ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.01.2026 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Костенко С.М. розглянув матеріали, які надійшли з Головного управління ДПС у Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.164 ч.1 КУпАП, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , і.к. НОМЕР_1 , -

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 16.12.2025 о 15 год. 55 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 здійснювала господарську діяльність без державної реєстрації як суб`єкт підприємницької діяльності, а саме під час проведення контрольно-розрахункової операції з придбання сертифікату на навчання з нарощення вій, загальною вартістю 6000 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просить закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення. Пояснила, що через війну зупинила свою господарську діяльність, разорм з дитиною перебувала за кордоном. Повернувшись в Україну зібрала документи на поновлення господарської діяльності, 17.12.2025 здійснено державну реєстрації її як ФОП. 16.12.2025 до приміщення де вона мала в подальшому працювати прийшли чоловік і жінка, з останньою вона напередодні мала телефонну розмову з приводу придбання сертифіката на навчання з нарощування вій. Вона повідомила відвідувачам, що розпочне роботу після отримання офіційної реєстрації. Жінка почала вмовляти продати цей сертифікат, який вони використають після оформлення її як ФОП. Піддавшись вмовлянням, вважаючи, що таке навчання буде проходити після отримання реєстрації її як ФОП, продала сертифікат. Чоловік і жінка пішли та повернувшись через п`ять хвилин пред`явили їй свої посвідчення працівників податкової та склали на неї протокол. Зазначила, що такі дії представників податкової є нічим як провокація.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, додатково надані документи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі "Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain" від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту".

Щодо обґрунтованості поширення на вказану категорію справ гарантій Конвенції необхідно зазначити таке.

Якість складання протоколу є дуже важливою стадією оформлення справи про адміністративне правопорушення, й фактично є "обвинуваченням" держави щодо особи, що потребує належного до цього ставлення.

Відповідно звернуто увагу уповноважених осіб на необхідності дотримання правил та процедур під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, прав та гарантій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, належному фіксуванні доказів вчинення правопорушення та їх зберіганні тощо.

У справах проти України ЄСПЛ розглядав питання про віднесення правопорушень, передбачених КУпАП, до "кримінального аспекту" в розумінні Конвенції, що, з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції.

Одночасно практика Європейського суду з прав людини щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення зосереджена навколо фундаментальних засад здійснення правосуддя у справах про адміністративні правопорушення, зокрема, забезпеченні дотримання положень Конвенції в частині реалізації статті 6, яка гарантує кожному право на справедливий суд.

Суд повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 17.12.2025, ОСОБА_1 порушила вимоги частини 1 статті 58 Господарського кодексу України.

Законом України "Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб" від 09.01.2025 № 4196-IX, який набрав чинності 28.02.2025, та був введений в дію 28.08.2025, статтею 17 Прикінцеві та перехідні положення, передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання ним чинності.

Також ключовим в цьому законі, в частині 3 статті 17, було визначено, що Господарський кодекс України втратив чинність, з дня введення в дію цього Закону.

Тобто з 28.08.2025 року Господарський кодекс України, зокрема стаття 58, на яку робиться посилання в протоколі про адміністративне правопорушення, втрачає свою силу.

З урахуванням втрати сили Закону, порушення яке прописувалось в протоколі, ОСОБА_1 об`єктивно не могла порушити цю норму права, яка є такою що втратила чинність.

Крім того, проведення фактичної перевірки працівниками ГУ ДПС у Житомирській області відбулося без належних правових підстав.

Як вбачається з Виписки є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, датою взяття на облік ФОП ОСОБА_1 є 17.12.2025. А 16.12.2025 працівником ГУ ДПС у Житомирські області фактично спровоковано ОСОБА_1 продати сертифікат на навчання, після чого останнім було складено відповідні документи, зокрема акт фактичної перевірки від 17.1.22025 та протокол про адміністративне правопорушення від 17.12.2025.

За результатами перевірки в акті фактичної перевірки від 17.12.2025, а також у висновку, встановлено порушення п.1 ст.58 Господарського кодексу України від 16.01.2023 № 436-IV (зі змінами та доповненнями).

Згідно правової позиці, зазначеної у постанові Верховного суду від 08.09.2020 у справі №П/811/2893/14, "Висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі собою не породжують правових наслідків для платника податків та, відповідно, такий акт не порушує прав останнього. Податковий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки власні суб`єктивні висновки щодо зафіксованих обставин, та в подальшому, у разі виникнення спору щодо рішень про визначення грошових зобов`язань, що приймаються на підставі такого акта, обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених платником податків порушень, а оцінка акта перевірки, в тому числі і оцінка дій посадових осіб податкового органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, а також щодо самих висновків перевірки, надається при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту".

Тобто висновки викладені в акті фактичної перевірки №25989/06/25/РРО/ НОМЕР_1 від 17.12.2025 та в протоколі №606 від 17.12.2025, є лише суб`єктивним баченням податкових інспекторів.

Водночас, матеріали справи не містять будь-яких доказів, в розумінні ст.251 КУпАП, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.164 ч.1 КУпАП, окрім вищевказаного акту. Крім того, відсутні докази на підтвердження провадження ОСОБА_1 підприємницької діяльності, і доказів як придбання податковим інспектором сертифікату на майбутнє навчання, так і його реалізацію саме ОСОБА_1 .

Згідно постанови Верховного суду від 08.07.2020 справа №177/525/17 сам факт не заперечень не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє такого суб`єкта від доведення правомірності свого рішення, ненадання суб`єктом владних повноважень належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення адміністративного правопорушення, є підставою для скасування відповідного процесуального документа.

Відповідальність за ст. 164 ч.1 КУпАП передбачена за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування мовчазної згоди).

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП ( в частині здійснення господарської діяльності без ліцензії та дозвільних документів), може бути лише суб`єкт господарювання.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 25.04.2003 "Про практику застосування судами законодавства про відповідальністить за окремі злочини у сфері господарської дівябності" - під здійсненням особою, незареєстрованою як суб1єет підприємництва, будь-якого виду підприємницькох діяльності з числа тих, що підлягають лвцензуванню, слід розуміти діяльністьт фізичної особи, пов`язану із виробництком чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом календарного року) і на власний ризик.

Отже, відповідальність за ст. 164 ч.1 КУпАП настає лише у разі доведення систематичної дільності особи, направленої на отримання доходу, зокрема, на надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною.

Доказів здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності на постійній основі, систематично, три і більше разів, з надання платних послуг суду не надано, як і не здобуто під час судового розгляду.

З огляду на наведене, судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки подівї та складу правопорушення, передбаченого ст. 164 ч.1 КУпАП, що свідчить про відсутність вини, а відтак робить неможливим притягнення її до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинності.

Обов`язок щодо збирання доказі покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно с п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

З огляду на наведені обставини, матеріали справи відносно ОСОБА_1 не містять безумовних та беззаперечних доказів на підтвердження вчинення останньою інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164 ч.1 КУпАП., що виключає провадження у справі та підлягає закриттю.

Керуючись ст. 247,283, 284, КУпАП суд, -

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 164 ч.1 КУпАП - закрити за відсутністю події та складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з дня її прийняття.

Суддя С.М.Костенко