Номер провадження: 33/813/2251/25
Головуючий у першій інстанції Гаєва Л. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №442648, 03.09.2025 року приблизно о 7 годині 55 хвилин ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Honda Civic», д/н НОМЕР_1 , в м. Одесі, по площі Італійській, біля будинку №75, здійснила зіткнення із автомобілем «Lexus ct200», д/н НОМЕР_2 , після чого залишила місце події. Вказаними діями ОСОБА_1 було порушено п.2.10 «а» Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ст.122-4 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №442635, 03.09.2025 року приблизно о 7 годині 55 хвилин ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Honda Civic», д/н НОМЕР_1 , в м. Одесі, по площі Італійській, біля будинку №75, не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого скоїла зіткнення із автомобілем «Lexus ct200», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . При ДТП авто отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. За таких обставин ОСОБА_1 було порушено п.13.1 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124 КУпАП, і накладено на неї стягнення по зазначеним статтям: - за ст.122-4 КУпАП позбавлення її права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - за ст.124 КУпАП позбавлення її права керування транспортними засобами на строк 6 місяців. На підставі ч.2 ст.36 КУпАП остаточно накладно стягнення на ОСОБА_1 у межах санкції статті якою передбачено більш серйозне порушення позбавлення її права керування транспортними засобами на строк 1 рік. У задоволені клопотання про закриття адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 за ст.122-4, ст.124 КУПАП захиснику Ушакову О.О. відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. на користь держави України.

Не погодившись з наведеною постановою суду, 10.11.2025 захисник ОСОБА_1 адвокат Ушаков О.О. подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на її незаконність, просить суд скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси від 30.10.2025 та провадження в справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП. У разі не закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, змінити постанову суду скасувавши стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік за ст. 122-4, 124 КУпАП та пом`якшивши стягнення шляхом застосування найменш суворої міри покарання у вигляді штрафу.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в порушення норм ст. 245 КУпАП, судом не дотримано завдання щодо всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи. Судом було порушено змагальність судової процедури, та суд перебрав на себе повноваження сторони обвинувачення, викликавши свідка патрульного поліцейського. З матеріалів справи не можливо встановити сам факт ДТП внаслідок якого отримано механічні пошкодження з матеріальними збитками двох автомобілів, а відомості, які викладені у протоколі, не можуть довести самої події правопорушення. Суд першої інстанції безпідставно визнав допустимим доказом схему місця ДТП, однак остання не містить вихідних даних, які необхідні для повного розгляду справи. В схемі ДТП не відображено яким чином автомобілі зіткнулись один з одним та хто з водіїв відповідно до схеми ДТП є винним, складена в іншому місці від імовірної пригоди. Судом не було враховано письмові пояснення іншого учасника ДТП водія ОСОБА_2 , який зазначав що нічого не відчував, нічого не чіпляв, зіткнення з автомобілем не було. Твердження пояснень свідка ОСОБА_3 у постанові є не повні, та викладені твердження останнього не відповідають дійсності. Судом не було звернуто уваги на письмові пояснення ОСОБА_1 та пояснення її захисника, в яких останні заперечували факт існування ДТП. Судом не взято до уваги долучені до матеріалів справи відповідь на запит, щодо того що на другого учасника не було складено протокол, хоча останній також залишив місце ДТП. Протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Крім того, апелянт вказує, що судом не було взято до уваги відсутність складу адміністративного правопорушення. Будь-які наслідки у вигляді майнової шкоди, як обов`язкової ознаки складу правопорушення, яке ставиться в провину ОСОБА_1 не має, а іншої шкоди суспільним відносинам в сфері власності не заподіяно.

Апелянт також посилається на те, що судом достатньо не мотивовано необхідність такої санкції при наявності сумнівів у доведеності вини. ОСОБА_1 є добропорядним громадянином України, ніколи раніше не притягувалась до адміністративної чи кримінальної відповідальності, характеризується з позитивної сторони, а також від її дій будь-яких негативних наслідків не настало, вони не завдали шкоди суспільним інтересам, правам та свободам інших осіб.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її захисник Ушаков О.О. підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до п 2.10.а Правил дорожнього руху у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні у виді накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Судом першої інстанції було досліджено протоколи про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №442648, серії ЕПР1 №442635 від 03.09.2025, письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , схему місця ДТП.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасників дорожнього руху внаслідок порушення ними Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п.1.1 ПДР ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п.1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 13.1 ПДР встановлено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Отже, дослідивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази, як у сукупності, так і окремо, враховуючи пояснення учасників ДТП, дані, які визначені в схемі ДТП: рух та місце зіткнення транспортних засобів, розташування транспортних засобів після ДТП, апеляційний суд дійшов висновку, що мало місце порушення водієм ОСОБА_1 правил дорожнього руху.

