САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/4097/25
Провадження №3/726/903/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2025 м. Чернівці

Суддя Садгірського районного суду м. Чернівці Проскурняк І. Г. розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ :

До Садгірського районного суду м. Чернівці надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення ним правопорушення передбаченого ч.1 ст. 155-1 КпАП України.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення № 881/ж13/24-13-07-04 від 14.11.2025 року вказано, що ОСОБА_1 порушила встановлений законом порядок проведення розрахунків у сфері надання послуг, а саме від 14 листопада 2025 року ОСОБА_1 здійснила продаж іноземної валюти, а саме: 20 доларів США, при цьому розрахункову операцію через програмний реєстратор розрахункових операцій не проведено, розрахунковий документ не роздруковано та на руки не видано, чим порушила вимоги п.п.1,2 ст. 3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні не визнала.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до Інструкції з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративні правопорушення, Затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 02.07.2016 № 566 Розділом II передбачено Оформлення протоколів про адміністративні правопорушення. Згідно п.4. даної Інструкції зміст Протоколу повинен відповідати вимогам, викладеним у статті 256 КУпАП.

Згідно з п. 15-16 даної Інструкції, до протоколу долучаються матеріали, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, та документи, що можуть свідчити про обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність особи (за наявності). Кожний документ повинен мати свої реквізити (дату, назву, підписи тощо), містити достовірну інформацію та відповідати вимогам законодавства України про адміністративні правопорушення.

Якщо розгляд справ про адміністративне правопорушення віднесено до відання інших органів, належно оформлений Протокол надсилається органу, уповноваженому розглядати адміністративну справу, протягом трьох днів з дня його реєстрації. До Протоколу додаються інші матеріали справи, які є в наявності в податкових органах та які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Адміністративна відповідальність за ч. 1ст. 155-1 КУпАП настає для посадових осіб за порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Частина 1 статі 155-1 КУпАПє бланкетною нормою, і при кваліфікації дій правопорушника за цією статтею необхідно керуватися спеціальними Законами.

Згідно з вимогами п.п.1,2 ст. 3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Частиною 1 ст.55 ГК України визначено, що суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Згідно з ч. 2 ст.55 Господарського кодексуУкраїни суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цьогоКодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Разом із тим, відповідно до санкції ч.1ст.155-1КУпАП адміністративне стягнення за порушення вимог вказаної статті підлягають особи, які здійснюють розрахункові операції та посадові особи.

Системне тлумачення вказаних вище норм ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг» та ГПК України дає підстави дійти висновку, що суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.155-1 КУпАП є суб`єкти господарювання (посадові особи, до компетенції яких належить організація здійснення розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг) та особи, які здійснюють розрахункові операції відповідно до своїх функціональних обов`язків.

Накладення стягнення за порушення порядку проведення розрахункових операцій на інших осіб не передбачається, внаслідок чого порушення порядку проведення розрахункових операцій з боку інших осіб не становить складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано акт фактичої перевірки від 14.11.2025 року, у якому зазначено про обставини, аналогічні викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення. Будь-яких інших письмових доказів матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. При цьому, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та неспростовним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а є лише формою фіксації правопорушення.

Для притягнення особи до відповідальності, необхідним є встановити чи є він суб`єктом даного правопорушення.

Належність до посади підтверджується винятково на підставі закону. Згідно з п. 13 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» (далі Закон про державну реєстрацію), в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо.

У ст. 10 Закону про державну реєстрацію зазначається, що якщо документи та відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними та можуть бути використані у спорі з третьою особою.

При цьому варто наголосити, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відтак протокол чи акт перевірки не може замінювати собою інші належні та допустимі докази, якими обґрунтовується обвинувачення, зокрема належність особи до суб`єктного складу.

Згідно з положеннями Податкового кодексу України акт перевірки тільки фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених можливих порушень законодавства та не є остаточним документом, що зобов`язує до вчинення будь-яких дій.

Відповідно до постанови Касаційного адміністративного суду Верховного Суду 08 вересня 2020 року у справі N П/811/2893/14А висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі собою не породжують правових наслідків для платника податків.

Отже, акт податкової перевірки є службовим документом, в якому зафіксовані виявлені при проведенні тієї або іншої податкової перевірки порушення, він є носієм доказової інформації про обставини, виявлені в ході самої перевірки, тобто дій працівників. Відтак сам по собі підтверджує тільки факт здійснення перевірки, тобто безпосереднє вчинення працівником уповноваженого органу тих чи інших дій.

Разом із тим, матеріали справи не містять будь-яких належних доказів (витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), які б свідчили про те, що ОСОБА_1 є суб`єктом підприємницької діяльності (фізичною особою-підприємцем). Відсутні також будь-які докази здійснення нею господарської діяльності по вул. Калинівській, 13А у м. Чернівці, зокрема відомості, які б підтверджували право користування чи власності будь-яким приміщенням у господарських цілях. Матеріали справи фактично не містять будь-яких доказів, які б підтверджували викладене у протоколі, а містять тільки посилання на те, що такі докази, начебто існують та були вивчені, однак до матеріалів справи не долучені. За таких обставин, судом не може бути встановлено дійсних обставин справи та належного суб`єкта даного правопорушення.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Приймаючи рішення, суду необхідно керуватись п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», яким визначено, зокрема, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Отже, розгляд справи в суді здійснюється лише в межах перевірки тих обставин, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та матеріалах долучених до нього, які були зібрані органом, який склав протокол. Для з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, на суд не може бути покладена функція збирання доказів.

Таким чином, матеріали справи не містять достатнього обсягу доказів на підтвердження викладеного у протоколі. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на відсутність належних та достовірних доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, беручи до уваги те, що усі сумніви щодо доведеності вини трактуються на користь останньої, з метою запобіганню можливості безпідставного притягнення останньої до адміністративної відповідальності, вважаю за необхідне провадження у справі закрити.

На підставі ст. 62 Конституції України, 7, ч. 1 ст. 155-1, 246, 251, 252, 256, 280, 247, 283-285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КпАП України закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова судді може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Садгірський районний суд м. Чернівці протягом 10-ти діб з дня її винесення.

СуддяІ. Г. Проскурняк