печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2026 року м. Київ

Суддя Печерського районного суду м.Києва Соловйов Олег Леонідович, розглянувши матеріали, що надійшли з Відділу адміністративної практики УПП в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, голови ГС «Підтримка мережі Unic», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР №521633 від 23.11.2025, водій ОСОБА_1 23.11.2025 о 17:00 год. у м.Києві на перехресті площі Андрія Первозванного та Дніпровського узвізу керуючи автомобілем Mitsubishi Outlander номерний знак НОМЕР_1 , не врахувала дорожньої обстановки, при зміні напрямку руху не впевнилась в безпечності свого маневру та скоїла зіткнення з автомобілем Mercedes Benz номерний знак НОМЕР_2 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.2.3 «б», 10.1ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

За правовою позицією водій ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, категорично заперечувала. За обставинами події показала, що наближуючись до перехрестя відповідно до дорожньої розмітки через звуження проїжджої частини в одну полосу, зайняла положення ближче до осевої лінії, та очікувала на зелений сигнал світлофора. Почавши рух при здійсненні правого повороту, перешкод для руху не спостерігала, та на середині маневру відчула повштух з правого боку. Через погодні умови, оцінила це як приховані зливою нерівності проїжджої частини та продовжила рух. На вимогу водія автомобіля, що рухався позаду здійснила зупинку та дізналась про зіткнення задньої бокової поверхні із лівою передньою частиною іншого автомобіля. Наполягає, що у випадку дотримання дорожньої розмітки іншим водієм, настання ДТП за вказаних умов було б неможливим.

Інший учасник ДТП - водій автомобіля Mercedes Benz номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, в письмових поясненнях наданих працівникам патрульної поліції на місці події, не заперечувала участь у ДТП. За обставинами події повідомила, що рух здійснювала у правій смузі, ближче до узбіччя. Перед перехрестям зупинилась поряд із автомобілем у лівій смузі, із яким в подальшому відбулось зіткнення. Винним у настанні ДТП вважає водія іншого ТЗ, оскільки при зміні напрямку руху, той не переконався в безпечності свого маневру, та припустився зіткнення із автомобілем незважаючи на застосовані нею заходи гальмування.

З`ясувавши правову позицію особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та ознайомившись із показами іншого учасника ДТП, дослідивши наявні матеріали справи, слід дійти до наступних висновків.

Згідно положень ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад). При вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП судом має бути з`ясовано наявність причинно-наслідкового зв`язку між виникненням даної ДТП, порушенням ПДР особою та наслідками, які настали, а саме: пошкодженням транспортних засобів.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Досліджені в судовому засіданні докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 521633 від 23.11.2025, схема місця ДТП, яка сталася 23.11.2025, не доводять беззаперечно та поза розумним сумнівом факту порушення ОСОБА_1 п.10.1 ПДР та, відповідно, вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, як і пояснення водіїв.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.10.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Водночас суд звертає увагу, що п.10.1 ПДР регламентує загальні умови безпечного руху, де «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

Аналізуючи свідчення учасників аварії у порівнянні зі долученою схемою місця ДТП, слід дійти до висновку про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями водія ОСОБА_1 із настанням ДТП. Так, відповідно до інкримінованого п.10.1 ПДР на водія покладається обов`язок дотримуватись безпечного бокового інтервалу. Керуючись зазначеним пунктом, при здійсненні руху суміжними смугами у попутному напрямку водії повинні здійснювати рух із безпечною дистанцією та безпечним боковим інтервалом. Здійснюючи рух у межах смуги проїжджої частини, водій ОСОБА_1 належним чином дотрималась вказаних вимог ПДР України. Разом з тим, при зміні напрямку руху водії автомобіля Mercedes Benz номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_2 повинна була керуватись абз.1 п.10.3 ПДР України, який регламентує, що у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. Водій ОСОБА_1 , сподіваючись на неухильне виконання вимог іншими учасниками дорожнього руху, з метою забезпечення безпеки руху, як це декларовано у зазначеному пункту ПДР, продовжив рух сподіваючись, що водій автомобіля Mercedes Benz номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_2 не бдуде здійснювати рух в порушення вимог дорожньої розмітки або поступиться дорогою. Виникнення небезпеки у вигляді виїзду ТЗ на смугу, якою здійснював рух автомобіль Mitsubishi Outlander номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , зобов`язувало водія ОСОБА_2 вжити вичерпних заходів до екстреного гальмування або безпечного об`їзду перешкоди, як це регламентовано п.12.3 ПДР України.

За даних дорожніх умов інкриміновані водієві автомобіля автомобіль Mitsubishi Outlander номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 порушення п.2.3 «б», п.10.1. ПДР України не перебувають у причинно-наслідкову зв`язку, оскільки їх дотримання носить загальний характер безпеки дорожнього руху та не визначаються настанням ДТП.

Згідно вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Приймаючи дане рішення, суд керується п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», яким визначено, зокрема, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відтак встановлені у судовому засіданні у даній справі про адміністративне правопорушення усі її обставини в їх сукупності, дають підстави дійти висновку, що матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124КУпАП та їх аргументація у цілому не доводять вини «поза розумним сумнівом» у його діях складу наведеного адміністративного правопорушення.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово наголошував на тому, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. При цьому суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши усі наявні у справі докази з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи обставини справи, керуючись ст. 7, 247, 251-252, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом 10 діб з моменту її винесення.

Суддя О. Соловйов