Будь-яких доказів, які б спростовували обставини ДТП, апелянтом не надано, крім того останньою не було спростовано сам факт дорожньо-транспортної пригоди та залишення нею місця події та не спростовано факт пошкоджень транспортних засобів, які зафіксовані в схемі місця ДТП.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відхилення доводів ОСОБА_1 про те, що схема місця дорожньо-транспортної пригоди не відображає повної дорожньої обстановки, не може бути визнане підставою для закриття вище указаної адміністративної справи, оскільки така схема не є єдиним або визначальним доказом у справі. Вона підлягає оцінці разом із іншими доказами відповідно до вимог статті 251 КУпАП. Відсутність на схемі окремих елементів дорожньої обстановки не спростовує встановлених судом обставин, які підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами.

Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №442635 від 03.09.2025, та письмових поясненнь ОСОБА_1 , остання погодилась з вказаним протоколом, про що свідчить її особистий підпис, крім того, схему місця дтп нею було підписано без будь-яких заперечень.

Отже, вина ОСОБА_1 в порушенні Правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена статтями 122-4, 124 КУпАП, підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Проте не можна погодитися з мірою призначеного покарання за порушення нею ПДР та вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4, ст. 124 КУпАП.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 23, 33 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень. Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 34 КУпАП, обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються:

1) щире розкаяння винного;

2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди та ін.

Оскільки наведений у ст. 34 КУпАП перелік обставин, які пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, не є вичерпним, суддя при накладенні адміністративного стягнення може визнати пом`якшуючими й інші обставини, не передбачені цією статтею.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги в частині призначення покарання апеляційний суд зазначає наступне.

Санкцією ст. 122-4 КУпАП передбачено накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Санкцією ст. 124 КУпАП передбачено накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Види адміністративних стягнення закріплені у частині 1 ст. 24 КУпАП, відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Відтак, більш серйозне правопорушення з числа вчинених ОСОБА_1 є правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, санкція якої передбачає в тому числі адміністративний арешт, який виходячи з ієрархії адміністративних стягнень, є більш суворим покаранням, ніж ті, які передбачені санкцією ст. 124 КУпАП.

Отже, адміністративне стягнення має бути накладене в межах санкції ст. 122-4 КУпАП, якою передбачені альтернативні види стягнень, а саме:

-накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,

-або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років,

-або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Суд першої інстанції, застосовуючи стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на один рік послався на характер вчинених правопорушень, особу правопорушника.

Разом з тим за наявності альтернативного виду стягнення у виді штрафу, суд, належним чином, в постанові не обґрунтував підстав для обрання йому стягнення суворішого, у виді саме позбавлення права керування транспортним засобом.

Такий висновок суду першої інстанції щодо обраного до правопорушника найбільш суворого виду адміністративного стягнення, є необґрунтованим.

Встановлено, що ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП раніше не притягувалась, будь-яких негативних наслідків не настало.

Під час розгляду справи судом першої інстанції дані обставини не враховані та належним чином не перевірені.

Позбавивши ОСОБА_1 права керувати транспортними засобами за вчинення правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, суд першої інстанції, обрав адміністративне стягнення, яке за своїм видом є явно несправедливим через суворість.

Так, згідно із ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Одним із видів покарань у розумінні ЄСПЛ є штрафи. Суворість цього примусового заходу оцінюється через його розмір, проте у визначенні правової природи такого заходу для ЄСПЛ важливішою є мета, з якою призначається штраф, ніж його розмір.

Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 може бути підданна штрафу за санкцією ст. 122-4 КУпАП, за більш серйозне правопорушення, що буде необхідним та достатнім для її виправлення та попередження в подальшому вчинення правопорушень.

При цьому, при накладенні на ОСОБА_1 стягнення, апеляційний суд враховує особу правопорушника, те, що дані правопорушення нею вчинено вперше, раніше до адміністративної відповідальності, за такої категорії правопорушення, вона не притягувалася.

За таких обставин, відповідно до вимог ст.294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе змінити ОСОБА_1 захід стягнення в межах, передбаченою санкцією ст.122-4 КУпАП і застосувати до правопорушника адміністративне стягнення у виді штрафу.

Керуючись ст.ст. 7, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2025 року змінити в частині накладеного адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 стягнення за порушення ст.ст.122-4, 124 КУпАП у межах санкції статті у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн, в решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Є.С. Сєвєрова