня 2025 року у селищі Нова Водолага Харківського району Харківської області за участю водія ОСОБА_1 . З відеозаписів встановлено, що 18 січня 2025 року о 19 годині 05 хвилин працівниками поліції був зупинений автомобіль марки «CHEVROLET NIVA», державний номерний знак НОМЕР_2 . Під час спілкування з водієм, яким виявився ОСОБА_1 , працівники поліції повідомили йому, що його вже цього дня було відсторонено від керування транспортним засобом, але він продовжує керувати транспортним засобом, а також повідомили у них є інформація про те, що він вранці перебував у стані наркотичного сп`яніння. Працівники поліції пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння у Комунальному некомерційному підприємстві «Нововодолазька центральна лікарня» Нововодолазької селищної ради Харківської області, на що останній погоджується. Далі на вищевказаних записах відображено процес проходження у медичному закладі ОСОБА_1 огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння, а саме процес надання біологічного матеріалу (сечі) для подальшого проведення дослідження. Крім того, на вищевказаних файлах зафіксований процес опечатування ємностей із наданим матеріалом (сечею) та поміщення їх до спеціального пакету. Оскільки провести дослідження 18 січня 2025 року не видалось за можливе, працівником поліції у приміщенні лікарні було виписане повідомлення про запрошення до підрозділу поліції 21 січня 2025 року о 10 годині 00 хвилин, яке вручене ОСОБА_1 під особистий короткий підпис.

Також на досліджених відеофайлах зафіксований процес проведення дослідження у медичному закладі, який відбувався у присутності працівників поліції 21 січня 2025 року, початок проведення дослідження 09 година 07 хвилин. З відеозаписів убачається, як працівник закладу охорони здоров`я розпаковує опечатаний спецпакет, цілісність якого не порушена, звідки достає дві ємкості з сечею, які опечатані, скріплені підписами й печаткою лікаря та повідомляє, що забір біологічного матеріалу мав місце 18 січня 2025 року. Потім медичний працівник розпечатує одну ємкість та поміщує до біологічного матеріалу тест-смужки, на яких через пару хвилин з`являється результат, та повідомляє, що є позитивний результат за показником «марихуана».

Надалі на відеозаписах зафіксовано, як у відділенні поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області 21 січня 2025 року о 10 годині 10 хвилин працівники поліції ознайомлюють ОСОБА_1 з результатами проведеного огляду на стан наркотичного сп`яніння та повідомляють, що відносно нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Як убачається з досліджених відеозаписах, працівники поліції вручають ОСОБА_1 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки, надають останньому час для ознайомлення та починають складати протокол про адміністративне правопорушення. О 10 годині 41 хвилину працівник поліції вголос зачитує ОСОБА_1 зміст протоколу та пропонує його підписати. При цьому ОСОБА_1 підписав оригінал та копію протоколу без будь-яких зауважень, копію протоколу була вручена ОСОБА_1 під особистий короткий підпис.

Таким чином із досліджених у судовому засіданні відеозаписів встановлено, що ОСОБА_1 дійсно 18 січня 2025 року керував транспортним засобу у стані наркотичного сп`яніння. Даних про те, що ОСОБА_1 був не згодний із результатами проведеного огляду та складеним на підставі нього висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння вищевказані відеозаписи не містять.

Ніякого фізичного чи психологічного тиску з боку працівників поліції до ОСОБА_1 застосовано не було, що також підтверджено дослідженими у судовому засіданні відеозаписами.

Будь-яких порушень при проведенні фіксації вчиненого адміністративного правопорушення та збирання доказів, судом не встановлено. Відеозапис працівниками поліції вівся безперервно. Підстав уважати, що відеозаписи, які долучені до матеріалів справи, є змонтовані з метою неправомірного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у суду немає та останнім не доведено. Ознак фальсифікації вказані записи не містять. До того ж, на відеозаписах чітко зафіксовані обставини справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення, а саме: підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується даними огляду проведеного у медичному закладі.

Поряд з цим, належить взяти до уваги й те, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Однак, ОСОБА_1 скориставшись своїм правом на захист, звернувшись за допомогою до адвоката, не скористався своєю процесуальною можливістю та не звернувся із скаргами на дії працівника поліція до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі.

