ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2020/25 Справа № 208/844/25 Суддя у 1-й інстанції - Токарєв А. Г. Суддя у 2-й інстанції - Круподеря Д. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Круподеря Д.О., розглянувши у відкритому судовому засідання у місті Кривий Ріг, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу адвоката Верхуші Я.О. на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23 січня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ,-

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції:

Судом першої інстанції встановлено, що 24.02.2024 о 08:23 год. ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Porsche Panamera, р.н. НОМЕР_2 , за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Марійська, біля автозаправки «НТС» з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю із порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння шкіряного покрову обличчя. На законну вимогу пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі КЗ КБЛПД ДОР погодився. Результат згідно висновку №515 від 24.02.2024 алкогольне сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 «а» ПДР України, на підставі чого був відсторонений від керування транспортним засобом.

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23 січня 2025 року, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) грн., позбавлено права керувати транспортним засобом на строк 1 рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн..

Доводи апеляційної скарги:

Не погодився з таким рішенням адвокат Верхуша Я.О. та оскаржив в апеляційному порядку .

В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, про порушення судом першої інстанції права ОСОБА_1 на захист, оскільки не повідомлено належним чином про дату розгляду вказаного провадження.

Вказує про порушення працівниками патрульної поліції огляду водія на стан сп`яніння, оскільки не запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці, не складено акт огляду та направлення на проходження огляду для виявлення стану спяныння.

У зв`язку з порушення процедури огляду водія, захисник просить закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Позиції сторін в суді:

Учасники судового розгляду, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, однак до зали судового засідання не з`явились.

Керуючи вимогами ст. 268 КУпАП, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про розгляд апеляційної скарги за відсутності учасників.

Висновки суду:

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, виходячи з наступного.

На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за свої внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення пункту 2.9 а ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП вказує на те що до адміністративної відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу за керування в стані сп`яніння.

Таким чином, доказуванню підлягають всі обставини, які є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до п. 2 розділу 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.3 розділу 1 Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до розділу 1 зазначеної Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько - акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку), а у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів відбувається у відповідності із розділом ІІ вищезазначеної інструкції.

Досліджуючи матеріали даної справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що суд 1-ї інстанції при її розгляді дотримався зазначених вимог закону та правильно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності події та складу правопорушення в діях ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а його вина підтверджується дослідженими судом 1-ї інстанції доказами, яким судом надана повна та належна оцінка, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 622746 від 24.02.2024 року, який відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить виклад суті вчиненого правопорушення;

висновком КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради від 24.02.2024 року, згідно якого ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння;

роз`ясненням про відсторонення від права керування транспортним засобом від 24.02.2024 року;

рапортом інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону №2 полку ПП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області, згідно якого зупинено транспортний засіб Porsche Panamera, р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 . Під час спілкування у водія виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Водій погодився пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі, згідно висновку водій ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння;

диском з відео-записом з боді-камери поліцейського, на якому зафіксований факт вчинення адміністративного правопорушення;

довідкою, згідно якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_3 .

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи, дослідив письмові докази у справі та відеозапис, усім дослідженим доказам надав оцінку та дійшов висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному їх дослідженні в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд визнає зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.

Апеляційний суд зауважує, що обов`язковими складовими адміністративного правопорушення є факт керування транспортним засобом та перебування водія в стані алкогольного сп`яніння. Вказані складові у вигляді керування транспортним засобом та перебування у стані алкогольного сп`яніння, повністю підтверджені матеріалами справи.

Щодо клопотання сторони захисту про відкладення судового розгляду суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до статті 6 ЄКПЛ кожна особа має право на розгляд її справи упродовж розумного строку судом встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти неї обвинувачення. Тому, розгляд даної справи без невиправданої затримки не буде відповідати інтересам особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Враховуючи, що розгляд апеляційної скарги по даній справі, неодноразово було відкладено за клопотаннями сторони захисту, однак на чергову призначену дату учасники не з`являлись, суд вважає, що ОСОБА_1 та його захисник адвокат Верхуша Я.О. свідомо ухиляються від явки до суду, з метою затягування строків розгляду справи, задля уникнення відповідальності ОСОБА_1 , що говорить про зловживання останніми своїми процесуальними правами.

У правовій позиції Верховного Суду під зловживанням процесуальними правами розуміється форма умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема, у вчиненні дій, неспівмірних із наслідками, до яких вони можуть призвести, використанні наданих прав всупереч їх призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження, перешкоджання діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ, необґрунтованого перевантаження роботи суду.

Отже, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді й утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені Законом для прискорення процедури слухання у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції відмовляє в задоволенні клопотання сторони захисту про відкладення розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з твердженням сторони захисту про необхідність скасування оскаржуваної постанови у зв`язку з порушенням права ОСОБА_1 на захист, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення останнього про призначення справи до розгляду та зазначає наступне.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції встановлено, що в матеріалах справи наявна довідка про отримання ОСОБА_1 повідомлення з зазначенням дати, часу та місця розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Більш того у своїх рішеннях Європейськоий суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, відповідно до правових висновків ЄСПЛ, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, заява №23436/03).

Враховуючи, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками патрульної поліції повідомлено водія, що розгляд вказаного протоколу відбудеться в Саксаганському районному суді м. Кривого Рогу, що підтверджується відеозаписом долученим до протоколу та особистим підписом ОСОБА_1 у відповідній графі, тому останній повинен був цікавитися результатом його розгляду, однак не виконав свого обов`язку. Крім того, в матеріалах справи наявні відомості про неодноразові клопотання захисника про відкладення розгляду справи, що підтверджує обізнаність учасників про розгляд справи та навмисне затягування строків розгляду справи у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає порушення судом першої інстанції права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та вважає доводи апеляційної скарги в цій частині не доведеними.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, також є безпідставним та спростовуються матеріалами справи. Так, відповідно до відеозапису, що міститься в матеріалах справи водієві ОСОБА_1 неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер та в закладі охорони здоров`я на що останній повідомив, що відмовляється від проходження огляду на місці зупинки та бажає пройти огляд в медичному закладі.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги твердження сторони захисту про відсутність направлення на медичний огляд, оскільки це не має істотного значення для вирішення питання про наявність складу правопорушення в діях водія транспортного засобу, так як наявність такого направлення має правове значення для лікаря медичної установи, який у цьому випадку повинен провести медичний огляд.

З приводу доводів захисника Верхуши Я.О. про відсутність в матеріалах справи акту огляду водія транспортного засобу на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів що знижують увагу та швидкість реакції, то такий акт дійсно в матеріалах справи відсутній. Проте даний факт не свідчить про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я. Більш того огляд на стан сп`яніння дійсно проводився, а результати огляду, зафіксовані у медичному висновку, який підписано самим ОСОБА_1 та лікарем, який проводив зазначений огляд.

Доводи апеляційної скарги у своїй сукупності оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення ОСОБА_2 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а доводи, що сукупність викладених апелянтом обставин у апеляційній скарзі вказують на те, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 матеріали є недопустимими доказами, є безпідставними, оскільки наведені ним міркування з цього приводу не підтверджені доказами.

Дії вчинені ОСОБА_1 характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпеку, становлять небезпеку дорожнього руху та несуть загрозу для його учасників.

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення враховано ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки транспортним засобом, суд дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності піддати правопорушника покаранню у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Суддя апеляційного суду приходить до висновку, що наведені доводи у апеляційній скарзі не підтвердженні під час апеляційного розгляду та не дають підстав для скасування або зміни оскаржуваної постанови судді районного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Верхуші Ярослава Олександровича залишити без задоволення.

Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23 січня 2025 року, щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: