справа № 761/5719/25
головуючий у суді І інстанції Левицька Т.В.
провадження № 33/824/4138/2025
головуючий суддя Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 грудня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Мостової Г.І., за участю секретаря Лазоренко Л.Ю., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Смолового Андрія Валерійовича на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 27 травня 2025 року

у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124, частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 27 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Накладено на ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 22 січня 2025 року об 11 год. 55 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Mazda», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Дегтярівській, 49А у м. Києві, під час перестроювання не дав дорогу транспортному засобу, що рухався у попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, чим спричинив зіткнення з транспортним засобом марки «Nissan X-Trail», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим ОСОБА_1 порушив пункт 10.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за статтею 124 КУпАП.

Крім того, 22 січня 2025 року о 13 год. 35 хв. ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Mazda», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Дегтярівській, 49А у м. Києві маючи ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, хитка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці події за допомогою приладу Crater або в лікаря-нарколога водій відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5. Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 - адвокат Смоловий А.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить

скасувати постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 27 травня 2025 року у справі № 761/5719/25 в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та закрити провадження у цій частині у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (пункт 7 частини 1 статті 247 КУпАП).

змінити постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 27 травня 2025 року у справі № 761/5719/25 та визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП із накладенням за частиною 1 статті 130 КУпАП адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн без позбавлення права керування транспортними засобами.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що з моменту вчинення ДТП до дати розгляду справи минуло більше трьох місяців, що є підставою для закриття провадження на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП.

Вказує, що Шевченківським районним судом міста Києва не надано оцінку клопотанню захисника про застосування адміністративного стягнення без позбавлення права керування транспортними засобами.

26 травня 2025 року через підсистему «Електронний суд» захисником ОСОБА_1 адвокатом Смоловим А.В. подано клопотання, у якому захисник просив застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП без позбавлення права керування транспортними засобами.

Клопотання було мотивоване тим, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_3 , пройшов підготовку дистанційних пілотів безпілотних повітряних суден мультимоторного типу (мікро), про що свідчить запис у його військовому квитку, копія якого долучена до матеріалів справи.

Враховуючи, що ОСОБА_1 приймає участь у обороні нашої держави і його військовий обов`язок пов`язаний із виконанням бойових завдань, які потребують постійного переміщення на автомобільній техніці, позбавлення його права керування транспортними засобами унеможливить виконання ним бойових завдань по захисту Батьківщини.

Указане клопотання було спрямоване на застосування принципу щодо індивідуалізації покарання (стягнення) відносно особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП для досягнення визначеної в статті 23 КУПАП мети адміністративного стягнення з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, відсутності обтяжуючих обставин.

Одночасно захисником ОСОБА_1 - адвокатом Смоловим А.В. заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження указаної постанови, яке обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 та його захисник не брали участь у судовому засіданні 27 травня 2025 року, а оскаржувана постанова отримана захисником лише 09 липня 2025 року через систему «Електронний суд».

Вирішуючи клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує таке.

За змістом частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову ухвалено 27 травня 2025 року та останнім днем для подання апеляційної скарги у розумінні частини 2 статті 294 КУпАП, було 06 червня 2025 року.

Гарантуючи відповідно до частини 1 статті 55 Основного Закону України право особи на судовий захист, Конституція України визначає основні засади судочинства, метою закріплення яких є, зокрема, забезпечення неупередженості здійснення правосуддя судом, відповідність винесеного рішення верховенству права, а також своєчасне, ефективне та справедливе поновлення особи в правах протягом розумних строків.

Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Отже, реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у суді апеляційної інстанцій; перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

На підставі викладеного, враховуючи, що матеріали справи не містять доказів отримання ОСОБА_1 або його захисником копії оскаржуваної постанови, а апеляційна скарга подана 21 липня 2025 року, апеляційний суд дійшов висновку, що строк апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції підлягає поновленню.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Смоловий А.В. підтримав вимоги апеляційної скарги.

Постанова Шевченківського районного суду міста Києва від 27 травня 2025 року в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124, частиною 1 статті 130 КУпАП та наявності підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за цими статтями, захисником ОСОБА_1. не оскаржується.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права в ході розгляду справи у суді першої інстанції, що давало б суду апеляційної інстанції право вийти за межі доводів апеляційної скарги, при апеляційному розгляді не встановлено.

У зв`язку з цим, відповідно до вимог частини 7 статі 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали за апеляційною скаргою, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини 2 статті 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - восьмій цієї статті.

Оскільки з моменту вчинення адміністративного правопорушення, яке мало місце 22 січня 2025 року, станом на час розгляду справи судом першої інстанції (27 травня 2025 року) сплинуло три місяці, на ОСОБА_1 не могло бути накладено стягнення відповідно до вимог статті 38 КУпАП, а тому постанова Шевченківського районного суду міста Києва від 27 травня 2025 рокув частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, підлягає скасуванню на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП.

Щодо вимоги апеляційної скарги про незастосування відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого санкцією частини 1 статті 130 КУпАп, у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, апеляційний суд враховує таке.

Відповідно до частини 2 статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Зі змісту постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 27 травня 2025 року вбачається, що суд першої інстанції, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме: у тому, що він, на порушення вимог пункту 2.5 ПДР, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, за вказане порушення на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом відповідно до санкції частини 1 статті 130 КУпАП.

Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 33 КУпАП визначені загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення.

Частиною 1 цієї статті передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина 2 статті 33 КУпАП).

Санкцією частини 1 статті 130 КУпАП передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Указане адміністративне стягнення, визначене законодавцем у частині 1 статті 130 КУпАП, як основне, так і додаткове, є безальтернативним.

За таких обставин у цій справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , суддя за результатами розгляду справи, застосувавши до правопорушника стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, діяв відповідно до імперативних приписів частини 1 статті 130 КУпАП.

З огляду на безальтернативність та імперативність приписів частини 1 статті 130 КУпАП щодо необхідності одночасного накладення, як основного, так і додаткового стягнення, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про необхідність незастосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

При цьому законом не визначено будь-яких повноважень суду щодо можливості не призначати такий вид адміністративного стягнення відносно військовослужбовців.

Інший підхід суперечитиме положенням статті 7 КУпАП, відповідно до якої провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Таким чином, законних підстав для зміни постанови судді першої інстанції в частині призначеного адміністративного стягнення, а саме: застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення без позбавлення права керувати транспортними засобами строком на один рік, апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про те, що постанова Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 27 травня 2025 року в частині накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за частиною 1 статті 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги в цій частині відсутні.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суд, -

у х в а л и в :

Клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Смолового Андрія Валерійовича задовольнити.

Поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Смоловому Андрію Валерійовичу строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 27 травня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Смолового Андрія Валерійовича задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 27 травня 2025 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП скасувати на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 27 травня 2025 року в частині накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за частиною 1 статті 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.І. Мостова