Єдиний унікальний номер: 378/14/26
Провадження № 3/378/34/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2026 року селище Ставище

Суддя Ставищенського районного суду Київської області Скороход Т. Н., розгля-нувши матеріали, які надійшли з Батальйону № 2 полку патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП НП України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

За протоколом про адміністративне правопорушення від 23 грудня 2025 року серії ВАД № 329930 ОСОБА_1 23 грудня 2025 року, близько 19 год. 20 хв., по місцю свого проживання, по АДРЕСА_1 , виражався нецензурними словами в адресу своєї матері ОСОБА_2 та погрожував їй фізичною розправою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не прибув, про розгляд справи повідомлений належним чином (а.с. 13), про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП, основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

За протоколом про адміністративне правопорушення від 23 грудня 2025 року серії ВАД № 329930 ОСОБА_1 23 грудня 2025 року, близько 19 год. 20 хв., по місцю свого проживання, по АДРЕСА_1 , виражався нецензурними словами в адресу своєї матері ОСОБА_2 та погрожував їй фізичною розправою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП

Відповідно до доданого до протоколу рапорту поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 ППП в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП від 23.12.2025 (а.с. 7), 23.12.2025, отримавши виклик «Домашнє насильство», працівники поліції, прибувши на місце виклику по АДРЕСА_1 , виявили заявника ОСОБА_2 , яка повідомила, що її син ОСОБА_1 висловлювався в її адресу нецензурними словами, тому на ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції додано копії термінового заборонного припису стосовно кривдника від 23.12.2025 (а.с. 2), відповідно до якого ОСОБА_1 заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою з 22 год. 00 хв. 23.12.2025 до 22 год. 00 хв. 27.12.2025; форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 23.12.2025 (а. с. 3), відповідно до якої працівники поліції встановили, що ОСОБА_1 має алкогольну залежність, раніше застосовував до потерпілої психологічне насильство, має фінансові проблеми; заяву та письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 від 23.12.2025 (4, 5), відповідно до яких між нею та ОСОБА_1 виникла сварка, після чого її син почав виражатися в її адресу нецензурними словами; відеозапис з боді-камери поліцейського (на одному оптичному диску) (а.с. 8), на якому зафіксовано пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , надані ними працівникам поліції, які пояснили, що вони в адресу один одного виражалися нецензурною лайкою.

Інші докази вчинення правопорушення ОСОБА_3 в матеріалах справи відсутні.

У протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 не вказані ознаки складу правопорушення та не містяться обставини, які б свідчили, що під час сімейного конфлікту ОСОБА_3 діяв з умислом завдати шкоди психічному та фізичному здоров`ю потерпілій.

Сам конфлікт між сином та матір`ю, не свідчить про вчинення насильства. Крім того, даний конфлікт закінчився до приїзду працівників поліції.

Отже, суть порушення, викладена у протоколі стосовно ОСОБА_3 , не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та не містить всіх ознак об`єктивної сторони вказаного правопорушення, які характеризують зовнішню сторону правопорушення.

Відповідно до вищенаведених норм права та позиції ЄСПЛ, викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Враховуючи викладене вище, вважаю, що наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП в діях ОСОБА_3 не встановлена, а наявність побутового конфлікту між ним та ОСОБА_2 не є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного суд вважає, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституції України, п. 1 ст. 247 ст. ст. 283-285, 287 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Ставищенський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Т. Н. Скороход