ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. МИКОЛАЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2026 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м.Миколаєва Демінська О.І., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, що надійшли від Головного управління ДПС у Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

19.11.2025 року головним державним інспектором відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Миколаївській області Нешкумай М.С. було складено протокол № 728, згідно до якого 31.10.2025 року о 15:30 год., в кафе, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинено порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування, а саме:

Згідно з даними СОД РРО ДПС України встановлено, що в кафе ФОП ОСОБА_1 через ПРРО фіскальний № при продажі підакцизної групи товарів в період з 05.03.2025 по 07.06.2025 були випадки невидачі відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункових операцій на загальну суму 1117,5 грн. (05.03.2025 о 17:40:07 порушення вчинене в перше на суму 140,0 грн.)

Так, згідно СОД РРО ДПС України інформація щодо обов`язкового реквізиту зазначення цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку при продажу алкогольних напоїв у розрахункових документах в кафе ФОП ОСОБА_1 за вказаний період відсутня, що є порушенням п.2 ст.З Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;

Під час перевірки 23.10.2025 року ФОП ОСОБА_1 у присутності посадових осіб контролюючого органу вибірково знято залишки товарних запасів в кафе за адресою: АДРЕСА_2 , що відображено у Відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей). На виконання запиту ФОП ОСОБА_1 23.10.2025 року надано наступні документи: - форму ведення обліку товарних запасів за жовтень 2025 року (інформація щодо залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей) за даними бухгалтерського обліку на початок звітної дати відомості); - первинні документи (інформація щодо надходження запасів (товарно-матеріальних цінностей) за визначений період).

Опис залишків товарів у відповідному порядку до Форми ведення обліку товарних запасів ФОП ОСОБА_1 перевіряючим надано не було.

Вибуття запасів (товарно-матеріальних цінностей) за визначений період визначено згідно почекової інформації РРО Аналітичної системи ІС «Податковий блок».

Під час проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 не надала посадовим особам контролюючого органу, що проводили перевірку документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження підакцизних товарів (алкогольних напоїв та тютюнових виробів), що на момент перевірки 23.10.2025 знаходились у місці продажу (господарському об?єкті) в кафе за адресою: АДРЕСА_2 ,

на загальну суму 177 676,8 грн. (по цінам реалізації), що є порушенням вимог п.12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Відомість про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей).

Працівниками контролюючого органу, на початку фактичної перевірки 23.10.2025 вручено, ФОП ОСОБА_1 , яка здійснювала діяльність в кафе за адресою: АДРЕСА_2 , запит про надання документів (копій документів) від 24.10.2025 року.

В запиті про надання документів (копій документів) зазначено про необхідність надання на початок перевірки за адресою здійснення діяльності ресторана: АДРЕСА_2 , документів що підтверджують облік та походження товарних запасів.

На виконання запиту ФОП ОСОБА_1 23.10.2025 надано наступні документи:форму ведення обліку товарних запасів за жовтень 2025 року. (інформація щодо Залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей) за даними бухгалтерського обліку на початок звітної дати відомості) та первинні документи (інформація щодо надходження запасів (товарно-матеріальних цінностей) за визначений період).

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності регулюються Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року № 996-XIV, дія якого відповідно до ст. 2 розповсюджується на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарський операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операцій а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи, Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документа систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного п аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунка бухгалтерського обліку.

Первинними документами для обліку підакцизних товарів: накладні, транспорт бокументи, митні декларації, акти закупки, фіскальні чеки, товарні чеки, інші документи, и містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару.

Перевіркою встановлено ненадання ФОП ОСОБА_2 товарно-транспортних накладних на отриманий товар який зазначено в ДОДАТКУ 2 на загальну суму 22298,00 грн.

Таким чином, перевіркою повноти обліку реалізованих товарів у перевіряємий період встановлено відсутність обліку товарних запасів на загальну суму 22298,0 грн., що порушенням п. 12 ст. З Закону України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послу» змінами та доповненнями.

Вказано, що своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

15 січня 2026 року представник ОСОБА_1 адвокат Семененко В.Б. надав до суду клопотання, в якому вказав, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 728 від 19.11.2025 року при проведенні фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 встановлено, що остання вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, які відображені в акті фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 від 03.11.2025 №18557/Ж5/14/29/07/ НОМЕР_1 .

Із дотриманням, визначеного Податковим кодексом України строку, ФОП ОСОБА_1 було подано скаргу за вих. № 16/12 від 16.12.2025 до Державної податкової служби України на податкові повідомлення-рішення від 28.11.2025 р. № 707, від 28.11.2025 р. № 707, прийняті Головним управлінням ДПС у Миколаївській області на підставі акту перевірки від 03.11.2025 №18557/Ж5/14/29/07/ НОМЕР_1 .

Про направлення вищевказаної скарги до ДПС України було повідомлено Головне управління ДПС у Миколаївській області відповідним повідомленням за вих. №16/12-1 від 16.12.2025. Рішенням про продовження строку розгляду скарги від 30.12.2025 за № 37257/6/99-00-06-03-02-06 Державної податкової служби України повідомлено ФОП ОСОБА_1 про рішення продовжити строк розгляду скарги на податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Миколаївській області від 28.11.2025 р. № 707, N? 707 до 19.02.2026. Враховуючи вищевикладене, просив провадження по справі закрити.

