КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 33/824/3080/2025 Категорія: ч. 1 ст. 173-2 КУпАП
ЄУН: 369/1157/25 Суддя у І інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 грудня 2025 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.

за участю:

потерпілого ОСОБА_1

представника потерпілого адвоката Суслікова Ю.А.

захисника Фалеса В.В.

особи, щодо якої складений протокол про

адміністративне правопорушення, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_1 , представника потерпілого - адвоката Суслікова Юрія Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 квітня 2025 року, якою провадження щодо

ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито за відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

За змістом постанови суду, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП № 121651 від 21 січня 2025 року зазначено, що 21 січня 2025 року об 11.30 год. ОСОБА_2 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила відносно свого батька ОСОБА_1 домашнє насильство, а саме умисні дії фізичного та психологічного характеру, що полягали у штовханні, ударі рукою в обличчя, висловлюваннях нецензурною лайкою та всіляких образах, чим завдала йому фізичного болю та психологічних страждань, внаслідок чого завдано шкоди фізичному та психологічному здоров`ю ОСОБА_1 , чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Суд першої інстанції за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, опитавши ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , дослідивши наявні у справі докази, дійшов висновку, що у діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому прийняв рішення про закриття провадження у справі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 та його представник подали апеляційні скарги, в яких просять постанову скасувати, винести відносно ОСОБА_2 постанову, якою притягнути її до адміністративної відповідальності за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та застосувати відносно неї положення ст. 38 КУпАП.

Потерпілий ОСОБА_1 , наголошуючи на незаконності постанови, вказав про те, що на його переконання вказаний розгляд не був справедливим, оскільки був спрямований не на його захист та об`єктивне встановлення обставин справи, а на забезпечення для ОСОБА_2 не притягнення її до відповідальності за вчинене нею відносно нього домашнє насильство фізичного та психічного характеру. Так як він є її батьком, то він не може вигадано та безпідставно казати про те, що вона навмисно завдала йому 21 січня 2025 року тілесні ушкодження; що у нього ніколи не було та не має такого наміру і зараз, щоб безпідставно та необґрунтовано обвинувачувати ОСОБА_2 у насильстві відносно нього. Вважає, що йому були створені перешкоди несправедливим розглядом справи, що, на думку апелянта, підтверджується тим, що суддя не з`ясував в учасників даної справи про наявність у них відводів судді та клопотань; після опитування ОСОБА_2 був обмежений суддею у реалізації права з`ясовувати у ОСОБА_2 необхідні питання для захисту своїх прав та інтересів, чим, на думку апелянта, створив для ОСОБА_2 умови, при яких вона на її користь була позбавлена необхідних питань у справі; також суддею не прийнято за клопотанням потерпілого відеозапису від 29 листопада 2024 року нападу на нього з боку ОСОБА_2 та його сина ОСОБА_5 , під час якого останні лаялися нецензурною лайкою на адресу потерпілого, штовхали руками за те, що він хотів (спробував) піднятися на другий поверх, побудованого ним протягом 2010-2013 років власними працею та коштами, належного йому на праві власності житлового будинку по АДРЕСА_1 та в якому з 2013 року та досі проживають ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . Зазначені обставини підтверджують, що і до 21 січня 2025 року з боку ОСОБА_2 був агресивний настрій відносно нього, що є доказом таких відповідних дій ОСОБА_2 відносно нього 21 січня 2025 року. Незважаючи на це, вказане рішення суддею обґрунтовано тим, що це відео не за 21 січня 2025 року, а за інший день. У той же час, судом прийнято від ОСОБА_2 документи щодо обставин вже не тільки за 2024 рік, а й щодо обставин пізніших років. Окрім того, суддею з не зрозумілих підстав була опитана колишня дружина - ОСОБА_3 , яка не може бути об`єктивним свідком, оскільки не була очевидцем подій, самовільно змінила без повідомлення його та без його згоди замки на вхідних воротах огорожі на земельну ділянку, на якій розташований, побудований ним та належний йому на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 , а також замінила замки на вхідних дверях до цього будинку, ключі від вищевказаних замків йому не надала, відмовилася зробити це на його прохання до неї. Внаслідок таких дій ОСОБА_3 , починаючи з 28 січня 2025 року, він є безхатьком, не має житла, при тому, що є особою з інвалідністю I групи, онкологічно хворою людиною, що поставило його у жорсткі життєві обставини, під час перенесення яких він має надзвичайні страждання. Наведені обставини викликали у нього сумніви у неупередженості судді, у зв`язку з чим судді був заявлений як відвід, так і була подана заява про його самовідвід, що у підсумку залишилося без задоволення.

Представник потерпілого - адвокат Сусліков Ю.А., окрім обставин, які є аналогічним тим, які викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , додатково обґрунтував подану апеляційну скаргу тим, що постанова судді першої інстанції постановлена з порушенням вимог закону, є необґрунтованою, висновки суду не відповідають фактичним обставинам.

На переконання апелянта, судом належним чином не врахована підтверджена доказами наявність у ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, заподіяних саме 21 січня 2025 року ОСОБА_2 .. Інших обставин, окрім обставин, пов`язаних з діями ОСОБА_2 , при яких потерпілий, нібито, міг отримати тілесні ушкодження, матеріали справи не містять. Сам ОСОБА_1 прямо вказав, що виявлені у нього тілесні ушкодження були заподіяні ОСОБА_2 . Саме у зв`язку з заподіянням йому тілесних ушкоджень ОСОБА_2 потерпілий звертався до органів поліції, які за результатами перевірки заяви ОСОБА_1 склали на ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Суддя, у разі незгоди з поясненнями ОСОБА_1 , повинен був навести інші обставини, за яких ОСОБА_1 отримав вказані тілесні ушкодження з посиланням на докази. Проте, цього зроблено не було. Окрім того, суддею взято до уваги пояснення колишньої дружини ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , яка не була присутня під час подій 21 січня 2025 року, та пояснення якої суд взяв до уваги, вказавши, що «на її думку», такі тілесні ушкодження могли утворитися у ОСОБА_1 внаслідок його хвороби, що, на переконання апелянта, не знайшло свого підтвердження.

Водночас, як наголошує апелянт, судом не взято до уваги пояснення ОСОБА_1 щодо обставин події 21 січня 2025 року, які підтверджуються наявними у справі доказами.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його представника на підтримку поданих апеляційних скарг, ОСОБА_2 та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, вважаючи їх безпідставними, опитавши працівників поліції, дослідивши наявні та додатково долучені під час апеляційного розгляду докази, перевіривши доводи апеляційних скарг, слід дійти такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не у повному обсязі, і висновок про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-1 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під психологічним насильством слід розуміти форму домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній формі, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно п. 17 ч. 1 ст. 1 цього Закону, фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Тобто, обов`язковими елементами складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є умисні дії/бездіяльність та наявність наслідків їх вчинення, зокрема, у виді завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, або ж за наявності можливості завдання такої шкоди.

Так, за змістом рапорту інспектору взводу № 1 роти № 1 БПП в с. Чайки УПП у Київській області ДПП Р.Ставнійчука у складі екіпажу Комета 305 (старший лейтенант поліції Ставнійчук Р.В. та капітан поліції Студнєв В.В.) об11.43 год. 21 січня 2025 року отримали виклик на службовий планшет «Домашнє насильство» за адресою: Київська область Бучанський район село Софїївська Борщагівка вулиця Ягідна, 6. Прибувши за адресою виклику, було встановлено що гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство відносно свого батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає спільно з нею за вищевказаною адресою, фізичного та психологічного характеру, чим завдала шкоди фізичному та психологічному здоров`ю ОСОБА_1 . За даним фактом бу проведено форму оцінки ризиків - рівень низький. Відносно громадянки ОСОБА_2 було складений протокол про адміністративне правопорушення ГП 121651 за статтею 173-2 ч. 1. Також складено ТЗП відносно кривдниці ОСОБА_2 серії АА 436057 із зобов`язанням не контактувати із постраждалою особою строком на сім діб. У заявника відібрано письмову заяву та пояснення. Також під час спілкування із сторонами конфлікту та з їх пояснень було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно своєї доньки гр. ОСОБА_2 фізичного характеру, чим завдав шкоди фізичному здоров`ю ОСОБА_2 , за даним фактом було проведено форму оцінки ризиків, рівень високий. Відносно гр. ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ 659144 за ст. 173-2 ч. 1. Також складено ТЗП відносно кривдника серії АА 436025 із зобов`язанням не контактувати із постраждалою особою строком на сім діб. Також у гр. ОСОБА_2 було відібрано письмову заяву та пояснення. Також на місці події була ШМД 846 Билинський. Дана подія фільмувалась на нагрудний відеореєстратор Motorola vb 400 470341,470571. ЄО 674.

У цей же день ОСОБА_1 щодо обставин подій надав письмові пояснення, за змістом яких він перебував у своїй кімнаті. Приблизно об 11 год. ОСОБА_2 спустилась з другого поверху і сказала, що від нього смердить, та відкрила три вікна. Він - інвалід 1 групи. Закрив вікна. ОСОБА_2 сказала, що він їй заважає, і щоб він убирався з хати. Потім вона плюнула йому в обличчя, і правою рукою вдарила його в обличчя, розбивши верхню губу, спричинила кровотечу з носу. Він сховався у кімнаті, зупинив кровотечу. Йому стало погано, і він відчув моральний та фізичний біль, страждання. Хотів вийти з кімнати, але ОСОБА_6 його не випускала, закривши двері ззовні своїм тілом, і сказала йому не виходити з кімнати….

Також ОСОБА_1 подав заяву про вчинення відносно нього за наведених обставин кримінального правопорушення, з зазначенням того, що він був оглянутий лікарями ШМД.

Відносно ОСОБА_2 виписаний терміновий заборонний припис стосовно кривдника, а також здійснена оцінка ризиків вчинення домашнього насильства.

За результатами проведеної перевірки відносно ОСОБА_2 21 січня 2025 року складений протокол про адміністративне правопорушення серії ГП № 121651, за змістом якого 21 січня 2025 року об 11.30 год. ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 , вчинила відносно свого батька ОСОБА_1 домашнє насильство, а саме умисні дії фізичного та психологічного характеру, які полягали у штовханні, удару рукою в обличчя, виражалася нецензурною лайкою та всіляко ображала, чим завдала йому фізичного болю та психологічного страждання, внаслідок чого було завдано шкоди фізичному та психологічному здоров`ю гр. ОСОБА_1 , чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

При надходженні матеріалів до суду ОСОБА_2 надала Витяг з ЄРДР від 7 травня 2021 року за ст. 126-1 КК України, за змістом якого заявник ОСОБА_3 ; від 22 березня 2021 року за ст. 125 ч. 1 КК України, заявник ОСОБА_3 ; копію запису з КНП «Лікарня інтенсивного лікування Боярської міської ради» запис № 145064577/1 від 21 січня 2025 року о 16:01, за змістом якого ОСОБА_2 звернулась за медичною допомогою діагноз - забій грудної клітки, на момент огляду даних за травматичне ушкодження органів грудної клітки, потребуюче стаціонарного лікування, не виявлено; рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області про розірвання шлюбу, про поділ майна між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відповідно від 14 вересня 2021 року та 6 лютого 2024 року; ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 липня 2022 року про призначення до судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_1 за ст. 126-1 КК України (потерпіла ОСОБА_3 ).

