Справа № 450/3811/25 Головуючий у 1 інстанції: Добош Н. Б.
Провадження № 33/811/1944/25 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Ільківа Миколи Миколайовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Ільківа Миколи Миколайовича на постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 листопада 2025 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 16 серпня 2025 року о 19 год. 10 хв. в с. Раковець, вул. Центральна, 1, керував транспортним засобом «Renault Trafic» д.н.з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі відмовився у встановленому законодавством порядку. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім того, 16 серпня 2025 року, ОСОБА_1 в с. Раковець, вул. Центральна, 1 керував транспортним засобом «Renault Trafic» д.н.з НОМЕР_1 , не був уважним, рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на елетричну опору. При ДТП автомобіль та електрична опора отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3б, 10.9 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Ільків М.М., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову та закрити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Окрім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 листопада 2025 року, оскільки копію оскаржуваної постанови він отримав 19 листопада 2025 року.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не надано оцінки доказам, допущено неповноту з`ясування обставин справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Наголошує, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки працівниками поліції не зафіксовано факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , окрім того, наголошує, що його автомобіль здійснив самостійний рух, у зв`язку із чим відбулося зіткнення з електроопором.

Зазначає, що з його пояснень вбачається, що він виконував функції водія до того як автомобіль скотився та зіткнувся з електроопором. Окрім того, він повідомляв працівникам поліції, що не виконував функції водія під час ДТП.

Звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис, долучений до матеріалів справи, не можу бути належними та допустимими доказами.

ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду, призначене на 29 грудня 2025 року, не прибув, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, адвокат Ільків І.М. просив проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

Частиною 4 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та клопотання адвоката Ільківа І.М,., який просив проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суддя апеляційного суду вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні апеляційного суду повідомив, що ОСОБА_1 зателефонував до нього та попросив приїхати у с. Раковець, з метою забрати його автомобіль. Виконуючи це прохання, він прибув за вказаною адресою, де безпосередньо побачив, що транспортний засіб «Renault Trafic», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебував у пошкодженому стані внаслідок зіткнення з електроопорою.

Свідок також пояснив, що на момент його прибуття автомобіль уже не перебував у русі, а будь-яких інших обставин, які б свідчили про участь ОСОБА_1 , у керуванні зазначеним транспортним засобом чи про інші події, пов`язані з дорожньо-транспортною пригодою, ним встановлено не було. Після цього, на прохання власника, він забрав вказаний транспортний засіб з місця події.

Заслухавши, виступ захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримання доводів апеляційної скарги, показання свідка, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що така апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Відповідно до ст. 124 КпАП України передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Пунктом 2.3 б ПДР України, встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно із п. 10.9 ПДР України, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №425246 від 16 серпня 2025 року (а.с. 1), відповідно до якого водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Trafic»? НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився;

- інформацією із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №425226 від 16 серпня 2025 року (а.с. 27), згідно із яким ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Renault Trafic»? д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на електроопору;

- рапортом працівника поліції (а.с. 6), з якого вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», від огляду він відмовився;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу (а.с. 7), з якого встановлено, що у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, виражене тремтіння пальців рук), від огляду на стан сп`яніння він відмовився;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16 серпня 2025 року (а.с. 8), відповідно до якого водієві ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, від огляду він відмовився

- інформації зі схем місця ДТП від 16 серпня 2025 року (а.с. 30), на якій відображено місце події, та розміщення транспортного засобу, дорожня обстановка, завдані пошкодження автомобілеві;

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 (а.с. 32) відповідно до яких вона зазначає, що бачила як автомобіль «Renault Trafic»? д.н.з. НОМЕР_1 , рухався заднім ходом в напрямку до с. Раковець, після чого відбулося зіткнення з електроопорою, водій перебував візуально в нетверезому стані;

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, на якому зафіксовано опитування водія ОСОБА_1 , під час якого в нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння очей), у зв`язку із чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події та в медичному закладі, роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, після чого водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, окрім того зафіксовано, що транспортний засіб потрапив в ДТП, а саме зіткнувся з електроопорою. Працівниками поліції ознайомлено водія з адміністративними матеріалами, роз`яснено йому права та обов`язки.

Твердження апелянта, що працівниками поліції не зафіксовано, що він виконував функції водія, його автомобіль здійснив самостійний рух, у зв`язку із чим відбулося ДТП, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі спростовуються письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 (а.с. 32), яка повідомляла, що бачила як відбулося ДТП, а саме як автомобіль рухався заднім ходом та заїхав в електроопору. Окрім того, повідомляла, що водій був візуально в нетверезому стані.

Аргументи апелянта, що він повідомляв працівників поліції, що не керував транспортним засобом, про що зазначив у своїх письмових поясненнях, не заслуговують на увагу, оскільки з пояснень свідка вбачається, що ОСОБА_1 фактично виконував функції водія транспортного засобу до моменту, коли автомобіль зіткнувся з електроопорою. Водночас твердження ОСОБА_1 , під час спілкування з працівниками поліції, про те, що він не керував транспортним засобом під час дорожньо-транспортної пригоди, спростовуються сукупністю наявних у справі доказів.

Зазначені аргументи розцінюються апеляційним судом як обраний спосіб захисту, спрямований на уникнення та ухилення від адміністративної відповідальності, а не як достовірне відтворення фактичних обставин події. Вони не підтверджені жодними об`єктивними доказами та суперечать показанням свідків і матеріалам справи.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта про те, що відеозапис є недопустимим доказом, оскільки такі спростовуються вимогами ст. 251 КУпАП.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з пунктом 2 Розділу І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення

За таких обставин, суд вважає, що доводи апелянта є неспроможними та такими, що не впливають на кваліфікацію дій водія ОСОБА_1 , оскільки на відео в повному обсязі зафіксовано процес спілкування поліцейських при виконанні ними службових обов`язків із водієм, з фіксацією обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №425246 від 16 серпня 2025 року (а.с. 1), а саме опитування водія, та його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Що стосується показань свідка ОСОБА_2 , то вони не спростовують вини водія, оскільки стосуються виключно обставин, що мали місце після дорожньо-транспортної пригоди, а саме прибуття свідка на місце події на прохання ОСОБА_1 та подальшого переміщення транспортного засобу.

Із наданих свідком пояснень не вбачається жодних відомостей, які б підтверджували відсутність факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 у момент вчинення ДТП або спростовували встановлені судом обставини щодо його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Свідок не був очевидцем самої події, не бачив моменту руху автомобіля та не зміг надати показань щодо дій водія.

Таким чином, показання свідка ОСОБА_2 не містять доказів, які б виключали або ставили під сумнів вину водія у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 , ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак обґрунтовано оцінюються судом як такі, що не впливають на висновки про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 , за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

поновити адвокату Ільківу Миколі Миколайовичу строк на апеляційне оскарження постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 листопада 2025 року

Постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 листопада 2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Ільківа Миколи Миколайовича - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.