Також, матеріали справи не містять відомостей про те, що стороною захисту подавалася заява у порядку, передбаченим чинним Кримінальним процесуальним кодексом України, до правоохоронних органів щодо фальсифікації матеріалів справи або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Як й не надано доказів того, що ОСОБА_1 або його захисник звертались до суду в порядку, передбаченому нормами Кодексу адміністративного судочинства України, щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб працівників поліції, а також висновку, складеного лікарем Комунального некомерційного підприємства «Нововодолазька центральна лікарня» Нововодолазької селищної ради Харківської області у відповідності до приписів пункту 14 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року. А тому доводи сторони захисту про те, що працівники поліції під час складення протоколу та інших матеріалів справи, а також медичні працівники Комунального некомерційного підприємства «Нововодолазька центральна лікарня» Нововодолазької селищної ради Харківської області порушили вимоги чинного законодавства є необґрунтованими та суд ставиться до них критично.

В цілому протокол про адміністративне правопорушення складений з дотриманням вимог статтей 254 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, будь-яких істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Також, з огляду на те, що подія була зафіксована поліцейськими за допомогою технічного засобу відеозапису, і відеозаписи були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, суд вважає, що проведення огляду та складання протоколу про адміністративне правопорушення відбулось з дотриманням вимог закону, у тому числі статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому, суд звертає увагу на те, що досліджені у судовому засіданні відеозаписи є об`єктивними доказами, оскільки містить у собі фактичні дані, які вказують на те, що ОСОБА_1 дійсно 18 січня 2025 року керував транспортним засобом, перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння.

На переконання суду протокол про адміністративне правопорушення не містять істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, порушень вимог статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не встановлено.

Твердження ОСОБА_1 та його представника адвоката Орди Сергія Борисовича стосовно провокації з боку знайомих, які приблизно за тиждень до зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення подій дали ОСОБА_1 покуштувати печиво, привезене з Бельгії, у якому, на їх думку, могла бути наркотична речовина (марихуана), ґрунтуються виключно на припущеннях та не доведені у встановленому законом порядку.

Як зазначає у своїй усталеній правовій практиці Європейський суд з прав людини, при оцінці доказів суд керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із сукупності ознак чи схожих неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, Високий Суд зазначає, що під час провадження не у всіх справах неухильно застосовується принцип affirmanti incumbit probatio («той, хто стверджує, той і доводить»). Однак, особа, яка висуває певні доводи має вжити розумних заходів щодо їх підтвердження чи спростування, адже розгляд справи відбувається у межах тих доводів в яких суд має встановити факти стосовно подій, щодо яких існує незгода, а встановлення фактів має ґрунтуватись на критерії доказу «поза будь-яким розумним сумнівом». Такі доводи мають бути засновані на низці вказівок або неспростованих, достатньо вагомих, точних і узгоджених між собою презумпцій. Тільки у зв`язку з цим судом може бути взята до уваги поведінка сторін спрямована на пошук доказів щодо підтвердження висунутих доводів. Інакше, суд буде позбавлений процесуальної можливості врахувати доводи особи та вважати їх правдивими (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Таніш та інші проти Туреччини» («Tanэю and Others v. Turkey»), § 160, у справі «Тагаєва та інші проти Росії» («Tagayeva and Others v. Russia»), § 586, у справі «Кухалашвілі та інші проти Грузії» («Kukhalashvili and Others v. Georgia»), § 148).

Так, сторона захисту посилаючись на наявність знайомих, які начебто вчинили провокаційні дії відносно ОСОБА_1 , не навела жодних даних про цих осіб, до суду з клопотанням про їх допит не зверталась. Доказів того, що з приводу незаконного розповсюдження наркотичних засобів ОСОБА_1 , останній та чи його захисник звертались до поліції з заявою про вчинення кримінального правопорушення у порядку, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, матеріали справи не містять.

Також, не заслуговують на увагу посилання сторони захисту на безпідставність та цілеспрямованість дій працівників поліції по відношенню до ОСОБА_1 , з огляду на наступне.

Відповідно приписів статей 23 і 35 Закону України «Про Національну поліцію», статтей 130, 255 і 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, а також «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 № 1103, поліцейський є спеціально уповноваженою особою на зупинку транспортного засобу та виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Крім того, оскільки в Україні як на час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , так і на даний час, діє режим воєнного стану, через що працівникам поліції надано право зупинки будь-яких транспортних засобів (на блокпостах чи під час патрулювання), що хоча і може призвести до звуження певних прав особи, проте, на переконання суду, таке звуження прав особи є виправданим під час дії режиму воєнного стану.

Як вже зазначалось вище, ОСОБА_1 або його представник, дії працівників поліції в порядку, передбаченому чинним законодавством, не оскаржували, а саме: скарг до керівництва органу поліції, позовної заяви до суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, заяв до правоохоронних органів в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, не подавали. Доказів того, що матеріали справи мають ознаки фальсифікації з метою неправомірного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, не надано.

Натомість з матеріалів справи установлено, що при зупинці транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 у останнього працівниками поліції були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння у зв`язку з чим останньому й було запропоновано пройти відповідний медичний огляд у найближчому закладі охорони здоров`я.

Вирішення наявності чи відсутності ознак сп`яніння відноситься до виключної компетенції поліцейського, який керуючись загальносуспільними нормами зовнішнього вигляду особи, яка не перебуває в стані наркотичного сп`янінні, на власний розсуд визначає наявність чи відсутність ознак такого сп`яніння.

З огляду на що, доводи сторони захисту про відсутність законних підстав для проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння та ознак наркотичного сп`яніння у останнього носять суб`єктивний характер.

Також не знайшли свого підтвердження і посилання представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності щодо проведення медичного огляду ОСОБА_1 з грубим порушенням вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Так, при вивченні матеріалів справи та дослідженні відеозаписів, долучених до них, судом не було встановлення будь-яких істотних порушень чи невідповідностей у діях медичних працівників, які проводили огляд ОСОБА_1 та відбирали біологічний матеріал для проведення дослідження. Дії лікаря та медичних працівників були послідовні та в цілому відповідали вимогам «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, та «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року. Висновок лікар видав на підставі акту медичного огляду, який був проведений 18 січня 2025 року, та на підставі позитивного результату тесту на наркотики, предметом якого був біологічний матеріал (сеча), відібрані у ОСОБА_1 18 січня 2025 року о 19 годині 33 хвилини. На досліджених у судовому засіданні відеозаписах зафіксовані процес забору біологічного матеріалу у ОСОБА_1 у дві ємності, їх опечатування та послідуючий аналіз зразка сечі у рамках відповідної медичної лабораторії. Будь-яких фальсифікацій з боку медичних працівників виявлено не було.

Більш того, судового рішення, яке б спростовувало висновок лікаря та підтверджувало незаконність дій медичних працівників Комунального некомерційного підприємства «Нововодолазька центральна лікарня» Нововодолазької селищної ради Харківської області при проведенні огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 , суду стороною захисту не надано, і матеріали справи їх не містять.

Крім того, сам факт відбору зразків біологічного матеріалу 18 січня 2025 року у приміщенні Комунального некомерційного підприємства «Нововодолазька центральна лікарня» Нововодолазької селищної ради Харківської області, ОСОБА_1 та його представником не оспорюється.

Як убачається з матеріалів справи, представник ОСОБА_1 адвокат Орда Сергій Борисович 04 лютого 2025 року звертався на адресу суду з клопотанням про призначення у справі судово-медичної токсикологічної експертизи, проведення якої просив доручити експертам Державної спеціалізованої установи «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи», проте 25 лютого 2025 року звернувся на адресу суду з клопотанням про зняття з розгляду заявленого ним клопотання про призначення у справі судово-медичної токсикологічної експертизи, оскільки необхідність в проведенні експертизи відпала, так як ним було отримані додаткові матеріали, які свідчать про те, що при огляду у ОСОБА_1 були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння. Тобто сторона захисту на власний розсуд скористалась своїм правом на проведення судово-медичної токсикологічної експертизи з метою спростування даних, що містяться у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не скористався.

Також не заслуговують на увагу й посилання представника ОСОБА_1 на те, що в акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 9 від 18 січня 2025 року відсутні посилання на наявність візуальних ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , оскільки у вказаному акті при первинному огляді все таки були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння такі, як звужені зіниці очей та млява реакція на світло, у зв`язку із чим й відображено, що був зроблений забір сечі о 19 годині 33 хвилин для проведення тесту на наркотичні речовини.

При цьому вирішальним в даному випадку був результат тесту № 9/1703, на підставі якого й був виданий відповідний висновок лікаря.

Що стосується долученої до матеріалів справи представником ОСОБА_1 адвокатом Ордою С. Б., копії довідки про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричного огляду, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин № 32, виданої лікарем Комунального некомерційного підприємства «Нововодолазька центральна лікарня» Нововодолазької селищної ради Харківської області ОСОБА_5 , то вона ніяким чином не спростовує факт керування 18 січня 2025 року ОСОБА_1 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Як убачається зі змісту наведеної довідки лікар Комунального некомерційного підприємства «Нововодолазька центральна лікарня» Нововодолазької селищної ради Харківської області ОСОБА_5 провів огляд ОСОБА_1 12 лютого 2025 року о 09 годині 45 хвилин, тобто майже через місяць після подій, що є предметом судового розгляду. Таким чином, між часом виявлення та проведення медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння й часом складання довідки пройшов великий проміжок часу, а тому не можна стверджувати, що дана довідка може офіційно спростувати дані висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Посилання адвоката Орди Сергія Борисовича на те, що ОСОБА_1 вже притягувався до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення за протоколом про адміністративне правопорушення, складеним 18 січня 2025 року о 08 годині, не є підставою для звільнення останнього від адміністративної відповідальності. Навіть якщо відносно ОСОБА_1 й був складений протокол про адміністративне правопорушення зранку 18 січня 2025 року (відповідна копія протоколу або постанови суду в матеріалах справи відсутні), то правопорушення за участю останнього, що є предметом даного судового розгляду було вчинено 18 січня 2025 року о 19 годині 05 хвилин. Наведено лише свідчить про те, що ОСОБА_1 продовжував вчиняти порушення Правил дорожнього руху, а саме керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

За таких обставин, наявність неспростованих відомостей у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 226415 від 21 січня 2025 року та долучених до нього доказів, поза розумним сумнівом дають підстави вважати сторонньому спостерігачу, що водій ОСОБА_1 порушив приписи пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, а саме керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

Також суд бере до уваги, що Верховний Суд у постанові від 06 липня 2021 року у справі № 720/49/19 зауважив, що за наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли вони: прямо та істотно порушують права і свободи людини; та/або надають підстави для сумнівів у достовірності отриманих фактичних даних, які не видалося за можливе усунути в ході судового розгляду.

У даній справі суд вважає такий підхід правильним, оскільки він ґрунтується на розумінні, що для прийняття рішення у справі суд має отримати якомога більшу інформацію щодо фактичних обставин, важливих для вирішення справи, забезпечивши сторонам можливість у змагальній процедурі перевірити та заперечити цю інформацію. Виключення доказів, які можуть мати стосунок до важливих фактів справи, є крайнім заходом, який має застосовуватися у разі, якщо іншими засобами неможливо усунути фактори, які перешкоджають забезпеченню справедливого судового розгляду.

Безумовно, істотне порушення фундаментальних прав і свобод особи не може бути терпимим у правосудді, і суди мають протистояти таким порушенням для того, щоб органи правопорядку не перетворили такі методи у звичайну практику. Водночас порушення тих чи інших численних формальностей, які регулюють порядок чи окремих процесуальних дій і які жодним чином не зачіпають права і свободи особи, мають оцінюватися виходячи з балансу конкуруючих інтересів: потреби суспільства у розкритті правопорушення і покаранні винуватця та важливості тих формальностей для забезпечення справедливості розгляду справи в цілому.

Як вже зазначалося, проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому статтею 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року та «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року.

Разом з тим в цій справі не установлено факту істотного порушення указаних положень щодо алгоритму дій працівників поліції й медичних працівників, а також фундаментальних прав і свобод особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вже неодноразово зазначалось, ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції та медичними працівниками (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 та його представник адвокат Орда Сергій Борисович до суду не надали.

Що стосується того, що ОСОБА_1 наразі є військовослужбовцем, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, військовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

За змістом статті 266-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд на стан сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром, лише щодо військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.

Також, відповідно до наведеної норми права, огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Аналіз статті 266-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення свідчить про те, що даною нормою права не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом.

Відтак, положення статті 266-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення не стосуються спеціального суб`єкту водія транспортного засобу, а лише військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень.

Відповідно, порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України, які керують транспортними засобами на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції здійснюється в загальному порядку, встановленому приписами статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, який проводить працівники Національної поліції.

Поряд із цим, у пункті 1 частини 1 статті 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції (стаття 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення), у зв`язку з чим працівниками поліції правомірно складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , який до речі на момент вчинення відповідного адміністративного правопорушення ще не проходив військову службу у Збройних Силах України, а був призваний під час мобілізації лише 02 червня 2025 року, що підтверджується копією довідки за підписом тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майора ОСОБА_6 від 06 червня 2025 року за № 124.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», заява № 63566/00, § 23).

При розгляді даної справи суд також приймає до уваги, що адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за своїм характером має підвищену суспільну небезпеку, оскільки становить загрозу не лише для безпечного руху транспорту, а й для життя та здоров`я водіїв, учасників дорожнього руху та пішоходів.

Таким чином, оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважаю факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, доведеним, а тому він підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що в рішенні Європейського суду з прав людини від 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom», заяви № 15809/02 і № 25624/02), яке з урахуванням положень статей 8 та 9 Конституції України є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення, на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує таке.

Згідно з частиною 2 статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При накладенні стягнення за адміністративне правопорушення, суддя враховує характер його вчинення, ступінь вини, майновий стан, особу правопорушника, а також наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , відповідно до статтей 34 і 35 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддею із матеріалів справи не встановлено.

Вирішуючи питання щодо міри адміністративного стягнення, яке необхідно призначити ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Адміністративна відповідальність має подвійну мету захист правопорядку і виховання громадян у дусі поваги до закону та правил співжиття. Зазначену мету можна конкретизувати через дві основні функції адміністративної відповідальності.

Перша репресивно-каральна («штрафна») полягає в тому, що адміністративна відповідальність є, по-перше, актом відплати держави правопорушнику, а по-друге, - засобом, який попереджає нові правопорушення.

Друга функція запобіжно-виховна тісно пов`язана з попередньою. Вона покликана забезпечити формування в адресатів адміністративно-правових норм мотивів, які б спонукали їх дотримуватись вимог законів, поважати права і законні інтереси інших осіб.

Тобто, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, що і матиме місце в цій ситуації.

Відтак, керуючись принципом верховенства права, з урахуванням вимог статей 33, 245, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою запобігання вчинення у подальшому нових правопорушень та досягнення мети адміністративного покарання, беручи до уваги характер скоєного адміністративного правопорушення, особу правопорушника та ступень його вини, суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів в межах санкції частини 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення України, з урахуванням вимог статтей 34 та 35 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Саме ця міра покарання, на думку суду, буде достатньою для виправлення порушника та запобігання вчинення ним нових адміністративних правопорушень.

В порядку частини 5 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд вирішує питання про стягнення судового збору з особи, на яку накладається адміністративне стягнення.

Відповідно до вимог статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з частиною 1 та пунктом 5 частини 2 статті 4 Закону України № 3674-VI від 08 липня 2011 року «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі, яка дорівнює 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому він справляється.

Статтею 7 Закону України № 4695-IX від 03 грудня 2025 року «Про Державний бюджет України на 2026 рік» з 1 січня 2026 року встановлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб в сумі 3328 гривень 00 копійок.

В зв`язку з вищевикладеним, вважаю за необхідне стягнути із ОСОБА_1 судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у розмірі 665 гривень 60 копійок, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 9 11, 23, 24, 33 35, частиною 6 статті 38, статтею 40-1, частиною 1 статті 130, статтями 245, 246, 249 252, частиною 1 статті 255, статтею 266, частиною 2 статті 268, частиною 2 статті 277, статтями 280, 283 285, частиною 2 статті 287, статтями 294, 298, частинами 1 і 2 статті 299 та частиною 1 статті 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, який стягнути на користь держави (номер рахунку (IBAN): UA 0020001, код класифікації доходів бюджету: 21081300, код отримувача (ЄДРПОУ): 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) електронне адміністрування податку) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк ОДИН рік.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 665 гривень 60 копійок (отримувач: ГУК у м. Києві/м. Київ/ 22030106, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП електронне адміністрування податку), номер рахунку (IBAN) UA 0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

В разі не сплати штрафу у строк встановлений частиною 1 статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення у порядку примусового виконання постанови стягується штраф у подвійному розмірі, що буде складатиме 34000 гривень 00 копійок.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до відповідальності, її законним представником, захисником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження.

Суддя Т. М. Трояновська