Рівненський апеляційний суд
__________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2026 року м. Рівне

Справа № 569/18778/25

Провадження № 33/4815/176/26

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І.,

з участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Пасічника Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Пасічника Ю.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 18 листопада 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 18 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 29.08.2025 року приблизно о 11:14 год. в м. Рівне на вул. Захисників Маріуполя (Костромська) водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом KIA Niro, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, та неприродна блідість обличчя). В порушення п.2.5 Правил дорожнього руху від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене за ч.1 ст.130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі захисник Пасічник Ю.О. просить постанову місцевого суду відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити.

Зазначає, що оскаржувана постанова ухвалена з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки суд дійшов помилкових висновків щодо його винуватості, не надав належної оцінки допущеним працівниками поліції порушенням законодавства та не з`ясував усіх обставин справи. Вказує, що працівником поліції без встановлення особи водія у передбачений законом спосіб, без перевірки документів та з використанням сторонніх мобільних додатків було безпідставно ототожнено ОСОБА_1 з невстановленим водієм транспортного засобу, внаслідок чого до протоколу про адміністративне правопорушення внесено завідомо неправдиві анкетні дані, у тому числі відомості про наявність у нього паспорта громадянина України, якого поліцейський фактично не мав і не міг перевіряти.

Доводить, що ОСОБА_1 не керував зазначеним транспортним засобом, не знайомий із його водієм чи власником, а особа, зафіксована на відеозаписах та фотознімках з місця події, не є ним, що підтверджується очевидними відмінностями зовнішності, зокрема наявністю у водія татуювання, якого він не має, а також порівнянням із фотозображенням у паспорті. Вказані обставини свідчать про штучне створення доказів його винуватості. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, чим позбавив можливості реалізувати право на захист, подати докази та пояснення, у тому числі документи службового розслідування, яким уже після розгляду справи було офіційно підтверджено порушення поліцейським вимог законодавства та застосовано до нього дисциплінарне стягнення, що має істотне значення для правильного вирішення справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Пасічника Ю.О., перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова судді згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Вимогами ст.251 КУпАП передбачено, що на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту ст.252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з п.27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується належними і допустимими доказами.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №437437 від 29 серпня 2025 року вбачається, що працівниками поліції було зафіксовано керування ОСОБА_1 транспортним засобом KIA Niro, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння та його відмову від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку.

Як на докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на: протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис з місця події.

Під час перегляду долучених до матеріалів справи відеозаписів апеляційним судом встановлено істотні розбіжності між відомостями, зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення та фактичними обставинами, зафіксованими на відеозаписах, а також іншими доказами, дослідженими судом апеляційної інстанції.

Зокрема зі змісту відеозаписів та фотознімків з місця події вбачається, що особа, яка фактично керувала транспортним засобом KIA Niro, номерний знак НОМЕР_1 , за своїми зовнішніми ознаками не відповідає особі ОСОБА_1 , щодо якого складено протокол. На відеоматеріалах зафіксовано водія з характерними особливостями зовнішності, зокрема наявністю татуювання на руці, якого ОСОБА_1 не має.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 послідовно пояснив, що у зазначений у протоколі час та місці він не керував транспортним засобом KIA Niro, не є його власником чи користувачем, не знайомий з особою, яка фактично перебувала за кермом, а також що особа, зафіксована на відеозаписах та фотознімках, безумовно не є ним. Наведені пояснення узгоджуються з дослідженими судом доказами та не були спростовані стороною обвинувачення.

Крім того, як убачається з висновку службового розслідування від 18 листопада 2025 року, яким офіційно встановлено порушення працівником поліції вимог законодавства та застосовано до нього дисциплінарне стягнення, підтверджено, що 29 серпня 2025 року транспортним засобом керував не ОСОБА_1 , а інша, не встановлена працівниками поліції особа. Зазначені обставини прямо спростовують відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, з оглянутих апеляційним судом відеозаписів, письмових доказів та пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вбачається, що працівниками поліції особу правопорушника належним чином встановлено не було, а отже, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, зазначених у протоколі, є недоведеним.

Відповідно до статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення, доки її вину не буде доведено у законному порядку, при цьому ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях або на доказах, одержаних з порушенням вимог закону.

За таких обставин апеляційний суд доходить висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджені належними та допустимими доказами, а сам протокол за таких умов не може бути визнаний доказом вини особи в розумінні ст.251 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного апеляційний суд вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову постанову про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Пасічника Юрія Олександровича задовольнити.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 18 листопада 2025 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович