ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/91/26 Справа № 695/4329/25 Категорія: ч. 1 ст. 173-2 КУпАП Головуючий у І інстанції Ватажок-Сташинська А. В. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2026 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., за участі правопорушника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника Побиванця Ю.В. на постанову Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 6.11.2025 р., якою ОСОБА_1 , який наро-

дився ІНФОРМАЦІЯ_1. в с. Мельники Золотоні-

ського р-ну Черкаської обл., громадянина

України, який має середню освіту, не одру-

жений, пенсіонер, проживає

АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 173? КУпАП та на нього накладено адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн., стягнуто судовий збір в сумі 605,60 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду, 15.09.2025 р. о 16 год. перебуваючи в СТ «Труд», вул. Абрикосова, 39, ОСОБА_1 умисно виганяв з дому свою співмешканку ОСОБА_2 , що проживає разом з ним, чим міг завдати шкоди її психологічному здоров`ю, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру та скоїв адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник Побиванець Ю.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки строк на оскарження пропущено з поважних причин, скасувати постанову суду та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Клопотання про поновлення строку обгрунтовує тим, що ОСОБА_1 , отримавши копію оскаржуваної постанови лише 21.11.2025 р., звернувся до Північного МРЦ БВПД для отримання безоплатної правничої допомоги. Доручення на представництво центром видане 21.11.2025 р., адвокат в стислий термін підготував апеляційну скаргу та подав до суду, а тому строк на оскарження пропущений з поважних причин.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ч. 1 ст. 1732 КУпАП передбачена адмінвідповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто, умисного вчинення будь- яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо) внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Для встановлення події правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю. Не кожну сварку чи конфлікт можна вважати домашнім насильством, особливостями ознак домашнього насильства є наявність патеру повторюваності в часі інцидентів множинних видів насильства. Між колишнім подружжями виникла саме сварка на ґрунті непорозуміння в особистих відносинах, яка носила одноразовий характер.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адмінправопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Матеріали справи містять дані про видачу ОСОБА_1 копії судового рішення лише 10.11.2025 р. ( а. пр. 22), 24.11.2025 р. ЦБВПД сформоване доручення та адвоката Побиванця Ю.В. призначено представником інтересів у суді у справі № 695/4329/25, 29.11.2025 р. захисник здав апеляційну скаргу на пошту (а. пр. 24), тому апеляційний суд вважає за необхідне визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 , який не заперечував проти розгляду апеляційної скарги за відсутності його захисника, підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не-обґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до вимог ст. ст. 254-256 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 1732 КУпАП вчинення домашнього насильства в сім`ї, - умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 1732 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адмінвідповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 1732 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п. п. 4, 7 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Нормами зазначеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт - це особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Уповноважена особа органу Національної поліції у протоколі про адмінправопорушення серії ВАД № 437095 від 18.09.2025 р. вказала, що 15.09.2025 р. о 16 год. в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 умисно виганяв з дому свою співмешканку ОСОБА_2 , що проживає разом з ним, чим міг завдати шкоди її психологічному здоров`ю, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

Апеляційний суд звертає увагу, що в протоколі інформація про можливих свідків зазначених подій відсутня.

Крім того, працівник поліції, який складав протокол про адмінправопорушення не відобразив наслідки, настання яких є обов`язковою умовою для настання адмінвідповідальності, згідно із диспозицією ч. 1 ст. 1732 КУпАП, більше того, наслідків діяння ОСОБА_1 у виді можливості завдання шкоди психічному, фізичному здоров`ю потерпілій у протоколі не зазначено, окрім того матеріали справи не містять доказів завдання чи можливості завдання шкоди потерпілій, не встановив таких і суд першої інстанції під час в судового розгляду.

На обґрунтування вчинення ОСОБА_1 адмінправопорушення суд послався на матеріали справи, які містять пояснення ОСОБА_2 , рапорт поліцейського, в якому заявником зазначений ОСОБА_1 , а кривдником ОСОБА_2 , пояснення ОСОБА_1 та на підставі яких і було складено протокол про адмінправопорушення.

Апеляційний суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, вважає, що суд першої інстанції передчасно прийшов до висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адмінправопорушення за ч. 1 ст. 1732 КУпАП, оскільки сварка між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була обопільна, а тому вважає, що постанова суду першої інстанції суперечить вимогам закону.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адмінвідповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом (п. 43 рішення від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України», з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»).

Згідно вказаної позиції ЄСПЛ, «розумним» є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

З урахуванням наведеного та встановлених обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували наявність обставин, передбачених диспозицією зазначеної норми закону, зокрема доказів, що ОСОБА_1 застосовував до своєї співмешканки ОСОБА_2 домашнє насильство та вчинив будь-які умисні дії психологічного спрямування з метою нанести їй моральну шкоду, шкоду її психічному здоров`ю, оскільки докази, які містяться в матеріалах справи, не є такими, що переконливо свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

Суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що з ОСОБА_2 він розірвав шлюб приблизно у 2013 р. Після розлучення вона проживала у нього два останні роки, пустив пожити із жалю, оскільки їй ніде було жити. 15.09.2025 р. ОСОБА_2 вживала алкогольні напої, пішла з дому в невідомому напрямку, коли вона повернулася він сказав їй щоб вона покинула його будинок і йшла геть. 17.09.2025 р. по телефону ОСОБА_2 повідомила йому про намір вчинити самогубство. Шкоди її психологічному здоров`ю він не завдавав, про її намір вчинити самогубство повідомив до поліції.

Працівник поліції, який склав протокол про адмінправопорушення стосовно ОСОБА_1 не долучив беззаперечних доказів вчинення насильства психологічного характеру відносно ОСОБА_2 , якими могли бути як то: відеозапис з камер поліцейських, пояснення свідків чи матеріали звернення потерпілої до медичного закладу за допомогою, тощо.

При апеляційному перегляді не доведено належними та допустимим доказами вчинення щодо ОСОБА_2 психологічного домашнього насильства, не виявлено, які конкретно дії вчинив ОСОБА_1 і чи призвели вони до психологічного розладу ОСОБА_2 , а також чи завдали вони шкоди психічному чи фізичному стану потерпілої особи, або могли завдати таку шкоду.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі презумпції невинуватості.

Тягар доведення складу адмінправопорушення покладається на адміністративний орган, який склав протокол, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння правопорушення.

Провадження в справі про адмінправопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адмінправопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

За вказаних обставин, апеляційний суд не може констатувати, що зібрані у справі докази доводять винуватість ОСОБА_1 в скоєнні правопорушенням за ч. 1 ст. 1732 КУпАП та відповідають критерію «поза розумним сумнівом».

У зв`язку з наведеним вище, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Побиванцю Ю.В. строк на апеляційне оскарження постанови Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 6.11.2025 р.

Постанову Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 6.11.2025 р. відносно ОСОБА_1 - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 1732 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

Апеляційну скаргу захисника Побиванця Ю.В. - задовольнити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.