Справа № 450/5386/24 Провадження № 3/450/307/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Мельничук І. І. розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №175545, 16.11.2024 року 23:58 в с. Липники, вул. Леся Українки близько 23:59 ОСОБА_1 1998 р. н. керував т/з в стані алкогольного сп`яніння. Тест проводився на місці події за допомогою алкотестеру Drager, результат 2,11 проміле, чим порушив п.п. «а» п. 2.9 ПДР. Як зазначено в п. 9 протоколу свідки чи потерпілі не залучались.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №175566, 16.11.2024 року 23:58 в с. Липники, вул. Леся Українки близько 23:58 ОСОБА_1 1998 р. н. керував т/з марки Volkswagen golf, д. н. з. НОМЕР_1 не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив виїзд за межі проїжджої частини з подальшим зіткненням з огорожею будинку. Внаслідок ДТП автомобіль та огорожа зазнали технічних ушкоджень із матеріальними збитками, чим порушив п. 12.1 ПДР. Водій не врахував безпечної швидкості руху, особливості вантажу, стан транспортного засобу. Відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

В судому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Рождественська Л.П. підтримала клопотання, які нею подані на адресу суду та просить закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за ст.130 та ст.124 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень. Своє клопотання мотивує тим, що в наявних в матеріалах справи поясненнях немає інформації, що водієм автомобіля був саме ОСОБА_1 ,, а лише вказано «водій», що не дає підстави стверджувати, що автомобілем керував ОСОБА_1 .

Окрім того, згідно пояснень ОСОБА_1 , написаних 17.11.2024 р., 16.11.2024 р. останній рухався як пасажир. ОСОБА_1 залишився на місці події, щоб знайомі приїхали забрати автомобіль. Після приїзду поліції, працівники запропонували пройти тест на стан сп`яніння, від проходження якого не відмовився, оскільки транспортним засобом не керував.

Відповідно до п. 2.9 а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, зазначена норма передбачає дві форми об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме: керування особою транспортним засобом у стані сп`яніння та відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. При цьому основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом.Така обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Згідно п.1.5 ПДР України, водій-особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії. Відповідно п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення є закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись. З наявних в матеріалах справи обставин слідує, що на час прибуття працівників патрульної поліції немає доказів, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Вказані обставини підтверджуються відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, який наявний в матеріалах справи. На відеозаписі не зафіксовано транспортного засобу, який спричинив ДТП, так само які і відсутня інформація хто перебував за кермом транспортного засобу. Інших доказів, які б підтверджували факт керування автомобілем ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Заслухавши пояснення захисника Рождественської Л.П., проаналізувавши матеріали справи, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕРП1 №175545 від 17.11.2024 року; протокол про адміністративне правопорушення серії № ЕПР1№175566 від 17.11.2024 року; схему місця ДТП; відеозапис з нагрудних камер поліцейських; результат алкотесту № 6810 із зазначенням 2,11 %; пояснення ОСОБА_1 від 17.11.2024 року, пояснення ОСОБА_2 від 16.11.2024 року, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, рапорт поліцейського В(С) РППВП № 3 ЛРУП № 2 Звір Олега, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, приходжу до наступного висновку :

відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Обов`язковою ознакою вказаного адміністративного правопорушення, в даному випадку, є встановлення факту керування транспортним засобом.

Так, пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Отже, для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно особа, відносно якої складено протокол, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З наявних в матеріалах справи обставин слідує, що на час прибуття працівників патрульної поліції немає доказів, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Вказані обставини підтверджуються відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, який наявний в матеріалах справи.

На відеозаписі не зафіксовано транспортного засобу, який спричинив ДТП, так само які і відсутня інформація хто перебував за кермом транспортного засобу.

Інших доказів, які б підтверджували факт керування автомобілем ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Складання протоколу про адміністративне правопорушення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Тобто, протокол про адміністративне правопорушення № 175545 від 17.11.2024 року, складений відносно ОСОБА_1 , сам по собі не є головним доказом події правопорушення.

Так, до матеріалів справи не додано технічні засоби відеозапису, які засвідчують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Разом з тим, ні факту керування, ні моменту зупинки транспортного засобу, яким би керував гр. ОСОБА_1 , матеріали справи не містить, як і зазначені факти не підтверджені жодними іншими доказами у справі. Тобто на момент того, як працівники поліції підійшли до гр. ОСОБА_1 , останній не був водієм. Саме по собі знаходження особи біля транспортного засобу не свідчить про керування ним.

Як вбачається із пояснень ОСОБА_3 , наявних в матеріалах справи, 16.11.2024 року, остання знаходилась в будинку с. Липинки вул. Лесі Українки. Близько 23:45 почула шум на подвір`ї. Вийшла на подвір`я та побачила автомобіль фольксваген, з якого вийшов водій. Сталась ДТП, викликала поліцію.

