печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2026 року м. Київ

суддя Печерського районного суду міста Києва Соловйов О.Л., при секретарі судового засідання Слободян В.О., за участю особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , захисника Святенка І.П. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Києві матеріали, які надійшли з УПП в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

28.06.2025 о 23:30 год по вул. Шота Руставелі, 44 у м.Києві, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Mercedes-Benz ML320 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні водій ОСОБА_1 провину не визнав, відмову від проходження огляду обумовив психічним збудженням, викликаним через спілкування зі знайомими військовослужбовцями. Вживання алкоголю припускає лише після припинення керування ТЗ, оскільки порушивши ПДР України відмовився від подальшого керування. Перебуваючи в салоні автомобіля, двигун якого був заведений, очікував на дружину, яка повинна була продовжити керування. Вимоги працівників поліції щодо проходження огляду на стан сп`яніння вважає безпідставними, оскільки водієм не являвся, рух ТЗ не здійснював. З огляду на викладене, просив суд закрити провадження у справі, з підстав передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Дії працівників поліції із притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП за фактом недотримання вимог дорожніх знаків при здійсненні керування ТЗ, вважав незаконними, спрямованим на штучне створення преюдиціальних дій.

Захисник Святенко І.П. надав суду письмові заперечення із додатками, що виключно позитивно характеризують ОСОБА_1 . Наполягав на відсутності достатніх та допустимих доказів, які підтверджують факт керування ТЗ. Опираючись на пояснення останнього, та відео з нагрудних камер поліцейських, звернув увагу на об`єктивність тверджень ОСОБА_1 про добровільну відмову від керування автомобілем, оскільки припарковані уздовж узбіччя автомобілі перешкоджали подальшому руху. Наполягав на закритті провадження по справі, оскільки працівниками патрульної поліції не зібрано належних та допустимих доказів керування ТЗ.

Відтворенням в судовому засіданні відеозапису з камер №472318, 477470, 476814, 476503 встановлено, що водій ОСОБА_1 , безпосередньо перебуваючи за керуванням автомобілем Mercedes-Benz ML320 CDI, під час спілкування із працівниками патрульної поліції визнає факт порушення ПДД України під керування автомобілем. На вимогу працівників поліції надати документи та пройти огляд на встановлення стану сп`яніння, категорично відмовився, посилаючись на погане самопочуття та відсутність факту керування. Вимога працівників поліції пройти огляд на встановлення стану сп`яніння неодноразово доведена водію ОСОБА_1 , на що останній безпідставно відмовився шляхом ухилення від надання чіткої відповіді на вимогу поліцейського.

Відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року №14, судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Так, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 375749 від 29.06.2025 складений у відповідності до вимог чинного законодавства, а викладені у ньому обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме: направленням на огляд, відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, що підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Складання працівником поліції Направлення на огляд.., та запис у ньому про доставляння водія у заклад охорони здоров`я, не виключає відповідальності останнього за відмову у проходженні огляду на стан сп`яніння, оскільки часом та місцем вчинення вказане правопорушення не обмежується. Водій має можливість відмовитись від проходження огляду, також безпосередньо у медичному закладені, що за умов дотримання вимог ст.266 КУпАП, уповноважує працівників поліції скласти відповідний протокол про адміністративне правопорушення.

Доводи ОСОБА_1 про незаконність дій працівників поліції, які за відсутності факту керування безпідставно висунули вимогу про проходження огляду на встановлення стану сп`яніння, не можуть слугувати підставою для тверджень про відсутність події та складу правопорушення для виправдання особи.

Факт керування ТЗ преюдиціально доведено постановою про накладення адміністративного стягнення…., серії ЕНА №5093966 від 29.06.2025, за якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу за керування ТЗ не маючи права керування за що, передбачена відповідальність ч.1 ст.122 КУпАП.

Таким чином, у судовому засіданні об`єктивно встановлено та підтверджується дослідженими доказами у їх сукупності, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та всупереч вимогам п. 2.5 ПДР України на вимогу працівників поліції відмовився пройти медичний огляд у встановленому порядку.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, та про необхідність накладення на нього, як особу, винну у вчиненні адміністративного правопорушення, адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На підставі ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення з правопорушника слід стягнути судовий збір на користь держави.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130 ч. 1, 251, 252, 268, 283 - 285 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 мінімальної заробітної плати, що становить 665 грн. 60 копійок

Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерського районного суду міста Києва протягом десяти днів.

Суддя О. Соловйов