Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

26 березня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Тютюн Т.М. за участю ОСОБА_1 - особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника Різника І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Різника І.А. на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 14 січня 2025 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, що зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва м. Києва від 14.01.2025 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, з посиланням на протокол про адміністративне правопорушення, 31 березня 2024 року о 00 годин 28 хвилин ОСОБА_1 на вул. Героїв полку "Азов", 13 в м. Києві керувала автомобілем "ВАЗ-21114" д/н НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушила вимоги п.2.9 "а" Правил дорожнього руху. Результат огляду на стан сп`яніння із застосуванням газоаналізатора "Drager" 2,43 ‰.

В апеляційній скарзі захисник Різник І.А. посилається на пояснення ОСОБА_1 , яка суду повідомила, що не керувала транспортним засобом, а лише помінялась місцями з подругою ОСОБА_2 на прохання останньої після того, як ОСОБА_2 , зупинившись біля під`їзду, побачила позаду свого автомобіля проблискові маячки і не мала при собі посвідчення водія. Звертає увагу, що свідок ОСОБА_2 підтвердила ці пояснення і вже понесла покарання, так як відносно неї також склали протокол за ст.130 КУпАП за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, і її притягнули до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. Крім того, записом портативних відеореєстраторів поліцейських також не зафіксовано, хто саме керував автомобілем. Поліцейські під`їхали, коли автомобіль вже зупинився на місці кінцевого призначення, а те, що працював двигун, горіла панель приборів, і ОСОБА_1 вийшла зі сторони водія, не підтверджує факт керування нею транспортним засобом. Ця обставина лише узгоджується з поясненнями ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про зміну місця їх розташування в автомобілі і нічим не спростовується.

З огляду на викладене захисник, посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини у справах "Коробов проти України", "Ірландія проти Сполученого Королівства", "Кобець проти України" та інші, ст.62 Конституції України, згідно з якою усі сумніви щодо винуватості особи тлумачаться на її користь, просить постанову судді скасувати і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення захисника Різника І.А. і ОСОБА_1., які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи, повторно заслухавши пояснення свідка та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суддя місцевого суду у відповідності з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення, дав належну оцінку доказам і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.

Такими доказами є дані, які містяться в:

- протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_1 , про що зазначено раніше, і містяться її власноручні пояснення, що її посадили за кермо, так як вона одна була з посвідченням водія;

- акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та показаннях газоаналізатора "Drager Alcotest 7510", згідно з якими за наслідками огляду ОСОБА_1 станом на 01 годину 00 хвилин 31.03.2024 рівень алкоголю у видихуваному нею повітрі становив 2,43 ‰;

- постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1785906 від 31.03.2024, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, яке виразилось у тому, що 31 березня 2024 року о 01 годин 39 хвилин вона, керуючи автомобілем "ВАЗ-21114" д/н НОМЕР_2 на вул. Героїв полку "Азов", перетнула подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків;

- записі портативного відеореєстратора поліцейського.

Оскільки вказані докази узгоджуються між собою, суд правильно поклав їх в обґрунтування своїх висновків.

Суд апеляційної інстанції повторно заслухав пояснення ОСОБА_1 про обставини проходження нею огляду на стан сп`яніння та обставини, які передували цьому, які є аналогічними тим, що викладені в апеляційній скарзі захисника.

Також в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_2 дала пояснення про те, що приблизно рік тому на озері святкували день народження її чоловіка. Водій, який був з ними, не вживав алкогольні напої і мав відвезти їх на її автомобілі. Проте його дружині стало зле, він повів її додому і вони його не дочекались. Оскільки відстань до будинку становила близько 300 м, а залишати автомобіль вона не хотіла, то сіла за кермо і під`їхала до під`їзду. До них під`їхали два патрульних автомобіля і вона зрозуміла, що не має при собі посвідчення водія. В автомобілі було п`ять осіб, ОСОБА_1 сказала, що у неї є посвідчення, і перелізла на сидіння водія. Під час оформлення матеріалів справи вона підписала документи, згідно з якими передала керування автомобілем ОСОБА_1 і жалкує з цього приводу, оскільки остання несе відповідальність на те, чого не вчинювала.

Суддя місцевого суду не взяв до уваги пояснення ОСОБА_1 та свідка, розцінивши їх як спробу ОСОБА_1 уникнути відповідальності, оскільки вони спростовуються викладеними раніше доказами, в тому числі відеозаписом. Цим записом зафіксовано, що коли поліцейський підходить до автомобіля, ОСОБА_1 знаходиться за кермом, пред`являє в застосунку "Дія" посвідчення водія. На запитання поліцейського, чи вживала вона алкогольні напої, відповідає, що трохи. Коли з`ясувалось, що власником автомобіля є ОСОБА_2 , яка знаходилась у салоні автомобіля, остання на запитання поліцейського відповідає, що обізнана про відповідальність за передачу керування транспортного засобу особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Додатково поліцейський попереджає ОСОБА_2 , що якщо результат огляду ОСОБА_1 буде позитивним, то і щодо ОСОБА_2 буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП. Після проходження ОСОБА_1 огляду, результат якого виявився позитивним, поліцейські складають щодо неї і ОСОБА_2 протоколи про адміністративне правопорушення, знайомлять з протоколами. При цьому ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ніяких заперечень не висловлюють.

З такими висновками суду погоджується і суд апеляційної інстанції, оскільки версія ОСОБА_1 , що вона, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, пересіла за кермо для того, щоб виручити подругу, при якій не було посвідчення воді, є абсолютно нелогічною, враховуючи те, що стягнення за керування транспортним засобом особою у стані сп`яніння є більш суворим порівняно з керуванням транспортним засобом особою, яка не має при собі посвідчення водія.

Таким чином винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.

Стягнення на ОСОБА_1 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає санкції відповідної частини статті.

Отже, постанова судді є законною та обґрунтованою і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Різника Ігоря Анатолійовича залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 14 січня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 /однієї тисячі/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 /сімнадцять тисяч/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Т.М. Тютюн