Номер провадження3/205/5684/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.2026 м. Дніпро

Суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра Дахно М.М., дослідивши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.184 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

На адресу суду з Відділу поліції №1 Дніпровського районного управління поліції №1 ГУНП в Дніпропетровській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.184 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 86172885 від 09.12.2025 ОСОБА_1 належним чином не займається вихованням свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме останній 26.10.2025 о 06:44, керуючи автомобілем Opel Astra НОМЕР_1 , рухався по вул.Набережній Заводській зі сторони вул.Метробудівської у напрямку пров.Парусного, де в районі буд.4 не впорався з керуванням та в`їхав в металевий паркан, своїми діями порушив п.2.1 а, 12.1 Правил дорожнього руху. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 3 ст.184 КУпАП.

До протоколу уповноваженою особою долучено копії матеріалів кримінального провадження №0002526 за ч.1 ст.286 КК України:

-постанова про закриття кримінального провадження 0002526 від 31.10.2025,

-рапорт про реєстрацію кримінального правопорушення,

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Opel Astra НОМЕР_1 ,

-актовий запис про народження ОСОБА_2 ,

-протокол огляду дорожньо-транспортної пригоди від 26.10.2025,

-протокол допиту ОСОБА_3 про те, що 26.10.2025 о 06:00 він прокинувся та виявив зникнення припаркованого біля дому автомобіля Opel Astra НОМЕР_1 , одразу повідомив на лінію 102 про те, що автомобілем заволодів його син ОСОБА_4 , пояснив, що його син перебуває у нестабільному стані,

-висновок експерта №3668-25 від 30.10.2025, згідно якого в діях водія автомобіля Opel Astra НОМЕР_1 вбачається невідповідність технічних вимог ст.12.1 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з технічним характером дорожньо-транспортної пригоди,

-пояснення ОСОБА_2 про те, що 26.10.2025 вранці близько 04:30 він вирішив покататися на автомобілі батьків Opel Astra, та без дозволу батьків, які відпочивали, взяв ключі від авто, вийшов на вулицю, де воно було припарковане, завів його та поїхав у бік правого берега, проїхав Кайдакський міст та не справився з керуванням та в`їхав у металевий паркан;

-пояснення ОСОБА_1 про те, що 26.10.2025 вони із чоловіком прокинулись вдома та виявили відсутність сина ОСОБА_2 та відсутність сумки чоловіка із ключами від автомобіля та документами, на подвір`ї виявили відсутність автомобіля, одразу зателефонували на лінію 102, близько 07:00 працівники поліції повідомили про те, що син на автомобілі не впорався із керуванням та врізався у паркан.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що мешкає разом із неповнолітнім сином ОСОБА_2 та чоловіком ОСОБА_3 , підтвердила раніше надані пояснення про те, що син вранці, коли вони з чоловіком спали, самостійно взяв ключи від автомобіля та поїхав на ньому. Також додала, що два роки тому виявилося, що син хворіє на психічне захворювання, з приводу чого вони з ним неодноразово звертались до психіатра, де він проходив лікування. На підтвердження вказаних обставин надала суду копію консультаційного висновку експерта №857872 від 10.11.2025, яким у неповнолітнього ОСОБА_2 встановлено змішані розлади поведінки та емоцій; копію виписки з медичної карти стаціонарного хворого №20851 щодо лікування ОСОБА_2 в період з 26.10.2025 по 10.11.2025, кий містить відомості про перебування дитини під наглядом психіатра з раннього віку з приводу порушення поведінки та емоцій, проходження у липні 2025 року стаціонарного лікування у відділенні для дітей з розладами психіки та поведінки; супутнім діагнозом встановлено асоціальний розлад поведінки. Також додала, що про ці обставини вона розповідала працівнику поліції, яка відбирала в неї письмове пояснення, проте остання їх у поясненні не вказала.

Заслухавши пояснення учасника провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точності відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно вимог п.1, п.15 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1376 06.11.2015, складання протоколів про адміністративні правопорушення, отримання пояснення від осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків здійснюють уповноважені на те посадові особи органів поліції; до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Отже, процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого процесуального законодавства покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Частиною 3 статті 184 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 1734 цього Кодексу.

Таким чином, у справах вказаної категорії обов`язковому доведенню підлягає факт вчинення такого правопорушення неповнолітньою дитиною особи, що притягається до адміністративної відповідальності. Це означає, що такі дії дитини має бути кваліфіковано уповноваженою особою за конкретною статтею КУпАП та доведено кожну ознаку складу вказаного правопорушення.

Оцінюючи протокол про адміністративне правопорушення на предмет його обґрунтованості, суд констатує, що уповноваженою особою дії неповнолітнього ОСОБА_2 взагалі не кваліфіковано за конкретною статтею КУпАП.

За таких обставин, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП, в діях ОСОБА_1 .

Окрім того, суд наголошує, що уповноваженою особою взагалі під час складення протоколу про адміністративне правопорушення не взято до уваги стан психічного здоров`я неповнолітнього ОСОБА_2 .

Оцінюючи зазначені докази, суд бере до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Однак, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення і являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи. Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України», п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене, і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 N 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в України та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» вказується, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпції факту. Тобто таких, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

У справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У постанові Верховного суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, була висловлена правова позиція про те, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Враховуючи відсутність у даній справі належних та беззаперечних доказів факту вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , беручи до уваги відсутність у суду права самостійно редагувати фабулу адміністративного правопорушення та права відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу, суд дійшов висновку про те, що за таких обставин факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП, є недоведеним, що має наслідком закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 38, 247, 251, 252, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 184 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Новокодацький районний суд міста Дніпра.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М.М.Дахно