справа № 631/18/26
провадження № 3/631/83/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2026 року селище Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Мащенко Світлана Василівна, розглянувши в залі судових засідань № 1 приміщення суду матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця села Покотилівка Харківського району Харківської області, громадянина України (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий

Харківським РВ ГУ ДМСУ в Харківській області 14.05.2015 року),

ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_2 ,

який одружений, зареєстрований за адресом:

АДРЕСА_1 ;

та фактично проживає за адресом:

АДРЕСА_2 ;

за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

24.12.2025 року о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_1 , знаходячись за адресом: АДРЕСА_2 ,- порушив терміновий заборонний припис (серії АА № 131874) від 21.12.2025 року із забороною на 3 доби, з 19 години 30 хвилин 21.12.2025 року по 19 годину 30 хвилин 24.12.2025 року, на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи, а саме: з`явився за вище вказаною адресою в нетверезому стані, а також лаявся нецензурною лайкою в бік ОСОБА_2 , чим скоїв правопорушення, передбачене частиною 2 статті 173-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Правопорушник ОСОБА_1 до судді не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи сповіщений своєчасно та належним чином, про причини своє неявки не сповістив, заяви про відкладання розгляду справи не надавав.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі статті 6 Конвенції, оскільки здійснення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року (заява № 28249/95), в якому зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року (заява №3236/03) вказує, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Положеннями статті 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено п`ятнадцятиденний строк розгляду справ про адміністративні правопорушення, при цьому частина 6 статті 38 вищевказаного нормативно-правового акту визначає кінцевий строк притягнення до адміністративної відповідальності, який становить один рік з дня вчинення правопорушення.

Таким чином, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Тим більше, що стаття 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 173-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Наявними матеріалами справи про адміністративне правопорушення вина ОСОБА_1 повністю доведена.

Так, відповідно до приписів статті 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, сукупністю даних Протоколу про адміністративне правопорушення (серії ВБА № 200792), складеного 24.12.2025 року інспектором СРПП ВП № 3 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції Багліковим Б. С., підтверджуються обставини, місце та час вчинення правопорушення (а. с. 2).

З рапорту старшого інспектора - чергового ЧЧ відділення поліції № 3 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції Полтавського І., зареєстрованого 24.12.2025 року під № 5997 в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку), убачається, що останній доповів начальнику відділення підполковнику поліції Пеленчуку Роману про те, що 24.12.2025 року о 10 годині 48 хвилини зі служби 102 надійшло повідомлення, з якого вбачається, що за адресом: вулиця Сонячна, будинок № 50, село Круглянка, Харківського району Харківської області,- співмешканець постійно ображає, кричить, приписи були (а. с. 3).

Згідно з рапортом інспектора СРПП ВП № 3 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області капітана поліції Сокол Л., поданого 24.12.2025 року на ім`я начальника відділення поліції № 3 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області підполковника поліції Пеленчука Романа, 24.12.2025 року до відділення поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення про вчинення відносно потерпілої домашнього насильства її співмешканцем - громадянином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході перевірки даного повідомлення та під час виїзду на місце події від заявниці було прийнято письмову заяву, в якій вона просить прийняти міри до громадянина ОСОБА_1 , який, 24.12.2025 року о 10 годині 00 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив конфлікт із заявницею, кричав на неї, виражався нецензурною лайкою, чим спричинив відносно неї домашнє насильство психологічного характеру, внаслідок чого в неї піднявся тиск та розболілась голова. Також було встановлено, що відносно останнього 21.12.2025 року вже було складено протокол за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення за тим же фактом та винесено терміновий заборонний припис із зобов`язанням залишити місце проживання постраждалої особи строком на 3 доби, а саме - до 24.12.2025 до 19 години 30 хвилин включно. Тому було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги ТЗП, у зв`язку із чим відносно останнього було складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 173-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за невиконання термінового заборонного припису, протокол за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за вчинення домашнього насильства психологічного характеру та складено ТЗП, із зобов`язанням залишити місце проживання постраждалої особи строком на 10 діб, а саме: до 03.01.2025 року до 11 години 30 хвилин включно. Також, громадянина ОСОБА_3 повідомлено про необхідність повідомити в органи поліції про місце свого перебування на момент дії ТЗП. Із ОСОБА_1 було проведено профілактичну бесіду щодо недопущення протиправної поведінки відносно заявниці, у суспільстві та побуті (а. с. 4).

Відповідно до термінового заборонного припису (серії АА № 131874), складеного 21.12.2025 року інспектором СРПП ВП № 3 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції Багліковим Б. С., відносно кривдника ОСОБА_1 , який 21.12.2025 року о 17 годині 30 хвилин за адресом: АДРЕСА_2 ,- лаявся нецензурною лайкою в бік співмешканки ОСОБА_2 , чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру та завдав шкоди психологічному здоров`ю. Стосовно кривдника ОСОБА_1 винесено зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи строком на 3 доби, починаючи з 19 години 30 хвилин 21.12.2025 року та до 19 години 30 хвилин 23.12.2025 року (а. с. 5).

