Провадження №: 3/755/247/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" січня 2026 р. місто Київ

Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Вовк О.І., розглянувши об`єднані справи про адміністративні правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції у місті Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за статтями 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), -

В С Т А Н О В И В:

постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 08 січня 2026 року, справу про адміністративне правопорушення №755/23883/25 (провадження №3/755/247/26) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 122-4 КУпАП та справу про адміністративне правопорушення №755/23885/25 (провадження №3/755/246/25) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП об`єднано в одне провадження. Об`єднаній справі присвоєно №755/23883/25 (провадження №3/755/247/26).

21 жовтня 2025 року о 17 годині 50 хвилин на перехресті вулиці Князя Романа Мстиславовчиа та проспекту Алішера Навої в місті Києві, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Toyota Prius», державний номерний знак НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість, не зупинився, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, чим порушив пункт 18.1 Правил дорожнього руху, що призвело до здійснення наїзду на пішохода ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який переходив проїзну частину переводячи в руках електросамокат «X-BOOST-T 009». Внаслідок таких дій ОСОБА_1 транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, а пішохід ОСОБА_2 отримав травми.

Крім того, 21 жовтня 2025 року о 17 годині 50 хвилин на перехресті вулиці Князя Романа Мстиславовчиа та проспекту Алішера Навої в місті Києві, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Toyota Prius», державний номерний знак НОМЕР_1 , вчинивши наїзд на пішохода ОСОБА_2 , не дочекався прибуття поліції, залишив місце пригоди, чим порушив пункт 2.10а Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень визнав частково, пояснив, що дійсно вчинив дорожньо-транспортну пригоду за участю дитини. Коли під`їжджав до пішохідного переходу бачив хлопчика, який перетинав дорогу з ліва направо по ходу руху автомобіля з електросамокатом, в цей час зустрічний автомобіль зупинився в зустрічній смузі руху та почав пропускати хлопчика, ОСОБА_1 розумів, що встигає проїхати, а тому продовжив рух, однак відчув, як хлопчик вдарився самокатом в його бокову частину автомобіля. При цьому, не визнає свою вину в тому, що він умисно залишив місце ДТП, оскільки, коли відбулось ДТП, він підійшов до хлопчика, який йому повідомив, що з ним все добре. Хлопчик вибачився, що так сталось та сказав, що він себе почуває добре та не потрібно викликати швидку медичну допомогу, також хлопчик хвилювався чи не пошкодив він йому автомобіль та сказав, що він переплутав ручку та натиснув на ручку швидкості і самокат поїхав. При цьому, зазначив, що під час ДТП дитина не падала. Визнав, що вчинив дійсно невірно, в тому, що не зателефонував батькам дитини. Крім того, повідомив, що він не бачив чи рухався хлопчик на самокаті на пішохідному переході. Також, зазначив, що мати хлопчика ОСОБА_4 пропонувала відшкодувати їй завдані матеріальні та моральні збитки, однак ОСОБА_1 повідомив їй, щоб вона зверталась у страхову компанію.

ОСОБА_4 , яка являється матір`ю та законним представником малолітнього потерпілого в судовому засіданні пояснила, що їй 21 жовтня 2025 року зателефонував її чоловік та повідомив, що сина збила машина і він їде на місце ДТП та вже викликав туди працівників поліції та швидку медичну допомогу. Коли вона приїхала на місце події її син вже знаходився в кареті швидкої медичної допомоги. Лікарі повідомили, що дитина перебуває у шоковому стані та до лікарні не госпіталізували. В той же день, ввечері сину стало погано, у зв`язку з чим вони звернулись до лікарні. У дитини було діагностовано струс мозку. Також, зазначила, що свідки, які бачили ДТП, повідомили, що водій, який збив її сина, поводив себе агресивно, не перевів дитину через дорогу, так на проїзній частині і залишив. Також, зазначили, що від удару хлопчик впав на землю. Поряд з цим, зазначила, що вони як батьки, так і сама дитина отримали великий стрес. На її думку, ОСОБА_1 має нести за такі дії відповідальність, оскільки на сьогоднішній день, останній, жодних дій, зацікавленості про стан дитини, або вирішення, фінансових питань на лікування сина не вчинив.

За клопотанням ОСОБА_4 , в судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_5 , яка повідомила, що 21 жовтня 2025 року вона вийшла на зупинці громадського транспорту біля парку «Перемога», та побачила, як автомобіль "Тойота" яких рухався по проїзній частині, на пішохідному переході збив дитину. Хлопчик впав на спину, при цьому на спині був рюкзак, а самокат лежав в стороні. Після падіння хлопчик, на її думку, був в шокову стані, оскільки одразу підвівся. З автомобіля вийшов водій, підійшов до дитини та почав розмахувати руками, біля дитини був приблизно хвилину, після чого сів у автомобіль та поїхав з місця ДТП. Поряд з цим, водій не допоміг дитині навіть перейти через дорогу. Хлопчик перейшов самостійно через дорогу та стояв на місці, був в шоковому стані. Коли вона до нього підійшла, хлопчик їй повідомив, що в нього болить голова та рука, потім вона зателефонували до його батька та повідомила про подію, на що останній сказав, що викличе швидку на місце події.

На запитання ОСОБА_1 - свідок відповіла, що хлопчик дзвонив до мами, однак не додзвонився і вона зателефонувала до батька. Як ОСОБА_1 із хлопчиком підходили до його автомобіля вона не бачила.

На запитання ОСОБА_4 - свідок відповіла, що хлопчик під`їхав на самокаті до пішохідного переходу та коли переходив через дорогу самокат переводив в руках.

В судовому засіданні було переглянуто відеозапис, який ОСОБА_4 долучила до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Суд дослідивши матеріали справ про адміністративні правопорушення, у відповідності до положень статті 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_5 , дійшов наступного висновку.

Згідно зі статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 18.1 Правил дорожнього руху передбачено, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Пунктом 2.10а Правил дорожнього руху передбачено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Відповідно до пункту 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Статтею 122-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за залишення місця дорожньо-транспортної пригоди.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що винність ОСОБА_1 повністю підтверджується, наданими суду матеріалами справ про адміністративні правопорушення, а саме:

- даними протоколів про адміністративні правопорушення серії ЕПР 1 №523392 від 25 листопада 2025 року та серії ЕПР 1 №523398 від 25 листопада 2025 року;

- копією фотокартки з відміткою місця здійснення наїзду зі слів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- письмовими поясненнями ОСОБА_4 ;

- даними висновку експертного дослідження №041-1564-2025 від 07 листопада 2025 року, відповідно до якого: 1 1-3 - питання направлення. При проведенні судово-медичного обстеження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та вивченні медичної документації на його ім`я виявлені ушкодження:

- синці - на зовнішній поверхні лівого плеча у нижній третині, на передній поверхні лівого плечового суглобу, на задній поверхні правого плеча у нижній третині, на зовнішній поверхні правого колінного суглобу, на зовнішній поверхні правої гомілки у середній третині.

Характер, морфологія, локалізація виявлених ушкоджень, свідчать про те, що вони утворилися від дій тупого (тупих) предмету (предметів), не виключається внаслідок транспортної травми (травма внаслідок зіткнення автомобіля, що рухався з пішоходом), за давністю можуть відповідати терміну, вказаному у направленні, тобто 21 жовтня 2025 року.

Необхідно загострити увагу на наступному:

- пункт 1.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17 січня 1995 року, погоджених з Міністерством внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України, Верховним судом України, Службою безпеки України (далі по тексту «Правила») надано вичерпне визначення терміну ушкодження - «з медичної точки зору, тілесні ушкодження - це порушення анатомічної цілості тканин, органів та їх функцій, що виникає як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючи факторів - фізичних, хімічних, біологічних, психічних».

