Справа №: 343/2422/25
Провадження №: 3/343/27/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2026 року м.Долина

Суддя Долинського районного суду Івано-Франківської області Лицур І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Калуського району Івано-Франківської області об`єднані в одне провадження адміністративні матеріали, що надійшли від відділення поліції № 1 (м.Долина) Калуського РВП ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючого, який є особою з інвалідністю 3 групи, розлученого, що має на утриманні 4 неповнолітніх дітей, якого 05.05.2025 року притягнуто до адміністративної відповідальності Долинським районним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 184 КУпАП,

за ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення ухилився від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Правопорушення вчинено за таких обставин:

ОСОБА_1 повторно протягом року ухилився від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своїх неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки на тривалий час з середини жовтня по 09 листопада 2025 року залишив неповнолітніх дітей без догляду та нагляду, хоча рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 16.05.2023 року місце проживання цих дітей визначено з батьком за адресою: АДРЕСА_2 , чим порушив вимоги ст. 150 Сімейного кодексу України.

ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що вину визнає повністю, розкаюється у вчиненому та обіцяє, що більше таке не повториться.

Крім визнання самим ОСОБА_1 , його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, доведена дослідженими в судовому засіданні доказами:

- даними протоколів про адміністративне правопорушення серії ВАД № 737080, серії ВАД № 737066, серії ВАД № 737081 та серії ВАД № 737079 від 28.11.2025 року, в яких зазначено, що ОСОБА_1 повторно протягом року ухилився від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своїх неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки на тривалий час залишив неповнолітніх дітей без догляду, хоча рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 16.05.2023 року місце проживання цих дітей визначено з батьком, чим порушив вимоги ст. 150 Сімейного кодексу України;

- рапортом інспектора чергового відділення поліції № 1 (м.Долина) Калуського РВП ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області, згідно якого 09.11.2025 року о 10:25 год. надійшло повідомлення зі служби «102» від неповнолітнього ОСОБА_2 про те, що батько ОСОБА_1 знаходиться у своєї співмешканки в с.Солуків, не дає грошові кошти, які отримує на дітей від держави;

- даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 09.11.2025 року, з якого вбачається, що від ОСОБА_6 прийнято усну заяву про те, що її син ОСОБА_1 протягом 2 місяців відмовляється виконувати свої батьківські обов`язки та не надає кошти, які отримує як соціальну допомогу на дітей;

- письмовими поясненнями неповнолітнього ОСОБА_2 від 09.11.2025 року, в яких він вказав, що його батько ОСОБА_1 не виконує своїх батьківських обов`язків та вже близько 2 місяців не допомагає матеріально, зокрема, не дав коштів на проїзд у м.Дрогобич, де він навчається;

- рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 16.05.2023 року, що набрало законної сили 22.06.2023 року, згідно якого місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , визначено з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою фактичного місця його проживання: АДРЕСА_2 ;

- свідоцтвами про народження (повторними) серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 від 22.09.2022 року, з яких вбачається, що батьком неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є ОСОБА_1 ;

- постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05.05.2025 року, яка набрала законної сили 15.05.2025 року, згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700,00 грн. (одну тисячу сімсот гривень).

Частина 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року після накладення адміністративного стягнення ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Суд вважає за необхідне зазначити, що ст. 184 КУпАП спрямована на забезпечення належного виховання дітей в сім`ї, здійснення постійного нагляду за ними з боку батьків та осіб, що їх заміняють, припинення випадків невиконання деякими громадянами батьківських обов`язків.

Обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплений у ст. 150 Сімейного кодексу України. До кола обов`язків батьків входить турбота про здоров`я, фізичний, психічний і моральний розвиток дитини.

У розумінні положень ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Статтею 35 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що особи, винні у порушенні вимог законодавства про охорону дитинства, несуть цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законів України.

Аналізуючи здобуті в судовому засiданнi докази, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 правильно квалiфiковано за ч. 2 ст. 184 КУпАП, оскільки він повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення ухилився від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 184 КУпАП, є такими, що доповнюють один одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки, у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також зібрані в порядку, встановленому законом та не викликають сумніву в суду.

Накладаючи стягнення на ОСОБА_1 , суд враховує характер i ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним правопорушення, його особу та пом`якшуючу відповідальність обставину щире каяття, оскільки обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , не встановлено.

З урахуванням викладеного, а також того, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти стягнення, яке б вiдповiдало вчиненому ним правопорушенню та його особi, в межах санкції ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адмiнiстративні правопорушення, за якою його визнано винним, обравши стягнення у вигляді штрафу в розмірі в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700,00 грн. (одну тисячу сімсот гривень).

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з 01.01.2025 року складає 665,60 грн.

На підставі викладеного, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», керуючись ст.ст. 36, 40-1, 268, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти стягнення у вигляді штрафу в розмірі в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700,00 грн. (одну тисячу сімсот гривень).

Стягнути зі ОСОБА_1 в дохід держави 665,60 грн. (шістсот шістдесят п`ять гривень та 60 копійок) судового збору.

Штраф повинен бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП, в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв до Івано-Франківського апеляцiйного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: