Справа № 354/1363/25
Провадження № 3/354/831/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року м.Яремче

Суддя Яремчанського міського суду Івано-Франківської області Остап`юк М.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, непрацюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків Суду не надано,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністратвине правопорушення серії ЕПР1 № 470880 від 01.10.2025 приблизно о 20 год 25 хв у с.Поляниця по участку Стаїще, 554, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в установленому законом порядку. Тим самим ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП.

30.12.2025 представником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 подано клопотання про закриття провадження у справі, оскільки відсутні докази того, що поліцейські взагалі зупиняли автомобіль марки Renault Trafik, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 і що взагалі останній керував автомобілем; поліцейськими огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено з грубим порушенням вимог законодавства, не роз`яснено право останнього на правову допомогу, не підтверджено підставу проведення такого огляду; ОСОБА_1 у встановленому порядку не направлявся в заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а письмове направлення в заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння йому не вручалося і в його присутності не складалося; працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі; відеозаписи не можуть бути належними доказами, оскільки розпочинаються о 20:34 год в той час, як із протоколу про адмінправопорушення вбачається, що ОСОБА_1 нібито керував транспортним засобом о 20.25 год, такі відеозаписи не містять записів, що ОСОБА_1 керував автомобілем; акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не може бути належним і достатнім доказом у справі, оскільки не містить ні дати, ні часу його складання, ні інформації про його вручення ОСОБА_1 , чи про відмову останнього його отримувати; єдиний рапорт поліцейського не може бути належним доказом вини ОСОБА_1 згідно з висновком Верховного Суду у постанові від 20.05.2020 № 524/5741/16-а; наявні в матеріалах справи докази є неналежними, а тому не можуть бути достатніми доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Просить закрити справу на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП (відсутність події і складу адміністративного правопорушення).

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об`єктивного дослідження доказів у справі та з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, як зазначено в частині другій статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Суд звертає увагу, що розгляд справи повинен відбуватися в межах доводів протоколу про адміністративне правопорушення щодо конкретної особи, а суддя не має права у будь-який інший спосіб конкретизувати пред`явлене посадовою особою адміністративне обвинувачення та його змінювати, оскільки це суперечить загальним засадам судочинства, які передбачені статтею 129 Конституції України.

Частиною першою статті 130 КУпАП, яка інкримінується ОСОБА_1 передбачена відповідальність за відмову від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Таким чином, суб`єктом адміністративної відповідальності є особа, яка керує транспортним засобом.

Однак, у ході судового розгляду справи, за результатами дослідження доказів у справі та з оглянутого у судовому засіданні відеоматеріалу неможливо встановити чи ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом. На відеозаписі не зафіксовано не тільки рух автомобіля, а й сам автомобіль.

Так, відеозапис відображає сам процес спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , де останній їм пояснює, що не п`яний, а отримав контузію під час виконання бойових завдань на Сході України, та запитує поліцейських чи проходили вони військову службу та знають, що таке "контузія".

Відеозапису, який би стосувався початку події, а саме руху та зупинки транспортного засобу не має.

Ті відеоматеріали, які долучені до справи, руху транспортного засобу не містять.

Крім того, як вбачається з протоколу про адмінправопорушення Уповноважені особи вказують, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом о 20:25:00 год, в той час як відеозапис події розпочинається з 20:34 год, а відтворює обставини з 20:35:38 год, яке розпочинається зі спілкування ОСОБА_1 та працівників поліції на вулиці.

Зокрема, матеріали справи містять два диски з відеозаписами, один із яких , як уже зазначалося відтворює обставини події з 20:35:38 год, а другий - з 22:35:31 год та відображає транспортування ОСОБА_1 каретою швидкої допомоги до медичного закладу, та його перебування у медичному закладі.

Відеозаписів, які відтворюють факт керування ОСОБА_1 автомобілем чи його перебування за кермом не має.

Тобто, працівниками поліції не долучено доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля, що останній заперечує.

Показів свідків щодо цього не долучено, і жодних пояснень з приводу того, чому відеозаписи розпочинаються пізніше факту керування ОСОБА_1 автомобілем, якщо це мало місце - не надано.

Суд неодноразово звертав увагу у попередніх рішеннях, що одним із обов`язкових аспектів доведення вини особи у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння є фіксування керування останнім транспортним засобом на бодікамеру поліцейського. Оскільки у справах, де особа заперечує факт керування автомобілем, визначальним є наявність відеозапису про це, зробленого у встановленому законодавством порядку.

Так, відповідно до пунктів 4, 5 розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Вказаний відеозапис є доказом у справі про адміністративні правопорушенні у сфері керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Як уже зазначалося, у тих випадках, коли особа заперечує факт керування транспортним засобом, відеозапис, на якому зафіксовано протилежне, а саме рух транспортного засобу під керуванням особи, яка притягається до адмінвідповідальності, відіграє ключову роль.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

У справах «Малофєєва проти Росії» та «Карєлін проти Росії» ЄСПЛ зазначає, що суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

В силу вимог частини четвертої статті 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Згідно положень статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За результатами перегляду відеозапису, Суд дійшов висновку, що зібрані докази не доводять самого факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , а тому вина останнього у порушенні частини першої статті 130 КУпАП не доведена.

Відтак, Суд не надає оцінку іншим твердженням Сторони захисту щодо неналежності решти доказів, оскільки уповноваженим органом не підтверджено того, що ОСОБА_1 був за кермом автомобіля, що і є обов`язковою підставою для проходження, на вимогу працівників поліції перевірки на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

З огляду на те, що у Кодексі України про адміністративні правопорушення підстави для закриття справи за недоведеністю вини особи відсутні, Суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення, на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись частиною першою статті 130, пунктом1 статті 247 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду через Яремчанський міський суд Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови складено 21.01.2026.

Суддя: Марія ОСТАП`ЮК