- пункт 2.3.5. «Правил» визначає таке: «Легке тілесне ушкодження, що не «спричинило короткочасного розладу здоров`я чи незначною стійкої втрати працездатності, - це ушкодження, що має незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше як шість днів».

- пункт 4.6. «Правил» визначає таке: «судово-медичний експерт, оцінюючи строки порушення анатомічної цілості тканин і органів та їх функцій, виходить із звичайної з. тривалості, навіть у тих випадках, коли потерпілий не звертався за медичною допомогою. Якщо тривалість цього порушення, що зазначена в наявних медичних документах, не відповідає характеру тілесного ушкодження і не підтверджується 92 активними відомостями, судово-медичний експерт відзначає цю обставину і встановлює ступінь тяжкості, виходячи із звичних термінів».

- пункт 4.13. «Правил» визначає таке: «Судово-медичному експерту належить утриматись від встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень у випадках :

- пункт 4.13.1. Невизначеності клінічної картини чи недостатнього клінічного і лабораторного обстеження потерпілого.

Відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок та початок відновлення порушеної функції по місцю утворення синців у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб. Вказані строки відображають тривалість тез ладу здоров`я, як загальноприйнятого судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості. Саме тому, кожне з виявлених тілесних ушкоджень відноситься до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження (за критерієм тривалості розладу здоров`я), відповідно пунктів 1.5.2, 2.3.5. та 4.6. «Правил».

Діагноз: «Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Забій потиличної ділянки голови» об`єктивними судово-медичними даними (однократний опис неврологічного статусу без об`єктивного відображення динаміки подальших змін, морфологічним описом травмованої ділянки) не підтверджений, що не дозволяє вважати встановлені діагнози обґрунтованими і приймати їх до уваги при визначені ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, у відповідності до пункту 4.6 та пункту 4.13.1 «Правил»;

- даними медичних висновків щодо стану здоров`я ОСОБА_2 ;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 ;

- даними відеозапису, який міститься в матеріалах справи, з якого вбачається, що за пішохідним переходом стоїть автомобіль марки «Тойота», а хлопчик самостійно перевозить самокат через пішохідний перехід та переходить дорогу, водія автомобіля поруч не вбачається.

Наданий відеозапис потерпілою ОСОБА_4 , є ідентичним записом, який міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .

Суд вважає, що досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, є належними, допустимими та достовірними, здобутими з додержанням процесуальної процедури, вони не суперечать фактичним обставинам справи та об`єктивно узгоджуються між собою.

При цьому, обставин, які б спростовували дані, що містяться в матеріалах справи про адміністративні правопорушення, з урахуванням наявних у справі належних доказів, судом не встановлено та ОСОБА_1 не надано.

За таких обставин, враховуючи вище викладене, суд вважає, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень передбачених статтями 124, 122-4 КУпАП.

Згідно положень статті 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до положення статті 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи характер вчинених адміністративних правопорушень, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини у вчиненні адміністративних правопорушень, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративні правопорушення, суд вважає за необхідне визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 КУпАП, а також враховуючи те, що ОСОБА_1 вчинив порушення Правил дорожнього руху, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду за участю малолітньої дитини, свідомо залишив місце події та малолітню дитину, яка перебувала у шоковому стані, суд вважає за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення, з урахуванням положень статті 36 КУпАП, у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі статті 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір» - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 23, 33, 124, 251, 252, 283-285 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення:

- за статтею 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімдесят п`ятдесят) гривень.

- за статтею 122-4 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно статті 36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 остаточне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва, протягом десяти днів з дня її винесення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у добровільному порядку у встановлений строк, копія постанови буде направлена до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання.

Згідно із статтею 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови, про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та витрати на облік правопорушення.

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Суддя Дніпровського районного суду

міста Києва О.І. Вовк