ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року суддя Солом`янського районного суду міста Києва Вишняк М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Києві матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли з Адміністрації держспецзв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Львів, громадянку України, з вищою освітою, заміжня, має на утриманні синів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працює старшим оперативним працівником Національного антикорупційного бюро України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності, реєстраційний номер облікової картки платника податків у справі відсутній,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого пунктом 9 частиною 2 статті 212 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії КИ № 143 від 11.08.2025 року, складеного відносно ОСОБА_1 вбачається, що 07.08.2025 року об 11 год. 43 хв. виявлено порушення законодавства про державну таємницю, а саме: невиконання норм і вимог технічного захисту секретної інформації, внаслідок чого створюється реальна загроза її конфіденційності, цілісності й доступності. До ПЕОМ (інв.. № 10480529, 10480533), які є складовими автоматизованої системи класу «2» (ІТС-НАБУ_184) Оперативно-технічного управління, підключався особистий мобільний телефон (смартфон HUAWEI NOVA 5T), який у своєму складі містить модулі передачі даних (Bluetooth, Wi-Fi, GMS, тощо), що призначені для створення каналів зв`язку з мережами загального користування (мережі стільникового зв`язку, глобальна мережа передачі даних Інтернет) та іншими електронними пристроями.

Таким чином, ОСОБА_1 звинувачується у порушенні вимог пункту 442 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого Постановою КМУ від 18.12.2013 року № 939, та підпункту 13 пункту 2 Розділу VII Положення про захист інформації від витоку технічними каналами на об`єктах інформаційної діяльності та в інформаційно-телекомунікаційних системах, затвердженого Наказом Адміністрації Держспецзв`язку від 19.06.2015 року № 023, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п. 9 ч. 2 ст. 212 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 в судовому засіданні просила закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого п. 9 ч. 2 ст. 212 КУпАП, оскільки нею 07.08.2025 року приблизно о 15 год. 45 хв. було увімкнено ІТС-НАБУ_184 ПЕОМ-3 та підключено в USB-порт до нього особистий мобільний телефон HUAWEI NOVA 5T з метою його зарядження, при цьому пароль для входу в систему нею не вводився, тому ніякого витоку інформації не могло бути.

Крім того, ОСОБА_1 зазначила, що в цей день на зазначеному ПЕОМ жодна інформація не оброблялася, документи не створювалися, не роздруковувалися та не експортувалися, і будь-яких дій на ньому не здійснювалось, тим більше, на даному ПЕОМ інформація з обмеженим доступом не зберігається.

Також ОСОБА_1 зазначила, що з приводу даного факту було проведено службову перевірку НАБУ та перевіркою встановлено відсутність у її діях ознак дисциплінарного проступку та підстав для її притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Стороженко Д.О. просив закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутності у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого п. 9 ч. 2 ст. 212 КУпАП, оскільки відповідно до чинного Кодексу України про адміністративні правопорушення, стаття 212 виключена із Кодексу, на підставі Закону України від 15.06.1992 № 2354-12.

Крім того, адвокат зазначив, що наявний в матеріалах протокол про адміністративне правопорушення складений особою, яка не мала права його складати, оскільки в протоколі повинно бути обов`язково зазначено посаду, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка склала протокол, однак у порушення вимог ст. 256 КУпАП не зазначено у протоколі інформації про орган, в якому ОСОБА_4 обіймає посаду. Також до матеріалів справи не долучено документів, якими ОСОБА_4 було уповноважено на складення даного протоколу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 212 КУпАП.

Також адвокат зазначив, що з приводу викладених у протоколі обставин, Управлінням внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України було проведено службове розслідування, згідно висновку якого від 28.08.2025 року було встановлено, що ОСОБА_1 (обліковий запис usera) здійснено одноразову автентифікацію з метою завершення роботи комп`ютера, оскільки завершення сеансу Windows без авторизованого входу в систему є неможливим. До початку процесу автентифікації смартфон було від`єднано від ПЕОМ-3, що підтверджується наявними записами в системних журналах подій. Згідно з пунктом 442 Порядку-939 та пунктом 4.11 Припису на експлуатацію об`єкта електронно-обчислювальної техніки ІТС-НА.БУ_184 (до вх. № 3681т від 15.12.2016), заборона підключення сторонніх пристроїв діє лише під час обробки інформації, проте ОСОБА_1 будь-які дії, пов`язані з обробкою інформації з підключеним пристроєм не здійснювалися, тому за результатами службового розслідування в діях ОСОБА_1 ознак порушень законодавства про державну таємницю в частині не виконання норм і вимог технічного захисту секретної інформації не встановлено.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , доводи адвоката Стороженка Д.О., дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії КИ № 143 від 11.08.2025р., копії матеріалів службового розслідування, проведеного Національним антикорупційним бюро України відносно ОСОБА_1 , та інші докази, суддя приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого п. 9 ч. 2 ст. 212 КУпАП.