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 січня 2025 року провадження за протоколом серії ГП 121651 від 21 січня 2025 року стосовно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На вказану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, до якої долучив довідку відділення політравми КНП лікарні 17 № 131 від 21 січня 2025 року, за змістом якої у ОСОБА_1 виявлені забій грудної клітки, забій м`яких тканин голови, забійна рана верхньої губи, фотознімки хустки зі слідами крові, фотознімок його обличчя з тілесними ушкодженнями; консультаційний висновок спеціаліста від 21 січня 2025 року; копія довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії з 22 серпня 2023 року, за змістом якої з 22 серпня 2023 року ОСОБА_1 встановлена перша група інвалідності, потребує сторонньої допомоги.

За результатами апеляційного розгляду постановою Київського апеляційного суду від 26 лютого 2025 року апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково. Постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 січня 2025 року скасована, матеріали направлені для додаткової перевірки та належного оформлення до УПП у Київській області.

Під час дооформлення до матеріалів справи долучені пояснення ОСОБА_2 , за змістом яких 21 січня 2025 року об 11.40 год. вона перебувала на першому поверсі будинку, в якому проживає. У цей час вона закривала вікна, була у вітальній. Коли вона просто стояла, її батько ОСОБА_1 підійшов і штовхнув її своїм тілом. Вона штовхнула легенько його у відповідь. Наступна дія ОСОБА_1 - було вдарити її своєю рукою в ребра. Після цього вона не могла стояти та дихати. Лягла на підлогу та почала задихатися. ОСОБА_1 просто стояв та дивився на неї. Після цього вона подзвонила в поліцію. Фізичне насильство від ОСОБА_1 в домі відбувається постійно, тому вона його уникає та не спілкується. Психологічне насильство відносно неї, мами та брата відбувається постійно. Місце реєстрації ОСОБА_1 АДРЕСА_2 .

Вказані пояснення містять нічим необумовлені виправлення.

Також до матеріалів долучений протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 21 січня 2025 року, за містом якого ОСОБА_2 повідомила, що 21 січня 2025 року об 11.30 год. за адресою: АДРЕСА_1 , батько ОСОБА_1 вчиняв домашнє насильство фізичного характеру відносно своєї доньки ОСОБА_2 , а саме: штовхав та наніс удар в область грудної клини, в результаті впала та було важко дихати, а батько не реагував. Була оглянута бригадно ШМД.

На стадії розгляду сторонами надавались документи, які по досліджуємих обставинах, не мають відношення до подій, які відбулись 21 січня 2025 року.

За результатами розгляду матеріалів, приймаючи рішення про закриття провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суддя місцевого суду послався на дані, які містяться: у протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП № 121651 від 21 січня 2025 року; письмові пояснення ОСОБА_1 від 21 січня 2025 року; протокол про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, датований 21 січня 2025 року від ОСОБА_1 ; терміновий заборонний припис від 21 січня 2025 року відносно ОСОБА_2 ; форму оцінки ризиків домашнього насильства від 21 січня 2025 року; рапорт працівника поліції від 21 січня 2025 року; довідку № 131 від 21 січня 2025 року, відповідно до якої у ОСОБА_1 було виявлено забій грудної клітини, забій м`яких тканин голови, забійну рану верхньої губи; пояснення ОСОБА_2 від 21 січня 2025 року; протокол про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, датований 21 січня 2025 року від ОСОБА_2 .

При цьому, суддя дійшов висновку, що пояснення, надані ОСОБА_1 , спростовуються поясненнями ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 , тобто є взаємовиключними та не дозволяють суду об`єктивно встановити обставини події, що відбулась 21 січня 2025 року. Інші докази у справі базуються виключно на вказаних поясненнях та не підтверджують поза розумним сумнівом те, що отримані тілесні ушкодження, які зафіксовані у довідці № 131 від 21 січня 2025 року у ОСОБА_1 , утворились внаслідок завдання ударів ОСОБА_2 .

Суддя вказав, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи у тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто, не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Проте апеляційний суд не може погодитись з таким рішенням суду першої інстанції, оскільки суддя місцевого суду при розгляді вказаної справи про адміністративне правопорушення допустив неповноту та однобічність з`ясування її обставин, а за результатами апеляційного розгляду слід визнати обґрунтованими доводи апеляційних скарг про те, що висновки судді, викладені у постанові, не відповідають фактичним обставинам провадження і не підтверджуються доказами у справі.

