Справа № 243/42/26
Провадження № 3/243/350/2026
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 січня 2026 року суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Фалін І.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з тимчасової ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_2 (командир взводу, мол.сержант), місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 172-19 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДНК-2 № 5537 від 23.12.2025 встановлено, що 23.12.2025 о 18 годині 50 хвилин, молодший сержант ОСОБА_1 , перебуваючи на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 , перевозив через блокпост в н.п. Долина Донецької області корпус гранати GHO -1 RDX - 1 шт., корпус гранати Ф-1 -1 шт., запал УЗРГМ -1 шт., запал AF-11-1 шт. без супровідних документів в супереч Наказу Міністра оборони України № 359 від 29.06.2005, чим порушив правила поводження зі зброєю та боєприпасами, в умовах особливого періоду, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-19 КУпАП.

Особа, стосовно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 повідомлявся про дату, час та спосіб розгляду справи, шляхом направлення на номер мобільного телефону, який зазначений в матеріалах справи, судової повістки в електронній формі за допомогою смс-повідомлення, в судовому засіданні участі не приймав, до матеріалів справи долучив заяву, відповідно до якої вину у вчиненому правопорушенні повністю визнав, просить розгляд справи проводити у його відсутності, просив найменш суворого покарання у зв`язку з важким матеріальним становищем.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄКПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст.6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Таким чином, доступ до суду є аспектом права на справедливий суд, порушення якого (права на доступ) неодноразово визнавалось ЄСПЛ, зокрема в справах «Кутіч проти Хорватії», заява № 487778/99 п.25. ЄСПЛ 2002-11, «Меньшакова проти України», заява № 377/02 від 08.04.2010.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 Європейський Суд з прав людини наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Стаття 268 КУпАП не містить заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ст. 172-19 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, однак не з`явилась в судове засідання, проте надала клопотання про розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ч. 2 ст. 172-19 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил поводження із зброєю, а також боєприпасами, вибуховими, іншими речовинами і предметами, що становлять підвищену небезпеку для оточення, а також з радіоактивними матеріалами, вчинені в умовах особливого періоду.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

Основним безпосереднім об`єктом правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-19 КУпАП, є порядок експлуатації військової техніки (частиною якого є порядок поводження з речовинами і предметами, що становлять підвищену небезпеку для оточення).

Об`єктивна сторона полягає у порушенні норм військових статутів, інших законів, інструкцій, положень, які визначають порядок поводження військовослужбовців зі зброєю, дотримання якого є обов`язковим для запобігання нещасних випадків з людьми, аварій, катастроф, інших тяжких наслідків.

Предметом правопорушення є зброя, бойові припаси, вибухові, радіоактивні та інші речовини і предмети, що становлять підвищену небезпеку для оточення.

Суб`єктом правопорушення є будь-який військовослужбовець, а так само військовозобов`язаний під час проходження зборів: а) якому відповідні речовини (предмети) були надані (ввірені) у службове користування, передані для охорони, перевезення, підрахунку, проведення занять, обслуговування тощо; б) який в силу службового становища чи у зв`язку з виконанням певних обов`язків мав до них відношення і скористався ними без дозволу командування; в) який незаконно отримав ці речовини (предмети) внаслідок їх викрадення, привласнення, вимагання тощо.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується виною в формі необережності.

Слід звернути увагу на те, що ст. 172-19 КУпАП є бланкетною, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст. 172-19 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння. А тому при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за цією статтею обов`язковим є посилання на спеціальні норми законодавства.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

До протоколу серії ДНК-2 № 5537 від 23.12.2025 долучено наступні докази:

- письмове пояснення ОСОБА_1 від 23.12.2025, відповідно до якого 23.12.2025 близько о 18-50 год. він перевозив на позиції підрозділу корпус гранати GHO -1 RDX - 1 шт., корпус гранати Ф-1 -1 шт., УЗРГМ -1 шт., AF-11-1 шт., однак на блокпосту в АДРЕСА_2 під час перевірки було виявлено дані боєприпаси. В ході перевірки виявив, що супровідні документи на дані боєприпаси він забув у розташуванні підрозділу. В подальшому документи на дані боєприпаси були підвезені;

- рапорт головного сержанта взводу охорони та ППС роти ІНФОРМАЦІЯ_3 старшого сержанта ОСОБА_2 від 23.12.2025;

- рапорт командира роти ударних безпілотних авіаційних комплексів в/ч НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_3 , з якого слідує, що корпус гранати GHO -1 RDX - 1 шт., корпус гранати Ф-1 -1 шт., УЗРГМ -1 шт., AF-11-1 шт., належать військовій частині НОМЕР_2 та перевозились на позиції підрозділу, однак ОСОБА_1 забув документи у підрозділі. В подальшому документи він підвіз на блокпост у АДРЕСА_2 ;

-військовим квитком серії НОМЕР_3 від 17.12.2024, яким підтверджується перебування ОСОБА_1 , на військовій службі;

- супровідний лист на перевезення боєприпасів, згідно якого ОСОБА_1 23.12.2025 року перевозив гранату GHO -1 RDX - 1 шт., гранату Ф-1 -1 шт;

-роздавально-здавальна відомість боєприпасів на пункті бойового постачання взводу безпілотних наземних комплексів ВЧ НОМЕР_2 з 18.12.2025 по 31.12.2025, якою підтверджується отримання 18.12.2025 ОСОБА_1 набоїв калібру 5,56 х 45 мм- 1000 шт. та ручних гранат 5 шт.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно п.7 Розділу ІІ Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 329 від 23.10.2021, до протоколу долучаються матеріали (докази), що підтверджують факт вчинення військового адміністративного правопорушення (рапорти посадових осіб, заяви, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків правопорушення, інші документи, які стосуються правопорушення). Матеріали, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про військове адміністративне правопорушення покладається на уповноважену посадову особу, яка складає протокол.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення не містить посилання на пункт конкретної спеціальної норми законодавства, відповідні правила поводження з боєприпасами, що становлять підвищену небезпеку для оточення, які були порушені.

Крім того, суд зазначає, що надані письмові пояснення ОСОБА_1 , рапорт старшого лейтенанта ОСОБА_3 та долучені докази, свідчать про те, що ОСОБА_1 забув відповідні документи на боєприпаси в розташуванні підрозділу, які пізніше йому були підвезені, а тому ОСОБА_1 на законних підставах перевозив боєприпаси. Таким чином, суд приходить до висновку, що відсутні законодавчо-визначені ознаки, які дають підстави дійти висновку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування щодо неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.

Так, за ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення".

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції "кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку". А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

У справі "Малофєєва проти Росії" ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення ("проведення несанкціонованого пікету"), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні у справі "Карелін проти Росії" ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Окрім того, суд зауважує, що сам факт визнання особою вини у порушенні не може бути достатнім доказом і не звільняє суб`єкта владних повноважень від обов`язку дотримуватись норм чинного законодавства під час фіксації виявленого адміністративного правопорушення, а також при оформленні матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки в протоколі не зазначено який саме пункт нормативно-правового акту правил поводження з боєприпасами був порушений ОСОБА_1 , а долучені докази не підтверджують правову кваліфікацію його дій, тому справу необхідно закрити у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-19 КУпАП.

Керуючись ч. 2 ст. 172-19, ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 2 ст. 172-19 КУпАП- закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів, з дня її проголошення.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду

Донецької області Іван Юрійович Фалін