ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/3441/25 Номер провадження 33/814/230/26Головуючий у 1-й інстанції МУРАШОВА Н. В. Доповідач ап. інст. Корсун О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року м. Полтава

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю: секретаря судового засідання Леуськи Л.Я., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , і його представника адвоката Пінчук Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Пінчук Ю.В., на постанову Крюківського районного суду м. Кременчук від 11 вересня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і накладено на нього стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 605 гривень 60 копійок судового збору.

За постановою місцевого суду ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні ним адміністративного правопорушення за таких обставин.

16 травня 2025 року о 14 годині 31 хвилині водій ОСОБА_1 по вул. Небесної Сотні, 6 у м. Кременчук Полтавської обл. у порушення вимог п.2.5 ПДР України керував транспортним засобом «ЗАЗ 110307», н.з. НОМЕР_1 , із ознаками наркотичного сп`яніння у вигляді: вираженого тремтіння пальців рук, неприродної блідості обличчя, та відмовився від проходження в установленому законодавством порядку огляду на стан названого сп`яніння.

В апеляційній скарзі адвокат Пінчук Ю.В. просить скасувати постанову Крюківського районного суду м. Кременчук від 11 вересня 2025 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що: ОСОБА_1 не мав ознак наркотичного сп`яніння; з матеріалів справи не вбачається, що поліцейськими було вручено ОСОБА_1 направлення до закладу охорони здоров`я на медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння та воно є відсутнім у матеріалах справи, а тому поліцейський у встановленому законом порядку не направляв ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження названого огляду; 16 травня 2025 року о 16 годині 30 хвилин ОСОБА_1 самостійно пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння в КНМП «Кременчуцка міська лікарня планового лікування Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області» та ознак наркотичного сп`яніння в нього не було виявлено; поліцейські запропонували ОСОБА_1 переглянути відеозапис щодо підстав зупинки транспортного засобу на особистому телефоні поліцейського, що є недопустимим і незаконним; поліцейські вчиняли дії всупереч наданим їм повноваженням.

Також адвокат Пінчук Ю.В., у інтересах ОСОБА_1 , у апеляційній скарзі заявила клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Крюківського районного суду м. Кременчук від 11 вересня 2025 року, зазначаючи, що: вона першочергово подала апеляційну скаргу в межах строку її подання, 08 жовтня 2025 року Полтавським апеляційним судом було повернуто апеляційну скаргу у зв`язку з ненаданням договору про надання правової допомоги, після чого при повторному зверненні з апеляційною скаргою вона долучила зазначений договір; дотепер вона не отримувала повернуту апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції заслухав особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , і його представника - адвоката Пінчук Ю.В., вивчив матеріали справи та дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Разом з тим, строк на апеляційне оскарження постанови підлягає поновленню, коли він пропущений з поважних причин. Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження є обставини, що об`єктивно перешкоджали особі, яка має право на оскарження постанови, вчасно подати апеляційну скаргу.

З матеріалів справи вбачається, що 11 вересня 2025 року місцевим судом прийнято постанову щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.37-40). Копію цього судового рішення адвокат Пінчук Ю.В. отримала 18 вересня 2025 року, що підтверджується даними відповідної розписки (а.с.42).

28 вересня 2025 року представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Пінчук Ю.В., першочергово подала в системі «Електронний Суд» апеляційну скаргу на вказане вище судове рішення, тобто протягом десятиденного строку з моменту його винесення (а.с.44).

08 жовтня 2025 року суддею Полтавського апеляційного суду Харлан Н.М. повернуто апеляційну скаргу адвоката Пінчук Ю.В. разом із доданими до неї матеріалами. У постанові апеляційного суду зазначено, що адвокатом Пінчук Ю.В. разом із апеляційною скаргою надано лише ордер на надання правничої допомоги серії ВІ №1337568 від 28 вересня 2025 року та всупереч вимогам ст.271 КУпАП до ордера не додано витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника, у зв`язку з чим, адвокатом Пінчук Ю.В. не було належним чином підтверджено її повноважень на подання апеляційної скарги в інтересах ОСОБА_1 (а.с.51).

За супровідним листом від 13 жовтня 2025 року апеляційним судом направлено адвокату Пінчук Ю.В. копію постанови про повернення її апеляційної скарги (а.с.53).

22 жовтня 2025 року представник повторно подала в системі «Електронний суд» апеляційну скаргу, долучивши до неї договір про надання правової допомоги ОСОБА_1 , зокрема, в суді апеляційної інстанції, а також заявивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження (а.с.56-59).

Ураховуючи наведені вище об`єктивні обставини, звернення адвоката до суду апеляційної інстанції в розумні строки, об`єктивно необхідні для реалізації процесуальних прав і виконання процесуальних дій, долучення нею на виконання постанови про повернення апеляційної скарги договору щодо надання нею правової допомоги ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що представнику належить поновити строк на апеляційне оскарження як такий, що пропущений із поважних причин.

