Провадження 3/557/13/2026
Справа 557/1717/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2026 року с-ще Гоща

Суддя Гощанського районного суду Рівненської області Оленич Ю.В., за участю захисника Клострейх О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в с-щі Гоща адміністративні матеріали, що надійшли з УПП в Рівненській області ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

01 вересня 2025 року о 05 годині 26 хвилин ОСОБА_1 на 293 км а/д «Київ-Чоп», с. Терентіїв, в порушення п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6810 (2280)», що підтверджується тестом № 4761 від 01 вересня 2025 року, результати огляду становлять 0,29 ‰.

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, його захисник адвокат Клострейх О.В. у судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнає, так як не вживав алкогольних напоїв, а їхати в лікарню відмовився, оскільки поліцейські йому повідомили, що там він проходитиме такий самий огляд. Також захисник підтримала раніше подані до суду клопотання про визнання результатів огляду недійсними та про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відповідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Так, у вказаних клопотаннях адвокат Клострейх О.В. зазначила, що працівники поліції, спілкуючись із ОСОБА_1 та пропонуючи йому незаконний огляд на стан сп`яніння, не повідомили про наявність у нього конкретних ознак сп`яніння, а зазначені ними ознаки у матеріалах справи є сумнівними, оскільки ОСОБА_1 перебував в адекватному стані та будь-яких ознак алкогольного сп`яніння у нього не було, а тому пропозиція поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за відсутності доказів наявності ознак такого сп`яніння, на її переконання, є неправомірною. Також захисник звернула увагу на те, що прилад за допомогою якого здійснено огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проходив калібрування більше ніж 6 місяців тому, а тому результати такого огляду остання вважає неналежним доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, адже такий прилад не повинен був експлуатуватися. Окремо захисник вказала на те, що результ огляду ОСОБА_1 , який склав 0,29 ‰, відповідно до Віденської конвенції про дорожній рух та з урахуванням похибки самого алкотестера Drager моделей 6810 та 6820, яка сягає 0,042 ‰, перебуває в межах похибки приладу Drager 6810 та не може беззаперечно свідчити про вину останнього у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Теперик О.В. у своїх письмових поясненнях, покликаючись на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, просила закрити провадження по справ, так як результат його огляду в 0,29 ‰ не може свідчити про перебування водія в стані алкогольного сп`яніння, оскільки такий результат є в межах похибки приладу відповідно до Віденської конвенції про дорожній рух та технічних характеристик приладу, і.

Заслухавши захисника Клострейх О.В., дослідивши матеріали справи, приходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Пунктом 2.9 а) Правил дорожнього руху визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимог Правил дорожнього руху України передбачена ст. 130 КУпАП.

Зокрема за приписами ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, незважаючи на невизнання ним своєї вини, стверджується даними наступних досліджених доказів:

-протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 440032 від 01 вересня 2025 року;

-результату тестування на алкоголь за допомогою приладу «Alcotest Drager 6810 (2280)» від 01 вересня 2025 року;

-свідоцтва про повірку приладу «Alcоtest № 6810», яке чинне до 03 квітня 2026 року;

-акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 01 вересня 2025 року та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від цього ж числа;

-обов`язання до протоколу про адміністративне правопорушення про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортними засобами протягом 24 годин;

-відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, на яких зафіксовані обставини зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказані вище докази є узгодженими між собою і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому такі суддя вважає належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

Так, з досліджених доказів суддею установлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та за порушення ПДР був зупинений працівниками поліції. Останніми у ОСОБА_1 у ході спілкування було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови), та на їх вимогу водій на місці зупинки транспортного засобу пройшов огляд на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Alcotest 6810», за результатом якого було зафіксовано показник 0,29 ‰. ОСОБА_1 з вказаним результатом приладу погодився та не виявив бажання пройти огляд у закладі охорони здоров`я.

Підстав ставити під сумнів результати тестування на алкоголь, проведені за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810», суддею не встановлено і доводи захисту з даного приводу відхиляються, з оглязу на наступне.

З даних результату огляду ОСОБА_1 з використанням технічного засобу «Drager Alcotest 6810», тест № 4761 від 01 вересня 2025 року установлено, що на момент огляду рівень алкоголю у нього становить 0,29 ‰. При цьому, вказаний огляд був проведений відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735.

Крім того, результати проведеного поліцейським огляду, були зазначені в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучений вказаний акт огляду, що відповідає пункту 5 Порядку та пункту 10 Розділу ІІ Інструкції, зазначених вище.

Суддею звертається увага на те, що використання газоаналізаторів «Drager Alcotest», які були завезені та реалізовані на території України та введені в експлуатацію користувачем з 10 лютого 2010 року до 10 лютого 2015 року, а саме протягом терміну дії свідоцтва про державну реєстрацію (процедура реєстрації стосується взаємовідносин організацій, які поставляють прилади на територію України та виробників. Закон не пов`язує термін дії сертифікату про реєстрацію із терміном використання приладу) та є можливим за умови додержання вимог щодо повірки (калібрування), що підтверджують правильність результатів вимірювання.

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проведено за допомогою пристрою «Drager Alcotest 6810».

З виписки результату огляду за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6810 ARАМ-2280» вбачається, що датою калібрування приладу є 03 квітня 2025 року.

Відповідно до сертифікату затвердження типу вимірювальної техніки, міжповірочний інтервал приладу «Drager Alcotest 6810» становить один рік, тобто до 03 квітня 2026 року (огляд проводився 01 вересня 2025 року), а відтак підстави для визнання результатів огляду проведеного за допомогою вказаного приладу недійсними - відсутні.

Що стосується твердження сторони захисту про те, що результат огляду ОСОБА_1 в 0,29 ‰ не можуть свідчити про перебування водія в стані алкогольного сп`яніння, оскільки такий результат є в межах похибки приладу відповідно до Віденської конвенції про дорожній рух, то суддя зауважує наступне.

Так, відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки - «Alcotest 6810» (зав. № ARАМ-2280), яке чинне до 03 квітня 2026 року, межі допустимої похибки приладу в діапазоні вимірювань від 0,00 ‰ до 0,84 ‰ становлять 0,042 ‰.

Згідно п. 7 Розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

З огляду на те, що у ОСОБА_1 за результатами огляду зафіксовано показник 0,29 ‰ алкоголю, що, навіть з урахуванням максимальної похибки для технічного приладу «Drager Alcotest 6810», перевищує допустиму кількість алкоголю в крові, у суду відсутні підстави вважати, що такий цифровий показник може бути викликаний похибкою.

Також є безпідставним посилання сторони захисту на положення Віденської Конвенції про дорожній рух.

Так, у ст. 8 Віденської Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, з доповненнями, внесеними Європейською угодою від 01 травня 1971 року, міститься норма про те, що у національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування транспортними засобами під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю у крові, а у відповідних випадках - в повітрі, що видихається, перевищення якого є не сумісним із керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові у відповідності із національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

У даному випадку вказана норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким, на думку авторів конвенції, настає алкогольне сп`яніння. Проте, Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0,25 ‰ у повітрі, що видихається, що й має місце в Україні, де встановлено мінімальний показник рівня алкоголю у крові - 0,2 ‰.

Отже, з огляду на встановлені в ході дослідження доказів обставини, заперечення ОСОБА_1 своєї винуватості суддею відхиляються та розцінюються як обраний спосіб захисту з метою уникнення відповідальності.

Аналізуючи досліджені докази суддя приходить висновку, що працівники поліції діяли у межах повноважень та відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, докази, що містяться в матеріалах справи, повністю узгоджуються між собою та підтверджують обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, приходжу висновку про те, що подія правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, мала місце, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення доведена повністю.

Враховуючи характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, те, що його дії характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпечність, становлять небезпеку дорожньому руху та несуть загрозу для життя і здоров`я його учасників, вважаю за можливе притягнути останнього до адміністративної відповідальності і з метою його виховання та запобігання вчиненню ним нових правопорушень, призначити йому покарання у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що передбачено санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Крім того, виходячи з вимог ст. 40-1 КУпАП та відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із ОСОБА_1 в доход держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 665,60 грн.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130, 283, 284, 287-289 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і застосувати щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень та підлягає зарахуванню на рахунок UA0017001, отримувач коштів ГУК у Рівнен.обл./Рівнен.обл./21081300, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 21081300, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу - 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 в доход держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок на рахунок №UА0026001, отримувач коштів ГУК у м. Києві 22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), за кодом класифікації доходів бюджету - 22030106.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Гощанський районний суд Рівненської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено 06 січня 2026 року.

Суддя Ю.В. Оленич