КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/607/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Саліхова В.В., за участю секретаря судового засідання Алієвої Д.У.

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Гріпаса Олександра Юрійовича на постанову судді Печерського районного суду міста Києва Білоцерківця О.А. від 16 жовтня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 363111, 16 червня 2025 року о 03 год. 55 хв. у м. Києві по вул. Велика Васильківська, 139, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння на місці зупинки та у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Печерського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2025 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судові витрати на користь держави в сумі 605 гривень 60 копійок.

Не погоджуючись з такою постановою суду, захисник ОСОБА_1 - адвокат Гріпас О.Ю. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Печерського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2025 року та відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовані тим, що постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що вони не містять належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 в інкримінованому адміністративному правопорушенні, та його вина не доведена поза «розумним сумнівом». Як наслідок, в діяннях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого с. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа підлягає закриттю.

Вказує, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження обов`язкової ознаки об`єктивної сторони інкримінованого адміністративного правопорушення, у вигляді керування водієм транспортним засобом. Жодних доказів керування ОСОБА_2 будь-яким транспортним засобом, або навіть перебування у ньому, матеріали справи не містять.

При цьому, посилання в протоколі про адміністративне правопорушення щодо відмови водія пройти огляд в медичному закладі суперечить фактичним обставинам справи, оскільки пропозиції пройти огляд у медичному закладі не було, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

В матеріалах справи наявне направлення, яке було складено поліцейським після ознайомлення ОСОБА_1 з протоколом та у порушення вимог п. 7 Розділу І Інструкції № 1452/735, не у найближчий заклад охорони здоров'я.

Також зазначає, що пропозиція пройти огляд на стан сп'яніння була безпідставною, оскільки ознаки сп'яніння фактично не встановлювались та ОСОБА_1 не повідомлялися.

У порушення п. 10 Розділу І Інструкції № 1452/735 поліцейськими складено акт огляду ОСОБА_1 після ознайомлення його з протоколом про адміністративне правопорушення. Водночас, акт огляду ОСОБА_1 на підпис не надавався.

Вказані факти грубих порушень вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції № 1452/735 та Порядку № 1103 щодо виявлення стану сп`яніння та порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння свідчать про їх недійсність в силу вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП.

Враховуючи зазначені обставини, захисник вважає, що вину ОСОБА_1 , який притягається до адміністративної відповідальності, в спосіб, що визначений законодавством, не доведено. Всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, слід тлумачити на його користь.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Гріпас О.Ю. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Саліхова В.В., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладаючи на нього адміністративне стягнення, виходив з наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Проте, суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103.

Згідно з ч.ч. 1-3, 5 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з Порядком №1103 від 17 грудня 2008 року огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Пунктами 2 та 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року №1452/735 визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п.п.6, 7 розділу І вказаної Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.п.15, 16 Інструкції за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння), видається на підставі акта медичного огляду.

Відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння є підставою притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 363111, 16 червня 2025 року о 03 год. 55 хв. у м. Києві по вул. Велика Васильківська, 139, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння на місці зупинки та у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, захисник ОСОБА_1 - адвокат Гріпас О.Ю. посилався на те, що наявний в матеріалах справи відеозапис не містить факту зупинки транспортного засобу працівниками поліції під керуванням ОСОБА_1 , керування останнім транспортним засобом, виявлення ознак алкогольного сп`яніння, що давали б підстави для пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння та пропозиції щодо проведення огляду у медичному закладі.

Так, з відеозаписів, що були долучені до матеріалів справи вбачається, що працівники поліції на службовому автомобілі заїжджають на АЗС та зупиняються за транспортним засобом чорного кольору з номерним знаком НОМЕР_1 . Вказаний транспортний засіб не перебуває у русі, він стоїть з вимкнутим двигуном, вимкненими світлом фар, денними ходовими вогнями та габаритами. Водночас, ОСОБА_1 стоїть на вулиці та стукає в двері АЗС. Працівники поліції підійшли до ОСОБА_1 та попросили надати документи, зокрема і посвідчення водія. ОСОБА_1 надав для ознайомлення паспорт у застосунку «Дія», а щодо надання посвідчення водія зазначив, що він не керував транспортним засобом, тому не вбачає підстав для надання поліцейським посвідчення водія, а автомобіль Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 йому не належить. В подальшому, працівники поліції запропонували пройти йому огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», на що ОСОБА_1 відповів, що він не керував транспортним засобом, а відтак відстави для проходження огляду відсутні. Працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак він вказував, що він не керував транспортним засобом, та його не зупиняли працівники поліції, тому не розуміє чому повинен проходити огляд на стан сп'яніння. Вказані обставини, працівники поліції розцінили як ухилення від проходження огляду та повідомили, що відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. В подальшому, працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення; акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції складено після протоколу про адміністративне правопорушення та для ознайомлення ОСОБА_1 не надавалися.

Таким чином, відеозапис з нагрудних камер поліцейських не містить доказів зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та самого факту керування останнім транспортним засобом, що давали б підстави працівникам поліції запропонувати ОСОБА_1 проходити огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу Драгер на місці зупинки чи в медичному закладі, у разі відмови останнього від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу.

Будь-яких інших доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, тобто був водієм, матеріали справи також не містять.

Відтак, обставини зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом, зокрема, в матеріалах справи відсутні докази зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, що були б підставою для проходження огляду на стан сп`яніння.

Наведене у свої сукупності вказує на недоведеність у ході провадження у цій справі факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом із ознаками алкогольного сп`яніння, а висновки суду першої інстанції не грунтуються на наявних у справі доказах.

При цьому, відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху лише водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а не будь - які інші особи що знаходилися в автомобілі чи поруч з автомобілем, навіть якщо такі особи є власниками цього автомобіля чи мають право керування цим автомобілем.

Відповідно до частини 3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року №1-р/2019 у справі №1-135/2018 (5846/17) зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки згідно з ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Гріпаса О.Ю. підлягає задоволенню, постанова судді Печерського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2025 року - скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Гріпаса Олександра Юрійовича- задовольнити.

Постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2025 року - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду В.В. Саліхов