Так, відповідно до вимог ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України лише за ст. 164 (у частині, що стосується правопорушень у галузі господарської діяльності, ліцензії на проведення якої видає ця Служба), п. 9 ч. 1 ст. 212-2 та ст. 188-31 КУпАП.

Як вбачається із долученого до матеріалів справи протоколу серії КИ № 143 від 11.08.2025р., даний протокол складений 11.08.2025 року заступником начальника 1 відділу 2 управління Департаменту державного контролю у сфері захисту інформації та кіберзахисту, полковником ОСОБА_4 за пунктом 9 частини 2 статті 212 КУпАП.

Однак, згідно чинного Кодексу України про адміністративні правопорушення, стаття 212 виключена з Кодексу на підставі Закону № 2354-12 від 15.06.92.

Таким чином, стаття 212 КУпАП втратила свою юридичну силу, тому складення протоколу відносно ОСОБА_1 за статтею 212 КУпАП, відповідальність за якою було скасовано, є необґрунтованим та тягне за собою закриття провадження у справі.

Тим більше, вимогами чинного КУпАП не уповноважено органи Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України на складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 212 КУпАП.

Крім цього, уповноваженими особами органів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України було порушено вимоги ст. 254 КУпАП, та складено протокол відносно ОСОБА_1 лише 11.08.2025 року, хоча уповноважений орган стверджує про виявлення правопорушення та особи, яка його вчинила саме 07.08.2025 року, тобто складено протокол після спливу двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Як вбачається із долученого протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , даний протокол складений заступником начальника 1 відділу 2 управління Департаменту державного контролю у сфері захисту інформації та кіберзахисту, полковником ОСОБА_4 , проте у порушення вимог ст. 256 КУпАП у протоколі відсутня інформація у якому органі займає свою посаду дана особа, яка була уповноважена на складення протоколу відносно ОСОБА_1 .

Також із змісту складеного відносно ОСОБА_1 протоколу вбачається, що остання звинувачується у порушенні вимог пункту 442 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого Постановою КМУ від 18.12.2013 року № 939, та підпункту 13 пункту 2 Розділу VII Положення про захист інформації від витоку технічними каналами на об`єктах інформаційної діяльності та в інформаційно-телекомунікаційних системах, затвердженого Наказом Адміністрації Держспецзв`язку від 19.06.2015 року № 023.

Відповідно до приписів ст. 1 Закону України «Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах», обробкою інформації є виконання однієї або кількох операцій, зокрема збирання, введення, записування, перетворення, зчитування, зберігання, знищення, реєстрація, приймання, отримання, передавання, що здійснюються в системі за допомогою технічних і програмних засобів або автономно (без підключення до інших засобів обробки інформації, ліній зв`язку або мереж передачі даних) пристроями обробки інформації.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про державну таємницю» посадові особи та громадяни, винні у: розголошенні державної таємниці; втраті документів та інших матеріальних носіїв секретної інформації; недодержанні встановленого законодавством порядку передачі державної таємниці іншій державі чи міжнародній організації; засекречуванні інформації, зазначеної у частинах третій і четвертій статті 8 цього Закону; навмисному невіднесенні до державної таємниці інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам національної безпеки України, а також необгрунтованому заниженні ступеня секретності або необгрунтованому розсекречуванні секретної інформації; безпідставному засекречуванні інформації, у тому числі з порушенням вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації"; наданні грифа секретності матеріальним носіям інформації, яка не становить державної таємниці, або ненаданні грифа секретності матеріальним носіям інформації, що становить державну таємницю, а також безпідставному скасуванні чи зниженні грифа секретності матеріальних носіїв секретної інформації; порушенні встановленого законодавством порядку надання допуску та доступу до державної таємниці; порушенні встановленого законодавством режиму секретності та невиконанні обов`язків щодо збереження державної таємниці; невжитті заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпеченні контролю за охороною державної таємниці; провадженні діяльності, пов`язаної з державною таємницею, без одержання в установленому порядку спеціального дозволу на провадження такої діяльності, а також розміщенні державних замовлень на виконання робіт, доведенні мобілізаційних завдань, пов`язаних з державною таємницею, в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях, яким не надано спеціального дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею; недодержанні вимог законодавства щодо забезпечення охорони державної таємниці під час здійснення міжнародного співробітництва, прийому іноземних делегацій, груп, окремих іноземців та осіб без громадянства і проведення роботи з ними; невиконанні норм і вимог технічного захисту секретної інформації, внаслідок чого виникає реальна загроза порушення цілісності цієї інформації або просочення її технічними каналами, несуть дисциплінарну, адміністративну та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів службового розслідування, проведеного Управлінням внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України відповідно до наказу Директора Національного бюро від 11.08.2025 року № 232-А відносно ОСОБА_1 , під час перевірки було оглянуто ПЕОМ-3 та встановлено, що відповідно до Інструкції щодо забезпечення режиму секретності (обл. № 19/1-2344ДСК від 24.09.2018) обробка інформації з обмеженим доступом в ІТС-НАБУ_184 здійснюється за технологією, що передбачає зберігання інформації з обмеженим доступом тільки на флеш-носіях інформації. Підключення до ПЕОМ-3 інших носіїв інформації в період підключення смартфону не виявлено. У журналах подій відсутні ознаки запуску додаткового програмного забезпечення для роботи зі смартфоном. Запуск сторонніх програм для передачі файлів, інсталяторів або утиліт, що могли б виконувати копіювання даних не виявлено. Файловий менеджер Windows (explorer.exe) не взаємодіяв зі смартфоном та не виконував операцій читання, копіювання, видалення чи будь яких інших дій пов`язаних із обробкою інформації.