Статтею 294 КУпАП регламентовано, що судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах доводів апеляційної скарги.

Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

В апеляційній скарзі порушується питання про скасування постанови місцевого суду та закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. У судовому засіданні ОСОБА_1 і його представник підтримали апеляційну скаргу.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду та позбавлені підстав.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, в разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, поліцейський направляє цю особу на огляд до найближчого закладу охорони здоров`я.

Приписами п.п.7-8 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

З огляду ж на обов`язковість проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, яке проводиться в закладах охорони здоров`я, огляд на стан наркотичного сп`яніння здійснюється лише в медичному закладі.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відмови як особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми та взаємозв`язаними доказами, і є обґрунтованим.

Так, згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №332259 16 травня 2025 року о 14 годині 31 хвилині водій ОСОБА_1 по вул. Небесної Сотні, 6 у м. Кременчук Полтавської обл. у порушення вимог п.2.5 ПДР України керував транспортним засобом «ЗАЗ 110307», н.з. НОМЕР_1 , із ознаками наркотичного сп`яніння у вигляді: вираженого тремтіння пальців рук, неприродної блідості обличчя, та відмовився від проходження в установленому законодавством порядку огляду на стан названого сп`яніння (а.с.1).

Наведені вище обставини підтверджуються даними відеозаписів, записаних на технічному носієві інформації, з яких установлено те, що 16 травня 2025 року приблизно о 14 годині 31 хвилині водій ОСОБА_1 по вул. Небесної Сотні, 6 у м. Кременчук Полтавської обл. керував транспортним засобом «ЗАЗ 110307», н.з. НОМЕР_1 , і був зупинений поліцією. Затим поліцією повідомлено ОСОБА_1 про виявлені в нього ознаки наркотичного сп`яніння, зокрема, у вигляді: вираженого тремтіння пальців рук, неприродної блідості обличчя. Однак ОСОБА_1 на неодноразові вимоги поліції відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відповідно до встановленого порядку в закладі охорони здоров`я, умисно й тривалий час ухиляючись від огляду (а.с.7).

Усупереч доводам апелянта, з безперервної відеофіксації вбачається, що відмова ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого законодавством порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння була здійснена з прямим умислом, усвідомленою та добровільною. Перевіркою матеріалів провадження не встановлено здійснення поліцейськими жодних дій щодо ОСОБА_1 , які би ставили під сумнів волевиявлення ОСОБА_1 або впливали на його категоричну позицію щодо відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, чи таких, які би порушували або обмежували його права в ході оформлення матеріалів провадження.

Таким чином, наведені вище докази підтверджують зміст один одного й безперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та об`єктивних обставин не довіряти їм немає. Підстав для висновку про недопустимість, недостовірність чи неналежність цих доказів не встановлено.

Окрім того, ОСОБА_1 у судовому засіданні апеляційної інстанції підтвердив те, що він керував транспортним засобом за встановлених місцевим судом обставин і був зупинений поліцією, на місці зупинки відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Натомість, посилання ОСОБА_1 на відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, те, що він не мав ознак наркотичного сп`яніння та пройшов названий огляд у порядку самозвернення є неспроможними.

Пунктом 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Саме ці дискреційні повноваження поліцейського дають йому право самостійно визначати наявність чи відсутність підстав для проведення огляду водія на стан сп`яніння.

Як убачається з матеріалів провадження, поліцією було встановлено наявність підстав уважати, що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння з ознаками такого стану. На місці події поліцейський повідомив ОСОБА_1 про виявлені в нього ознаки наркотичного сп`яніння у вигляді: вираженого тремтіння пальців рук, неприродної блідості обличчя, в контексті наявності підстав для проведення його огляду на стан названого сп`яніння. Наявність у ОСОБА_1 цих ознак наркотичного сп`яніння зафіксовано й у протоколі про адміністративне правопорушення та направленні на медичний огляд (а.с.1, 3). Констатуванню ж наявності в ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння передував, зокрема, здійснений поліцейським візуальний огляд ОСОБА_1 , що зафіксовано відеозаписом (а.с.7).

Отже, з урахуванням наведених вище обставин і вимог закону, суд апеляційної інстанції не вбачає порушень у ході висування поліцією ОСОБА_1 вимог щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння чи безпідставності таких вимог.

У силу приписів ч.1 ст.130, ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України проходження водієм огляду на стан наркотичного сп`яніння на вимогу поліцейського, який установив наявність підстав для висновку про перебування водія в стані наркотичного сп`яніння, відповідно до встановленого законодавством порядку є безумовним обов`язком водія.

