Провадження № 3/554/13/2026
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.01.2026 р. м. Полтава

Суддя Шевченківського районного суду міста Полтави Горбунова Я.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за участі захисника Ткаченко А.В., потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Полтавського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код не відомий, громадянка України, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу серії ВАД №396545 від 25.10.2025 р. ОСОБА_1 25.10.2025 р. близько 02:30 години вчинила відносно свого сина ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме, систематичне провокує, маніпулює, знімає на мобільний телефон, чим завдала шкоди психологічному здоров`ю потерпілого.

В суді ОСОБА_1 заперечувала факт вчинення нею домашнього насильства відносно свого сина, та повідомила, що саме вона вважає себе такою особою, яка відчуває на собі постійний психологічний тиск із боку сина, в зв`язку з чим вимушена звертатися до поліції, і за даними фактами складаються протоколи та син вже притягався до адміністративної відповідальності за вчинення щодо неї психологічного насильства і перебував на профілактичному обліку з цього приводу.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Ткаченко А.В. подала письмове клопотання про закриття провадження по справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що відчуває постійний тиск з боку матері, яка відключає обігрівач, в кімнаті, де він проживає, провокує постійні сварки, зневажливо відноситься до його батька та його національності, не витрачає на нього кошти, які отримує в якості аліментів від батька, звинувачує його в тому, що він нічого не робить по дому, постійно знімає його на телефон.

До матеріалів справи в якості доказів надані: протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 25.10.2025 р., письмові пояснення ОСОБА_2 , письмові пояснення ОСОБА_1 , форма оцінки ризиків домашнього насильства, терміновий заборонний припис стосовно кривдника.

Відповідно до п. 3 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Визначення видів насильства міститься у п.п.4,14,15,17 ч.1 зазначеного закону і має наступне визначення.

Психологічне насильство визначене як форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином, слід виділити декілька необхідних елементів, які притаманні домашньому насильству:

Дії ініціатора насильства, що виразилися у образах, погрозах, приниженні, переслідуванні, залякуванні.

Суб`єктивне сприйняття жертвою насильства дій агресора, які мають викликати у жертви побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, виникнення емоційної невпевненості, нездатності захистити себе або завдавати шкоди психічному здоров`ю жертви.

Мета насильства: обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері.

Відсутність одного з вказаних елементів в діях особи виключає адміністративну відповідальність за статтею 173-2 КУпАП.

Разом з тим, в ході розгляду даного матеріалу не встановлено, що дії ОСОБА_1 носять агресивний характер, що у ОСОБА_2 внаслідок її дій виникають побоювання за свою безпеку, або що у ОСОБА_2 виникає емоційна невпевненість або незнатність захистити себе. Навпаки, в суді ОСОБА_2 дуже впевнено відстоював свою позицію і пояснював, що має певні складнощі у підтриманні рівноваги у поведінці внаслідок імпульсивного характеру.

Також суду не надано доказів, що завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_2 .

Крім того, захисником Ткаченко А.В. суду надані письмові докази систематичного вчинення з боку ОСОБА_2 відносно матері ОСОБА_1 актів домашнього насильства, в зв`язку з чим вона зверталася до органів національної поліції з відповідними заявами, ОСОБА_2 перебував на профілактичному обліку як «кривдник» в Полтавському РУП ГУНП в Полтавській області з 05.02.2024 р. на підставі ТЗПсК серії АА №171096 від 10.01.2024 р., та з 28.09.2025 р. на підставі ТЗПсК серії АА № 171096 від 28.09.2025 р.

Відповідно до постанови Октябрського районного суду 21.03.2024 р. ОСОБА_2 був визнаний винним і на нього накладене стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-1 КУпАП відносно своєї матері ОСОБА_1 .

Отже, вважаю, що наданими доказами не доведено, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02, « Малофєева проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р. При цьому Європейський суд робиться висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що викладені факти є обставинами, які виключають провадження по справі, оскільки відсутній склад адміністративного правопорушення, тому даний матеріал на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. п. 1 ст. 247, 283, 284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через місцевий суд.

Суддя Я.М. Горбунова