Справа № 639/9940/25
Провадження № 3/639/80/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м. Харків

Суддя Новобаварського районного суду міста Харкова Кісь Д.П., розглянувши матеріал про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173 -2 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №274435 від 17.12.2025, 17.12.2025 о 19:00, ОСОБА_1 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , та вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 фізичного та психологічного характеру, а саме: влаштував сварку, вході якої висловлювався нецензурною лайкою, штовхав в груди, що призвело до фізичних та моральних страждань.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, по дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

ОСОБА_2 надала заяву, в якій зазначила, що конфлікт з ОСОБА_1 був врегульований мирним шляхом, просила провадження по справі закрити.

При вирішенні питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, суд виходить із такого.

Згідно диспозиції ст. 173-2 КУпАП склад адміністративного правопорушення визначається у вчиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Також відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.01.2018 року №2229-VIIIдомашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктами 4, 14, 15, 17 частини1 статті 1 Закону№2229-VIII наведено визначення економічного, психологіного, сексуального та фізичного насильства.

Так, згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 вищезазначеного Закону психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Суд зазначає, що для того щоб відрізнити насильство від конфлікту, необхідно звернути увагу на те, що насильство є результатом свідомих дій людини і характеризується такими основними ознаками: умисність; спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, економічних, чи пов`язаних з вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Насильство - це умисні дії однієї або кількох осіб, що спричиняють шкоду іншій особі, порушують права і свободи та відбуваються в умовах значної переваги сил тих, хто скоює ці дії, що унеможливлює самозахист особи, котра страждає від цих дій. Якщо у вказаних діях відсутня хоча б одна з наведених ознак, такі дії не є насильством.

Конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби. Під час конфлікту часто відсутні одна чи кілька вищеперерахованих ознак.

В заяві та письмових поясненнях ОСОБА_2 посилалась на те, що 17.12.2025 перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , приблизно о 19-00 між нею та ОСОБА_1 виник конфлікт, після чого вона викликала екіпаж патрульної поліції для врегулювання вказаної ситуації. На теперішній час конфлікт було вичерпано.

Як вбачається з матеріалів справи та письмових пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,. між ними мала місце сімейна сварка.

Висловлювання в межах конфлікту, який склався між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 , не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди чи можливості її настання в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять достатніх доказів,на підтвердження поза розумним сумнівом наявності об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (домашнього насильства), в діях ОСОБА_1 по відношенню до його співмешканки ОСОБА_2 ..

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.245, 247, 251, 252, 268, 283, 284, 294 КУпАП України,

п о с т а н о в и в :

На підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Новобаварський районний суд міста Харкова протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Д.П. Кісь