В судові засідання ОСОБА_1 та її представник-адвокат Семененко В.Б., будучи належним чином повідомлені не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

За ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановленим законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

В обґрунтування провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.155-1 КУпАП, Головне управління ДПС в Миколаївській області надало до суду матеріали, які містять: протокол про адміністративне правопорушення № 728 від 19.11.2025 р.; акт фактичної перевірки №18557/Ж5/14/29/07/ НОМЕР_1 від 03.11.2025р.; акт № 1934/Ж6/14-29-07-07 від 19.11.2025 р. що засвідчує факт неявки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними у ст.129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст.62 Основного Закону та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Положеннями ч.2 ст.251 КУпАП передбачено, що обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Обов`язок доведення інкримінованих певній особі обставин вчинення адміністративного правопорушення покладається на працівників поліції, уповноважених на складання протоколів про такі адміністративне правопорушення, а суд при розгляді справ про адміністративні правопорушення позбавлений можливості і права відшуковувати докази провини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Частиною 1 ст.155-1 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність за цією нормою закону настає за порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Відповідно до змісту п.86.1 ст.86 Податкового кодексу України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.

Акт перевірки є лише службовим документом, що фіксує проведення перевірки та висновки контролюючого органу щодо наявності чи відсутності порушень вимог законодавства, тобто такий акт та дії посадових осіб контролюючого органу зі складання цього акта не створюють правових наслідків, не породжують, не змінюють та не звужують права особи, не встановлюють для неї додаткових обов`язків та не покладають відповідальність.

Згідно положень ст.58 цього ж Кодексу, на підставі акту перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.

Статтями 55-56 такого ж Кодексу, передбачене право адміністративного та судового оскарження такого податкового повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків, у разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання.

Процедура оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Отже, якщо за результатами податкової перевірки складено акт, то контролюючим органом приймається повідомлення-рішення, у якому визначається сума грошового зобов`язання, яке платник податків має право оскаржити.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що за результатами проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , податківцями були складені податкові повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків, доказів, які б підтверджували ці обставини в матеріалах справи також відсутні.

Такі відомості стали відомі лише з клопотання ОСОБА_3 , з яких вбачається, що не погоджуючись з висновками Акту перевірки, і як наслідок, з прийнятими Головним управлінням ДПС в Миколаївській області податковими повідомленнями-рішеннями, ФОП ОСОБА_1 було подано до ДПС України скаргу на податкові повідомлення- рішення.

Відповідно до п. 56.2 ст. 56 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Крім того, відповідно до положень ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку; подана скарга зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження і протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Положеннями п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України надано право платнику податків на звернення до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу, при цьому грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Отже, за змістом наведених норм у випадку оскарження платником податків податкового повідомлення - рішення, прийнятого за результатами перевірки, сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою. Єдиною правомірною підставою для складання протоколу про адміністративні правопорушення, передбаченого ст. 163-1 КУпАП, є наявність на момент складання протоколу узгодженого податкового повідомлення-рішення, а не акту перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення ґрунтується на акті фактичної перевірки.

Згідно зі сталою практикою Верховного Суду, викладеною у постановах від 16.09.2021 у справі №640/20588/18, від 06.12.2022 у справі №804/8776/15, від 16.08.2024 у справі №640/12981/21), зазначено, що висновки викладені в акті перевірки, є відображенням дій посадових особі контролюючого органу і самі собою не породжують правових наслідків для позивача та відповідно такий акт, дії по його складанню та висновки у ньому не зумовлюють виникнення будь-яких прав і обов`язків для позивача або настання негативних наслідків, не порушують його прав, свобод або інтересів.

Із зазначеного випливає, що на момент розгляду справи процедура оскарження податкових повідомлень-рішень, які були складені за Актом перевірки, триває, а тому такий Акт в розумінні положень ст.56 Податкового кодексу України є неузгодженим, у зв`язку з чим прийняті повідомлення-рішення не породжують для ФОП ОСОБА_1 жодних правових наслідків.

Також слід зауважити, що Верховний Суд у справі №489/4827/16-а (постанова від 15.04.2020 року) зробив остаточний висновок, що протокол не може вважатись об`єктивним доказом порушення, не може слугувати доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки особа, яка складає такий протокол, у спірних правовідносинах виступає в якості суб`єкта владних повноважень, що зацікавлений у розгляді справи.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відтак, наведені обставини обумовлюють висновок суду про те, що на теперішній час відсутні належні докази, що безпосередньо встановлюють вину ОСОБА_1 , яка притягається до адміністративної відповідальності, у порушенні порядку ведення податкового обліку, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП.

З огляду на ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди використовують практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Так, за висновками Європейського суду з прав людини, викладених, зокрема, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.09.2011 року) та у справі «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2018 року), Суд неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі «Кобець проти України».

Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Наведені обставини обумовлюють висновок про те, що матеріалами справи про притягнення, провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП, не доведена належними та допустимими доказами, внаслідок чого доводи захисника Семененка В.Б. щодо закриття провадження у справі уявляються обґрунтованими, а відтак провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 цього ж Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу або події адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.1, 7, 163-1, 245, 247, 251, 256, 268, 276-280, 283 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 155-1 КУпАП, за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення № 728 від 19.11.2025 року, складеного відносно нього.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду, через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.І.Демінська