Справа № 503/27/26
Провадження № 3/503/112/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Сердюк Б.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працевлаштованої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 не належним чином виконує обов`язки щодо забезпечення необхідних умов для проживання та виховання своїх підопічних дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Під час обстеження житлово-побутових умов проживання 24 грудня 2025 року в будинку за місцем проживання було брудно, на підлозі розкидане сміття та дитячі речі, у дітей відсутні зошити та підручники, діти сплять на одному ліжку, запасу продуктів харчування немає. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_1 до суду не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про місце та час розгляду справи була повідомлена завчасно та належним чином, про що свідчить зміст протоколу про адміністративне правопорушення у якому нею проставлений підпис в графі про отримання примірника протоколу та ознайомлення з часом та місцем розгляду справи. Додатково вона була повідомлена шляхом направлення судової повістки у додаток "Viber" на номер її телефону, зазначений у протоколі, що підтверджує відповідна довідка про доставку. При цьому немає підстав вважати, що до протоколу внесений невірний номер телефону, оскільки протокол нею підписаний без жодних зауважень. Клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 на адресу суду не надходило. За змістом ст. 268 КУпАП України присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачених ст. 184 КУпАП України, не є обов`язковою. За таких обставин, дану справу може бути розглянуто за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшов наступних висновків.

Частиною 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. 18 Закону України "Про охорону дитинства" держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Отже, ухилення батьків або осіб, що їх замінюють, від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП підтверджується дослідженими доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, актом обстеження умов проживання, актом візиту в сім`ю, поясненнями та іншими матеріалами справи у їх сукупності.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася та не надала жодних доказів, які б давали можливість дійти висновку, що викладені в протоколі обставини виникли не внаслідок її винної поведінки.

При вирішенні питання щодо призначення адміністративного стягнення, враховуються положення ст. 33 КУпАП, а саме характер вчиненого правопорушення, особа порушниці, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Отже, ураховуючи конкретні обставини вчинення адміністративного правопорушення, особу порушниці, відсутність обтяжуючих обставин, її майновий стан, суддя дійшов висновку, що необхідним і достатнім буде застосування відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді попередження.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України "Про судовий збір", у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності сплачує судовий збір за ставкою 0,2 від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Керуючись ст. ст. 33, 40-1, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП і застосувати до неї адміністративне стягнення у виді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір, у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Б.С. Сердюк