Справа № 496/7119/25
Провадження № 3/496/3766/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Буран В.М.,

за участі секретаря судового засідання Агаджанян Д.Х.,

представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Шарандак А.А.,

розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, адреса: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

У С Т А Н О В И В:

До Біляївського районного суду Одеської області надійшов протокол серії ЕПР 1 №489288 від 20.10.2025 р. відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу, 20.10.2025 р. о 22:19 год. в с. Вигода вул. Перемоги,47 водій ОСОБА_1 керував Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода, почервоніння очей. Від проходження тесту на алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер на місці зупинки та в подальшому в медичному закладі водій відмовився.

Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвокат Шарандак А.А., в судовому засіданні надав заперечення на протокол про адміністративне правопорушення та просив провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Пояснив, що під час перегляду відеоматеріалів записів з нагрудних камер патрульних поліцейських та невідомої камери, вочевидь установленої в салоні службового авто, встановлено, що відеозапис розпочинається в момент, коли працівники поліції спілкуються з ОСОБА_2 та його дружиною на вулиці біля двору житлового будинку. Також з відеозапису очевидно, що біля зазначеного будинку припаркований автомобіль Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_1 , яким начебто керував ОСОБА_1 . При цьому двигун автомобілю не запущено, будь-які габарити або інші світлові вогні не увімкнені. Аналізуючи наявні у матеріалах справи докази слід прийти до висновку, що ОСОБА_1 будь-яких дій з управління автомобілем не здійснював. Будучи вдома, підчас вечері ОСОБА_1 вживав алкоголь в невеликих дозах, наміру керувати автомобілем цього дня вже не мав, а тому не вважає що порушив будь-який Закон.

Під час вечері ОСОБА_1 виявив, що забув в салоні свого автомобілю власний мобільний телефон, та коли вийшов на вулицю і відчинив автомобіль аби забрати його, під`їхали працівники поліції. Під час спілкування з поліцейськими, останні зазначили, що оскільки ОСОБА_1 є особою призовного віку, то вони вважають що він ухиляється від несення військово служби і перебуває у розшуку, і для з`ясування цієї обставини їм разом треба проїхати до відділу поліції у м. Біляївка. Хоча ОСОБА_1 і повідомив поліцейських, що він має відстрочку, останні сказали що «це ще треба перевірити».

Оскільки ОСОБА_1 не було роз`яснено його прав та обов`язків, він припустив, що дії поліцейських є правомірними, особливо з урахуванням дії по цей час на території України військового часу. Після прибуття до відділу поліції, після перевірки його особи на предмет розшуку ТЦК та СП, ОСОБА_1 було запропоновано пройти тест на вміст алкоголю, поліцейські не вірили що останній не керував транспортним засобом. Будчи наляканим, ОСОБА_1 вирішив переважно мовчати та частково не відповідати на їхні запитання так як не знав до яких це може ще привести наслідків. Разом із тим, при нормальному відношенні міг би і проти тест на вміст алкоголю так як знав, що нічого не порушував». Отже, за винятком власне протоколу про адміністративне правопорушення, будь які інші докази, які б вказували на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять. Перший відеозапис починається з того моменту, що невідомі особи стоять за адресою проживання ОСОБА_3 та спілкуються на невідомі теми з самим ОСОБА_1 і його дружиною, а інший відеозапис розпочинається через тривалий час вже у відділу поліції в іншому населеному пункті (м. Біляївка Одеської області). Що відбувалось перед прибуттям працівників поліції до місця проживання ОСОБА_1 а також у тривалий проміжок часу між спілкуванням з поліцейськими у с. Вигода та у м. Біляївка невідомо. Неможливо оминути і того факту, що відеозаписи з відео-реєстраторів, які використовуються при здійсненні службових обов`язків працівниками поліції мають індивідуальний номер нагрудного відео-реєстратора, дату запису, час, координати відповідно до геопозиціювання GPS та номер жетону інспектора якому виданий нагрудний відео-реєстратор. За такими даними, можливо встановити яким нагрудним відео реєстратором та яким інспектором було зроблено той чи інший відеозапис.

Суддя, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

При розгляді справ про адміністративне правопорушення суд керується крім національного законодавства, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини.

Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року. Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 року.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції.

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління - Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987 року; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998 року).

Отже, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.

З наведеного вбачається, що у справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, - особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст. 6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів). Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Системний аналіз ч. 1 ст. 130 КУпАП визначає три склади об`єктивної сторони правопорушення, які полягають у:

1. керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

2. передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів;

3. відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Факт керування автомобілем може бути доведений: показаннями свідків правопорушення, які підтвердять, що саме ця особа керувала транспортним засобом, фотознімками, відеозаписами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Дорожній рух - це процес руху по дорогах транспортних засобів та учасників дорожнього руху, сукупність суспільних відносин, що виникають у процесі переміщення людей і вантажів за допомогою транспортних засобів або без таких у межах дороги.

Крім цього, щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб повинно бути зупинено працівниками поліції на законних підставах в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшого притягнення до відповідальності), ставить під сумнів і саму процедуру виявлення нетверезого водія.

Так у своєму рішенні від 15.03.2019 року ВС у справі № 686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм ПДР, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування ТЗ є неправомірними, а правоохоронці можуть зупиняти ТЗ лише коли є, факт правопорушення. Таким чином, зупинений, тобто до самої зупинки ТЗ повинен находитися у русі, оскільки керування таким засобом можливе лише, коли останнє рухається. Коли ж особа перебуває за кермом транспортного засобу і навіть із ввімкненим двигуном склад правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП відсутній, оскільки така особа не керувала транспортним засобом.

Крім законної зупинки транспортного засобу, в порядку ст. 266 КУпАП, поліцейським повинно бути залучено двох свідків або з використанням технічних засобів, фіксуватися огляд на стан сп`яніння.

Статтею 266 КУпАП передбачено: огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливем лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Обов`язок щодо доведення вказаних обставин покладається на працівників поліції, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Присутність свідків чи застосування технічних засобів відеозапису є необхідним для забезпечення у необхідних обсягах повноти, правдивості та об`єктивності інформації про обставини правопорушення та/або фіксації подій, що мають істотне значення для розгляду справи щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, ознайомившись із матеріалами, що долучено до протоколу серії ЕПР 1 №489288 від 20.10.2025 року, суд встановив, що до нього додано диск з фіксацією події, та відповідно змісту протоколу, не було залучено двох свідків події.

Ознайомившись із змістом відеозапису, встановлено, що поліцейським не було зафіксовано керування ОСОБА_1 транспортним засобом Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки відео сюжет починається з того, що працівники поліції спілкуються з ОСОБА_2 та його дружиною на вулиці біля двору житлового будинку, двигун автомобілю не запущено, будь-які габарити або інші світлові вогні не увімкнені.

В справі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів. Такі обставини повинні доводитися належними та допустимими доказами, а не лише протоколом.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, без підтвердження того, що водій дійсно керував транспортним засобом та був зупинений за порушення ПДР України, а в подальшому відмовився проходити огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння, самі лише дані, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 , відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому провадження по справі слід закрити.

Керуючись ст. ст. 23, 24, 30, 33, 130, 221, 283, 284, 285 КУпАП України,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.М. Буран