Наявність ознак наркотичного сп`яніння не є тотожним наявності стану наркотичного сп`яніння, який можливо встановити лише за результатами відповідного огляду на стан названого сп`яніння, та згадані ознаки не вказують на перебування водія в цьому стані, але є однією з передумов, які на вимогу поліцейського зобов`язують водія пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння відповідно до встановленого законодавством порядку. Однак у порушення вимог закону ОСОБА_1 від проходження такого огляду відмовився.

Водночас слід зазначити, що направлення водія на огляд для визначення стану сп`яніння має виключно організаційно-забезпечувальну функцію та, оскільки ОСОБА_1 після висування йому поліцією законних вимог щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння категорично відмовився від даного огляду в медичному закладі, то аргументи апелянта, які стосуються цього направлення, не впливають на правильність і законність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Окрім того, всупереч доводам апелянта, в матеріалах справи наявне направлення водія ОСОБА_1 на огляд на стан сп`яніння до медичного закладу (а.с.4).

Що стосується долученого адвокатом до матеріалів справи медичного висновку №177/1 від 16 травня 2025 року, в якому зазначено про те, що в ОСОБА_2 не виявлено ознак алкогольного та наркотичного сп`яніння (а.с.21), то суд апеляційної інстанції зауважує наступне.

З аналізу змісту відеофіксації та вказаного вище висновку вбачається, що ОСОБА_1 пройшов зазначений вище огляд у медичному закладі після складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення самостійно на підставі власної заяви (за відсутності поліцейського, в порядку самозвернення).

Адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, що полягає у відмові особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, є закінченим з моменту відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відповідно до встановленого порядку (в закладі охорони здоров`я).

За змістом п.6 розділу Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року, в разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду (на стан сп`яніння) в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення.

У п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року також передбачено, що, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Таким чином, із моменту відмови водія ОСОБА_1 на неодноразові вимоги поліції від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння ним було вчинено закінчене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, після чого поліцейський із дотриманням нормативних положень обґрунтовано зафіксував фактичні обставини цього правопорушення в протоколі. Тому проходження ОСОБА_1 самостійно огляду в закладі охорони здоров`я вже після закінчення вчиненого ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і, більше того, після його фіксації у відповідному процесуальному документі суб`єктом владних повноважень, не спростовує наявність у діях ОСОБА_1 події та складу вказаного вище адміністративного правопорушення.

В аспекті викладеного вище апеляційний суд також зауважує, що місцевим судом у межах протоколу про адміністративне правопорушення притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, а за відмову від проходження відповідно до встановленого законодавством порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння особою, яка керувала транспортним засобом, що є порушенням вимог п.2.5 ПДР України та утворює самостійну альтернативну форму об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім того, названий вище огляд у медичному закладі не відповідає порядку такого огляду, визначеного в ст.266 КУпАП, положеннях Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, оскільки здійснений без направлення і доставлення ОСОБА_1 для огляду поліцейським (проведено огляд на підставі власної заяви апелянта), а також огляд у медичному закладі й складення висновку за результатами огляду проведено без залучення поліцейського, присутність якого при огляді є обов`язковою.

Отже, наявність у матеріалах провадження зазначеного вище медичного висновку не впливає на необхідність і правильність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а посилання апелянта на вказаний висновок є безпідставним.

Водночас доводи апеляційної скарги щодо підстави та обставин зупинки автомобіля за своїм змістом не стосуються конструктивних ознак диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, не утворюють достатню підставу для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження щодо ОСОБА_1 , адже не спростовують факт керування ним транспортним засобом і його відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, тобто наявність у його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і, враховуючи викладене вище, також самі по собі не обумовлюють недопустимість чи неналежність доказів по справі з огляду на відсутність безпосереднього прямого зв`язку між цими питаннями та обставинами, які мають місце в межах складу вказаного вище адміністративного правопорушення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної постанови й закриття провадження щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, не знайшли свого підтвердження.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 є водієм із водійським посвідченням серії НОМЕР_2 , що підтверджується даними довідки ВАП БПП у м. Кременчук УПП у Полтавській області ДПП і не оспорюється в апеляційній скарзі (а.с.6).

Отже, суд першої інстанції з урахуванням положень ст.23, 33 КУпАП правильно наклав на ОСОБА_1 стягнення відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, а тому посилання ОСОБА_1 у судовому засіданні апеляційної інстанції на потребу в посвідченні водія, оскільки він має сім`ю, зокрема, матір, дівчину, не свідчать про можливість накладення на нього більш м`якого стягнення, оскільки санкція ч.1 ст.130 КУпАП є безальтернативною.

Ураховуючи наведене вище, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Поновити представнику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокату Пінчук Ю.В., строк на апеляційне оскарження постанови Крюківського районного суду м. Кременчук від 11 вересня 2025 року щодо ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Пінчук Ю.В., залишити без задоволення, а постанову Крюківського районного суду м. Кременчук від 11 вересня 2025 року щодо ОСОБА_1 без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду О.М. Корсун