Справа № 490/8804/25 Головуючий у першій інстанції Дірко І.І.
Провадження № 33/812/27/26 Доповідач апеляційного суду Лівінський І.В.
Категорія: ст.ст.124, 122-4 КУпАП
П О С Т А Н О В А

іменем України

08 січня 2026 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Лівінського І.В.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Коваля О.В., потерпілого ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

захисника Коваля Олега Володимировича

на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 грудня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, проживаючого за адресом: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 та статтею 122-4 КУпАП та на підставі статті 36 КУпАП призначено стягнення за обидва адміністративні правопорушення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки,

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №481100 від 12 жовтня 2025 року, водій ОСОБА_1 12 жовтня 2025 року об 11:15 год. в м. Миколаєві по вул. 3 Слобідській в районі буд. №57 керував транспортним засобом марки "Audi 80" номерний знак НОМЕР_1 , був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та здійснюючи рух заднім ходом, виїжджаючи з дворової території будинку №57 по вул. 3 Слобідській, не переконався в безпечності маневру, не звернувся за допомогою сторонніх осіб для забезпечення безпеки дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки "Mercedes Benz" реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був припаркований водієм ОСОБА_2 , чим порушив вимоги пунктів 2.3 "б", 10.9 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР), за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, травмованих немає.

Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 481118, 12 жовтня 2025 року, об 11:15 год. в м. Миколаєві по вул. 3 Слобідській в районі буд. №57, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Audi 80" державний номерний знак НОМЕР_1 та став учасником дорожньо-транспортної пригоди, підрозділ поліції про ДТП не повідомив, після чого залишив місце пригоди, чим порушив вимоги пункту 2.10 «а» ПДР, за що відповідальність передбачена статтею 122-4 КУпАП.

Постановою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 грудня 2025 року адміністративні матеріали у відношенні ОСОБА_1 під номерами судових справ №490/8805/25 та №490/8804/25 об`єднані в єдине провадження та присвоєно єдиний номер судової справи №490/8804/25.

Постановою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 грудня 2025 року з урахуванням постанови цього ж судді від 10 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

Крім того, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки. На підставі статті 36 КУпАП ОСОБА_1 призначено стягнення за обидва адміністративні правопорушення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки. Вирішено питання про судовий збір.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - Коваль О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 грудня 2025 року змінити. Замінити накладене на ОСОБА_1 стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП, у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік на штраф в розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень. На підставі статті 36 КУпАП призначити ОСОБА_1 стягнення за обидва адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Апелянт вважає, постанову суду необґрунтованою, ухваленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, що потягло за собою призначення стягнення яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що ОСОБА_1 в судовому засіданні погодився із обставинами вчинених правопорушень, вину визнав в повному обсязі та у вчиненому розкаявся. У зв`язку з повним визнанням вини у вчинених адміністративних правопорушеннях, обставини викладені в протоколах та фактичні обставини в справі не оспорюються. Однак, ОСОБА_1 не погоджується з видом застосованого відносно нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки.

Апелянт зазначає, що під час ухвалення судового рішення суд належним чином не дослідив та не оцінив обставини які враховуються під час розгляду у справах про адміністративні правопорушення, а саме обставини які обтяжують та пом`якшують відповідальність особи за вчинене адміністративне правопорушення, а також особу яка притягається до адміністративної відповідальності. Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, за наявності в санкції статті 122-4 КУпАП альтернативного більш м`якого виду стягнення у виді штрафу, суд першої інстанції не в повній мірі врахував дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, а саме ОСОБА_1 повністю визнав свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124 та 122-4 КУпАП, не заперечував проти обставин викладених у протоколах. Вжив необхідних заходів для відшкодування збитків завданих в результаті ДТП та відшкодував 76000 грн, що підтверджується розпискою водія, після скоєння ДТП та залишення місця пригоди, через нетривалий час добровільно повернувся на місце скоєння ДТП для складання адміністративних матеріалів. Також, ОСОБА_1 раніше не притягався до адміністративної відповідальності, що є обставиною, яка пом`якшує покарання та свідчить про його належну поведінку, є військовослужбовцем, який виконує завдання часто пов`язані з керуванням транспортного засобу, що необхідно для проходження служби в такий скрутний час. Крім того, ОСОБА_1 має нагороди за час проходження військової служби, а саме нагороду Золотий Хрест , а також має подяки від Миколаївської обласної ради.

