КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/824/4126/2025 Доповідач: Яковлева В.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Яковлева В.С., з секретарем судового засідання - Родіоновою К.Є., за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 03 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок на користь держави.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 03 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 у справі №760/16147/25. Справу про адміністративне правопорушення закрити.

Крім того, ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому зазначає про те, що 04 липня 2025 року був масований удар по місту Києву, та біля його будинку було десятки прильотів. Тому, з початку атаки, він допомагав водіям, які рятували свої автомобілі. Після цього, він до сьогоднішнього часу повністю не відновився. На думку апелянта, строк апеляційного оскарження було пропущено з поважних причин.

На обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає про те, що 22 травня 2025 року близько 24:05 год, він приїхав додому, так як біля його будинку не було місць для паркування, він припаркувався по вул. Новгород-Сіверській 5, що приблизно 20 метрів від його будинку. Вийшов з автомобіля, взяв харчі і пляшку горілки, закрив машину та пішов до свого будинку. Потім, пройшов кілька метрів і побачив поліцейського, який попросив його пройти до поліцейського автомобіля.

Зазначає, що його попросили показати документи, а потім запитали, чи вживав він алкоголь. ОСОБА_1 повідомив, що так, але не за кермом. Зауважує, що від проходження тесту на приладі «Драгер» не відмовлявся, поводив себе спокійно, поліції не грубив. Зазначає про те, що з протоколом за ч.1 ст.130 КУпАП не погоджується, так як в стані алкогольного сп`яніння за кермом не перебував. Звертає увагу на те, що в протоколі зазначений один час зупинки, а в постанові - інший. Також, з камер працівників поліції не вбачається, що ОСОБА_1 перебував за кермом, відео починається на 15 секунд пізніше. Також, суд першої інстанції не задовольнив клопотання щодо допиту двох свідків, які можуть підтвердити, що він не був за кермом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи, оскаржувана постанова Солом`янського районного суду м. Києва щодо ОСОБА_1 була винесена 03 липня 2025 року. Так, копія повного тексту постанови була видана ОСОБА_1 , що підтверджується розпискою від 08.07.2025 р. (а.с.16).

Вирішуючи питання щодо поновлення строку апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції виходить із того, що апеляційну скаргу подано 18 липня 2025 року, тобто в десятиденний строк після отриимання постанови суду, а наведені апелянтом обставини пов`язані з об`єктивними та надзвичайними подіями, які мали місце на території міста Києва.

З огляду на принцип забезпечення права особи на апеляційний перегляд судового рішення, а також з урахуванням наведених у клопотанні причин, які суд визнає поважними, строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.05.2025 о 00 год. 35 хв. по вул. Новгород- Сіверська, 11, у м. Києві, зупинений ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки «Nissan» моделі «Qashqai», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим відповідно до постанови КМ України від 17.12.2008 року №1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», а також наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 «Про затвердження Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 11.11.2025 під №1413/27858, водію запропоновано пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» або в найближчому закладі охорони здоров`я, на що водій надав згоду. Відповідно до результату приладу Alkotest Drager №7510, тест №1533 встановлено наявність у водія позитивної проби у розмірі 1,58% проміле.

Переглядаючи постанову суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні п.2.9а Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є обґрунтованою та такою, що грунтується на наявних в матеріалах справі доказах, зокрема: даних протоколу про адміністративне правопорушення №337873 від 22.05.2025 (а.с.1,3), даних акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів «Драгер» яким виявлено у водія позитивну роботу у розмірі 1,58% проміле (а.с.5), даних оригіналу чеку приладу «Драгер» з якого вбачається результат перевірки водія на стан алкогольного сп`яніння 1,58% проміле (а.с.2), даних відеозапису події, відповідно до якого, ОСОБА_1 зупинений працівниками поліції та останній погодився пройти огляд на місці зупинки, результатом чого було підтверджено його перебування в стані алкогольного сп`яніння(а.с.9).

Дотримання поліцейськими зазначеної процесуальної процедури судом першої інстанції перевірено.

Доводи апелянта про те, що він не перебував за кермом транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння, спростовуються змістом долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, 00:03:04 хвилин вказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 у ході спілкування з працівниками поліції сам повідомив, що він їхав на транспортному засобі, що є прямим підтвердженням факту керування автомобілем безпосередньо перед зупинкою.

Зазначені пояснення були надані добровільно, без будь-якого примусу, у спокійній обстановці та узгоджуються з іншими доказами у справі, зокрема з протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями працівників поліції та встановленою судом послідовністю подій. Твердження апелянта про те, що відеозапис не фіксує момент безпосереднього керування транспортним засобом, не спростовують факту вчинення правопорушення, оскільки сам апелянт визнав факт керування, що відповідно до ст. 251 КУпАП є належним доказом у справі.

Посилання апелянта на те, що алкогольні напої він вживав уже після завершення керування транспортним засобом, мають характер суб`єктивних пояснень та не підтверджені жодними об`єктивними доказами. Натомість матеріали справи містять належні та допустимі докази, які свідчать про керування ОСОБА_1 транспортним засобом безпосередньо перед його контактом з працівниками поліції, зокрема дані протоколу про адміністративне правопорушення, пояснення працівників поліції та відеозапис з нагрудних камер, який фіксує обставини події у безперервному часовому проміжку після зупинки транспортного засобу.

Твердження апелянта щодо розбіжностей у часі, зазначеному в протоколі та постанові, не свідчать про істотні порушення процесуальних норм, оскільки такі розбіжності мають технічний характер, не впливають на правильність встановлення фактичних обставин справи та не перешкоджають реалізації права на захист.

Доводи щодо недопиту свідків судом першої інстанції не спростовують правильність його висновків. Так, матеріали справи не містять даних про будь-яких свідків під час проведення огляду, а його результати зафіксовані відповідно до вимог чинного законодавства. Тому відмова у допиті таких осіб не призвела до неповного з`ясування обставин справи.

Таким чином, сукупність досліджених доказів дає підстави для висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують законності й обґрунтованості постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, вказаний строк поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 03 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.С. Яковлева