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 24.12.2025 року, вона проживає за адресом: АДРЕСА_2 ,- та в цей день її цивільний чоловік ОСОБА_1 приблизно о 10 годині 20 хвилин прийшов у нетверезому стані та почав виражатись в її бік нецензурною лайкою, кричав, в наслідок чого в неї розболілась голова та піднявся тиск. Додатково повідомляє, що 21.12.2025 року відносно ОСОБА_1 було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника за вчинення домашнього насильства психологічного характеру, а саме: заборону на вхід та перебування в місті проживання постраждалої особи у період з 19 години 30 хвилин 21.12.2025 року по 19 годин 30 хвилин 24.12.2025 року (а. с. 6).

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується), складеного 24.12.2025 року інспектором СРПП ВП № 3 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області капітана поліції Сокол Л. Г., ОСОБА_4 , попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину згідно зі статтею 383 Кримінального кодексу України, зробила заяву, в якій просила вжити заходів до її співмешканця ОСОБА_1 , який вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного характеру та порушив терміновий заборонний припис від 21.12.2025 року (а. с. 9).

З протоколу про адміністративне правопорушення (серії ВБА № 200793) від 24.12.2025 року, складеного інспектором СРПП ВП № 3 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області капітаном поліції Сокол Л. Г., вбачається, що 24.12.2025 року о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_1 за адресом: АДРЕСА_2 ,- виражався нецензурно лайкою у бік своєї співмешканки ОСОБА_2 , кричав, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, внаслідок чого у постраждалої піднявся тиск та розболілась голова, чим скоїв правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частиною 2 статті 173-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.

Отже, оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вважаю факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведеним, а тому він підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.

В силу змісту статей 34 і 35 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя не вбачає наявності обставин, які кодифікований закон визнає такими, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність винному.

При накладенні стягнення за адміністративне правопорушення, суддя враховує характер вчинення правопорушення, ступень вини, майновий стан, особу правопорушника, а також відсутність обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність винного, й вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах, установлених частиною 2 статті 173-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 20 х 17 гривень = 340,00 гривень.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладаючи на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, слід вирішити питання про стягнення з нього й судового збору.

Так, відповідно до вимог статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. При цьому розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Таким законом, що встановлює правові засади справляння судового збору, є Закон України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року (із змінами та доповненнями), частина 1 та пункт 5 частини 2 статті 4 якого передбачають, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі, яка дорівнює 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому він справляється.

Пунктом 9 частини 1 статті 40 Бюджетного кодексу України № 2456-VІ від 08.07.2010 року (із змінами та доповненнями) визначено, що розмір прожиткового мінімуму на відповідний бюджетний період у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для основних соціальних і демографічних груп населення визначається Законом про Державний бюджет України.

Відповідно до приписів абзацу 3 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» № 4695-IX від 03.12.2025 року, з 01 січня 2026 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб встановлений в сумі 3328,00 гривень.

Таким чином, у зв`язку із накладенням на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, з нього слід стягнути й судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 гривень, із розрахунку: 0,2 х 3328 гривень = 665,60 гривень.

Приймаючи постанову, суддя також вважає за необхідне зазначити, що пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади (на цей час Берестинський район та місто Берестин відповідно) та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Пунктом 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вищезазначеного Закону на законодавчому рівні унормовано, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до цього, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, воєнний стан на території України не припинений та не скасований, а тому справа перебувала на розгляді судді належного та повноважного суду.

На підставі викладеного, діючи в точній відповідності із законом, з метою зміцнення законності, виховання особи, яка вчинила це адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, керуючись статтею 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); статтею 17 і пунктом 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року; статтею 40 Бюджетного кодексу України № 2456-VІ від 08.07.2010 року (із змінами та доповненнями); статтею 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року (із змінами та доповненнями); абзацом 3 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» № 4695-IX від 03.12.2025 року, а також частиною 5 статті 7, статтями 23, 27, 33 - 35, 38, 40-1, частиною 2 статті 173-8, частиною 2 статті 173-8, статтями 245, 246, 249, 251, 252, частиною 2 статті 268, частиною 2 статті 277, статтями 280, 283 285, частиною 2 статті 287 та статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення № 8073-Х від 07.12.1984 року (із змінами та доповненнями),

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного проступку, передбаченого частиною 2 статті 173-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 340,00 гривень (триста сорок гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 гривень (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до відповідальності, її законним представником, захисником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова про накладення адміністративного стягнення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами, звертається до виконання протягом трьох місяців і підлягає виконанню з моменту її винесення, за виключенням випадків, прямо передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Постанову винесено, оформлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в одному примірнику.

Суддя С. В. Мащенко