Так, під час апеляційного розгляду беззаперечно встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як й іншими членами родини, склались вкрай неприязні відносини.

Під час апеляційного розгляну ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надали пояснення про обставини, які відбулись 21 січня 2025 року, аналогічні первинним.

З метою перевірки доводів як апеляційних скарг, так і сторони захисту, судом апеляційної інстанції опитані працівники поліції, які виїжджали на вказаний виклик.

Поліцейський ОСОБА_7 пояснив, що якого це було числа, не пам`ятає, але було два виклики, які були об`єднані між собою. Коли приїхали за адресою, то було виявлено заявника та заявницю. Поспілкувавшись з ними, встановили, що відбулось домашнє насильство по відношенню один до одного. З їхніх слів було встановлено, що хтось на когось напав, були тілесні ушкодження, а тому було запропоновано викликати швидку медичну допомогу. Зі слів заявників, вони один одного побили, але візуально бачив тілесні ушкодження тільки на батькові. Як він пам`ятає, оглядали ОСОБА_6 , у неї були виявлені тілесні ушкодження на животі, а не на грудях, як вона казала. Візуальні пошкодження були у батька, чи ніс, чи губа розбиті, подряпини на обличчі. Вони опитали заявника та заявницю, оформили матеріали.

Батько поводив себе спокійно, тихо, пішов у кімнату писати пояснення. Донька, навпаки, ображала його нецензурною лайкою, провокувала конфлікт, а батько не вівся, поводив себе спокійно.

Приїхала колишня дружина ОСОБА_1 , яка так само його ображала. Зі слів доньки склали протокол і на батька.

Як він тоді зрозумів, там конфлікт на ґрунті розподілу майна. Саме 21 січня 2025 року він зрозумів, що конфлікт виник із-за того, що, як сказала донька, батько «воняє», а вона відчинила вікна.

Чи писались тоді заяви про кримінальне правопорушення, не пам`ятає.

Першочергово їхали по виклику батька. Зайшовши у будинок, розвели батька та доньку по різних кімнатах. Батька завели в маленьку кімнату, а з донькою у великій кімнаті спілкувались. Швидку, як він пам`ятає, викликали для доньки. Хто саме викликав, не пам`ятає. Вони намагались заспокоїти доньку, вжили всі заходи, розвели в різні кімнати, щоб не було подальшого конфлікту. Зі слів лікаря у ОСОБА_8 були тілесні ушкодження. У батька також були тілесні ушкодження, у т.ч. подряпини від нігтів на обличчі. Також батькові надавали якусь допомогу лікарі. Він бачив, як батька оглядали лікарі. Припис був складений на обидві сторони: і на доньку, і на батька, яких визнали кривдниками.

Поліцейський ОСОБА_9 в суді апеляційної інстанції пояснив, що пам`ятає, що десь о 10-11 год. надійшов виклик на службовий планшет про домашнє насильство. Відносно кого саме, не пам`ятає, але відносно однієї особи. Потім, якщо не помиляється, надійшов другий виклик від іншої сторони. По приїзду була перепалка нецензурними словами між батьком та донькою. У батька було обличчя в крові (не пам`ятає, чи губа, чи ніс). Обличчя було закривавлене, виступала кров. У доньки крові не було. Перепалка між ними була постійно, чіпляння були з боку доньки. Обидва мали претензії один до одного. Сварка була з обох сторін. Були якісь побутові питання: начебто, ОСОБА_6 скаржилась, що батько чи то зайшов на другий поверх, чи то взяв щось, чи ще щось. На даний час не пам`ятає. Швидка викликалась батькові. На скільки він пам`ятає, ОСОБА_6 швидка медична допомога не викликалась. ОСОБА_1 точно оглядали лікарі, а щодо ОСОБА_8 не пам`ятає. Він складав протокол на ОСОБА_8 , а напарник, як йому здається, на ОСОБА_11 відбирались пояснення від обох. Що вони пояснювали, не пам`ятає.