Враховуючи викладене, сторона захисту вважає, що накладене судом першої інстанції адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами занадто суворим та його слід змінити на штраф, що буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної статтею 23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4 та 124 КУпАП, а також щодо визначеного судом адміністративного стягнення, за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, в апеляційній скарзі не оскаржується.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник Коваль О.В., а також потерпілий ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги.

Переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги з дотриманням вимог частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд дійшов такого.

За положеннями статті 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

За змістом частини 2 статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до положень статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України; при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення є: 1) щире розкаяння винного; 2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; 3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; 4) вчинення правопорушення неповнолітнім; 5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року. Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі. (стаття 34 КУпАП).

Позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом (частина 2 статті 30 КУпАП).

Санкція статті 122-4 КУпАП передбачає покарання у виді накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП, у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк два роки, суд першої інстанції зазначив про врахування характеру вчиненого правопорушення, яке на думку суду є грубим порушенням вимог ПДР. При цьому, суд виходив з того, що ОСОБА_1 , об`єктивно розуміючи свою причетність до ДТП, халатно та легковажно віднісся до обов`язків водія, передбачених пунктом 2.10 ПДР України, залишив місце події керуючись неповажними причинами, які не потребували негайної й безпосередньої участі останнього у їх вирішенні.

Між тим, судом не в повній мірі враховані обставини вчиненого правопорушення.

В чинному КУпАП відсутнє визначення такого поняття як «грубе порушення порядку користування транспортними засобами».

Водночас, із системного аналізу чинного законодавства можна дійти висновку, що грубими порушеннями, в розумінні частина 2 статті 30 КУпАП, можуть вважатись такі порушення ПДР, які є особливо небезпечними або спричинили тяжкі наслідки.

Як вбачається з матеріалів справи, після залишення місця ДТП ОСОБА_1 поліцією не розшукувався, а добровільно та своєчасно повернувся на місце ДТП, надавав пояснення по вчиненому ним ДТП, чим сприяв встановленню обставин цієї пригоди.

За такого, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що порушення ОСОБА_1 порядку користування транспортними засобами були грубими, не відповідають обставинам вчиненого правопорушення.

Крім того, суд першої інстанції, при накладенні на ОСОБА_1 стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122-4 КУпАП, не врахував даних про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності. Зокрема те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, а також його щире розкаяння, що є обставиною, яка пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення.

Крім того, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, має нагороду Золотий Хрест , а також має подяки від Миколаївської обласної ради та Миколаївської міської ради.

Вказані обставини підтверджуються документами, які долучені до апеляційної скарги.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції, за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП, помилково призначене більш суворе покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на два роки, без зазначення та обґрунтування законних на те підстав, що в даному випадку не відповідає балансу відповідності між адміністративним проступком та застосованою за це мірою відповідальності.

За такого, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність змінити постанову суду першої інстанції в частині накладення стягнення за статтею 122-4 КУпАП, а саме: замість адміністративного стягнення, у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на два роки, застосувати до ОСОБА_1 штраф у розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень.

Постанова суду першої інстанції в частині визначеного судом адміністративного стягнення, за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 850 грн, апеляційним судом не переглядалась та має бути залишена без зміни.

На підставі статті 36 КУпАП призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення, в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у вигляді штрафу у розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень, що буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної статтею 23 КУпАП меті виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень.

З огляду на викладене постанова суду першої інстанції в частині застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки - підлягає зміні.

Постанова суду першої інстанції в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4 та 124 КУпАП, а також в частині стягнення судового збору, апеляційним судом не переглядалась та має бути залишена без зміни.

Керуючись статтями 283, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Коваля Олега Володимировича - задовольнити.

Постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 грудня 2025 року, з урахуванням постанови цього ж судді від 10 грудня 2025 року, в частині накладення адміністративного стягнення змінити.

Замінити накладене на ОСОБА_1 стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП, у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки на штраф в розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень.

На підставі статті 36 КУпАП призначити ОСОБА_1 стягнення за обидва адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду І.В. Лівінський