Крім того, встановлено, що користувачем ОСОБА_1 (обліковий запис usera) здійснено одноразову автентифікацію з метою завершення роботи комп`ютера, оскільки завершення сеансу Windows без авторизованого входу в систему є неможливим. До початку процесу автентифікації смартфон було від`єднано від ПЕОМ-3, що підтверджується наявними записами в системних журналах подій.

Таким чином, перевіркою встановлено факт підключення смартфону до ПЕОМ-3, однак файлові операції чи будь-які інші дії, пов`язані з обробкою інформації з підключеним пристроєм, не здійснювалися, тому уповноваженим органом, за результатами службового розслідування в діях ОСОБА_1 ознак порушень законодавства про державну таємницю в частині невиконання норм і вимог технічного захисту секретної інформації не встановлено.

Пунктом 442 Порядку № 939 передбачено заборону використання, в тому числі мобільних терміналів у складі об`єкта (автоматизованих систем) під час обробки секретної інформації.

Аналізуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 згідно приписів ст. 1 Закону України «Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах», не була вчинена жодна дія, яка б свідчила про факт обробки нею будь-якої інформації, та будь-які інші пристрої і носії інформації до ПЕОМ-3 нею не підключалися, що свідчить про відсутність витоку або несанкціонованого доступу до інформації з обмеженим доступом.

Крім того, встановлено судом, що Положення про захист інформації від витоку технічними каналами на об`єктах інформаційно-телекомунікаційних системах, затверджених наказом № 023 від 19.06.2015 Адміністрації Держспецзв`язку, яке регулює порядок нерозголошення отриманої службової інформації, до НАБУ для використання в роботі та/або ознайомлення працівниками не надходило, та відповідний інструктаж із ОСОБА_1 проведено не було.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 не було допущено порушення вимог пункту 442 Порядку-939 та пункту 4.11 Припису на експлуатацію об`єкта електронно-обчислювальної техніки ІТС-НА.БУ_184 (до вх. № 3681т від 15.12.2016), що свідчить про відсутність у діях останньої умислу на порушення законодавства про державну таємницю.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 10.02.1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, виходячи з позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин» і такі факти мають бути досить переконливими, щоб суд на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення правопорушення та враховуючи, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» і таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п. 53 рішення Суду від 20.09.2012 у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 не вбачається ознак об`єктивної та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого за порушення законодавства про державну таємницю, в тому числі і ознак об`єктивної та суб`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого пунктом 9 частини 2 статті 212 КУпАП, оскільки дана стаття скасована та не є адміністративно караним діянням.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, у зв`язку із недоведеністю наявності у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого пунктом 9 частини 2 статті 212 КУпАП, а саме із підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 212, 247, 254, 255, 256, 278-280, КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого пунктом 9 частини 2 статті 212 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту винесення до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: М.В. Вишняк