На скільки він пам`ятає, їх зустрів ОСОБА_12 . Вони зайшли в будинок через дальній вхід. У великому залі ОСОБА_13 ходив з закривавленим платком. Туди ж прийшла ОСОБА_8 , між ними була постійна перепалка. Потім вони розвели по окремим приміщенням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . На якійсь час це спрацювало, але потім вони один до одного вибігали та сварились. Швидка була викликана через хвилини 20-30. У цей же день він передав і протокол, і відеозаписи в адмінпрактику, і доступу до відео вони не мали. Документи надавались з обох сторін. Вживались заходи для заспокоєння обох, розводили їх по сторонах, казали заспокоїтись. ОСОБА_8 вперше побачив у приміщенні. Їх зустрічав ОСОБА_12 . Про заяви про кримінальне правопорушення йому нічого не відомо. Швидка нікого не забирала, а оглядала. Точно пам`ятає, що оглядали ОСОБА_14 , у нього був підвищений тиск. І він, і напарник з`ясовували у ОСОБА_14 звідки кров. Як він пам`ятає, то ОСОБА_13 говорив, що ОСОБА_6 рукою його зачепила. У ОСОБА_8 з`ясовували, чи було насильство з боку сторони батька. Вони говорили обидва, що хтось когось штовхнув, але як це відбулось, на даний час не пам`ятає.

Під час апеляційного розгляду представником потерпілого долучено отримані на його запит документи: Витяг з Журналу обліку прийому хворих у стаціонар та відмов у госпіталізації, за даними якого 21 січня 2025 року ОСОБА_1 направлений до лікарні КШД № 4 з діагнозом: ЗЧМТ?, ЗТГК?, забійне садно верхньої губи. Доставлений КШД. Зі слів побили. Діагноз: забій м/т голови, забійна рана верхньої губи, ЗТГК, забій гр.клітки.

Також захисником ОСОБА_15 долучена відповідь про виклик 21 січня 2025 року, за змістом якого, 21 січня 2025 року об 11.46 год. надійшов виклик, що батько б`ється, схоже на психічний розлад. Швидка не потрібна, просить швидке наряд, заявниця вибігла на вулицю.

Оцінюючи та аналізуючи зібрані у справі та досліджені докази в їхній сукупності, слід дійти висновку, що 21 січня 2025 року приблизно об 11.30 год. ОСОБА_2 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила відносно свого батька ОСОБА_1 домашнє насильство, а саме умисні дії фізичного та психологічного характеру, що полягали у штовханні, ударі рукою в обличчя, заподіянні тілесних ушкоджень, висловлюваннях нецензурною лайкою, образах, чим завдано ОСОБА_1 шкоди фізичному та психологічному здоров`ю.

Таким чином, під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_2 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Питання наявності або відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не є предметом даного судового розгляду.

Окрім того, ОСОБА_1 та його представником під час апеляційного розгляду долучена копія постанови Київського апеляційного суду від 13 жовтня 2025 року, якою залишена без задоволення апеляційна скарга адвоката Суслікова Ю.А.; задоволена апеляційна скарга ОСОБА_1 ; постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 4 серпня 2025 року скасована, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, закрито з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

З огляду на те, що подія правопорушення відбулася 21 січня 2025 року, а відповідно до ст. 38 КУпАП в справах про адміністративні правопорушення, підвідомчих суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення, провадження в справі відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційні скарги підлягають до задоволенню, постанова судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 квітня 2025 року, як така, що прийнята у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, - скасуванню з прийняттям нової постанови про закриття провадження в справі стосовно ОСОБА_2 , яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Інші доводи апеляційних скарг є непереконливими та спростовуються наявними у справі доказами.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , представника потерпілого - адвоката Суслікова Юрія Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 квітня 2025 рокущодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - скасувати, провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А.Васильєва