В наявних в матеріалах справи поясненнях немає інформації, шо водієм автомобіля був саме ОСОБА_1 , а лише вказано «водій», шо не дає підстави стверджувати, що автомобілем керував ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться виключно на її користь.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а, за відсутності таких ознак, не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від ЗО травня 2013 року, заява№ 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Каге1іп v. Russia» заява № 926/08, рішення від20 вересня 2016 року), суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції врегульований ст. 266 КУпАП, а також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», що затверджена спільним наказом МВС та MQ3 України № 1452/735 від 09.11.2015.

Відповідно до ч.б Розіду II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Відповідно до ч.9 Розіду II Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 17.11.2024 року, вбачається, що ОСОБА_1 не погодився із результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, про що свідчить відмова від підпису ним останнього.

Разом з тим в матеріалах справи містить направлення на огляду водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.11.2024 року в КНП ЛОР та ТУ, однак огляд ОСОБА_1 в медичному закладі проведено не було, всупереч вимогам Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Таким чином, порушення допущенні поліцейським при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 , свідчать про недотримання порядку його проведення, а тому, на підставі ч. 5 ст. 266 КУпАП, результати такого огляду повинні бути визнані недійсними.

Тобто проведення огляду водія на визначення стану алкогольного сп`яніння повинен містити відповідний алгоритм дій працівника поліції який проводить такий огляд зі складанням відповідних документів, зокрема:

-на вимогу особи надає їй сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (тобто показує особі сертифікат та свідоцтво про повірку);

-залучає двох свідків, які не можуть бути поліцейськими або особами, щодо неупередженості яких є сумніви;

-видає особі, яка підлягає огляду, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, в якому зазначає підстави такого огляду, якими, в свою чергу, є одна чи кілька ознак сп`яніння, визначених у п. 4 вищевказаної Інструкції (наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість).

Однак, у порушення вищенаведених норм чинного законодавства не залучено свідків, як того вимагає Інструкція.

Щодо наявного в матеріалах справи рапорту поліцейського, наведені у ньому відомості суперечать поясненням особи, яка притягається до відповідальності та поясненням особи, водночас такий не може вважатись беззаперечним доказом, оскільки у розумінні ст. 251 КУпАП, рапорт не може вважатися належним і допустимим доказом учинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Таку ж позицію висловив Верховний Суду від 20.05.2020 у справі №524/5741/16-а, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться виключно на її користь.

Таким чином, з обстановки події, що зафіксована відеозаписом, не вбачається обставин, які б могли вказувати на керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом. Отже, жодного доказу на підтвердження факту керування особою, що притягається до адміністративної відповідальності у даній справі, автомобілем марки марки Volkswagen golf, д. н. з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп?яніння 16.11.2024 року не встановлено, зокрема, дані відеозапису з камери поліцейського, інші документи, які б вказували, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, відсутні.

Окрім того з долученого відеозапису вбачається, що такий здійснювався не безперервно, що не дає повною мірою дослідити обставини події.

Вказані обставини свідчать про те, що відеозаписи з нагрудних камер є неналежними доказами, оскільки не відповідають п. 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026, відповідно до якого включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Таким чином не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи доказів.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. При цьому всі викладені у протоколах про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Частиною 2 статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Отже, матеріалами справи не доведено жодним належним та допустимим доказом факт керування автомобілем ОСОБА_1 , що в свою чергу свідчить про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, які йому ставляться в провину.

Розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, в межах наявних доказів, вислухавши думку захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, приходжу також до висновку, що провадження у справі слід закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 в діях ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Статтею 124 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за вчинення порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна.

З підстав вище зазначеного, здійснюючи аналіз наявних у справі доказів, враховуючи що не доведено факт керування ОСОБА_1 автомобілем Volkswagen golf, д. н. з. НОМЕР_1 , суддя приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про те, що працівниками поліції не доведено належними та допустимими доказами, що подія, яка мала місце, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 175566 від 17.11.2024 року, відбулася за участі ОСОБА_1 , а тому на думку суду, в його діях відсутній склад адміністративного провопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (протокол серії ЕПР1 № 175566 від 17.11.2024 року.у).

Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Отже, у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП.

З огляду на викладе справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 7, 247, 25, 256, 266, 283, 284 КупАП ,суд,-

п о с т а н о в и в :

провадження у справі про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за 1 ст. 130 КУпАП (протокол серії ЕРП1 175545 від 17.11.2024 року ) та ст. 124 КУпАП (протокол серії ЕРП1 № 175566 від 17.11.2024 року) закрити за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя І. І. Мельничук