ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/5938/25 Головуючий в 1 інст. Клименко Л.В.
Провадження №33/807/1342/25 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ст.124, ст.122-4 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову Олександрівського районного суду м.Запоріжжя від 12 листопада 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1(один) рік,

стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою суду, 03 жовтня 2025 року о 16 годині 05 хвилин, водій ОСОБА_1 , поблизу буд. 50 по вул. Українській в м.Запоріжжі, керуючи транспортним засобом Ford C-Max, реєстраційний номер НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не впевнився в безпеці маневру та скоїв зіткнення з автомобілем Toyota Auris, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , чим порушив п.10.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, травмованих немає.

Крім того, 03 жовтня 2025 року о 16 годині 05 хвилин, водій ОСОБА_1 , поблизу буд. 50 по вул.Українській в м.Запоріжжі, керуючи транспортним засобом Ford C-Max, реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи учасником ДТП, залишив місце пригоди, чим порушив п. 2.10 а Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити провадження за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що схема місця ДТП частково відповідає обставинам пригоди, зафіксованим на відеозаписі, який наявний в матеріалах справи.

Зауважує, що на схемі місця ДТП не зазначений автомобіль, припаркований на правій смузі руху, який він намагався об`їхати та уникнути зіткнення. Напрямок руху транспортного засобу під його керуванням вказує саме на напрямок його руху саме правою смугою руху без перестроювання на середню смугу руху.

Вказує, що місце зіткнення транспортних засобів, зазначене на схемі ДТП, не відповідає дійсності, оскільки на відеозаписі транспортний засіб Toyota Auris, з салону якого відбувалася фіксація, рухався по середній смузі руху та при цьому правою стороною перебував на правій смузі руху. Так, у схемі зазначено, що ширина кожної смуги складає 3,3 метри, місце зіткнення розташоване на відстані 4,3 м від краю проїзної частини, тобто на відстані 1 м від лінії, що розділяє праву та середню смуги руху. Враховуючи ширину автомобіля Toyota Auris - 1,76 м, то останній мав би під час зіткнення бути розташованим ближче до лівої смуги руху, що явно не відповідає відеозапису.

Наголошує на тому, що водій Toyota Auris після зіткнення не зупинився негайно на місці, а в порушення п. 2.10 Правил дорожнього руху проїхав ще певну відстань та з`їхав на іншу смугу руху, змінивши таким чином розташування свого транспортного засобу на дорозі, що в тому числі підтверджено й поясненнями самої потерпілої.

Звертає увагу на те, що про наявність відеозапису на реєстраторі потерпіла не повідомила працівників поліції при складанні протоколу та наданні пояснень, а, очевидно, перевіривши його вміст, надала неповну версію запису. Зазначені обставини залишилися поза увагою суду та їм не була надана відповідна оцінка, зокрема щодо точного місця зіткнення транспортних засобів та перебування автомобіля Toyota Auris на двох смугах одночасно.

Окрім того, вказує, що судом перекручено обставини, зафіксовані у відеозаписі, а саме зазначено про відсутність припаркованих транспортних засобів на правій смузі руху, що також не відповідає відеозапису події.

Вказує, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не були враховані його пояснення. Так, він пояснював, що водій Toyota Auris під час руху і до моменту повної зупинки автомобіля, неодноразово порушувала правила дорожнього руху та ускладнювала його, оскільки після проїзду світлофора водій Toyota Auris здійснила різкий маневр в крайню праву смугу без включення будь-яких сигналів на автомобілі, він вимушений був здійснити так само маневр вправо, щоб уникнути зіткнення, де вже поряд був бордюр. Оскільки попереду стояли припарковані автомобілі у крайній правій смузі, по якій рухався його автомобіль, та задля уникнення наїзду на бордюр та припарковані попереду автомобілі, він був вимушений швидко вирівнювати автомобіль із необхідністю повернення руля вліво для можливого об`їзду інших автомобілів. При цьому, в цей момент водій Toyota Auris, знову змінила свій рух в правий бік, тим самим перемістившись правим колесом в крайню праву смугу. Оскільки події відбувались дуже швидко, то в той момент він не міг зрозуміти, що відбулось зіткнення з автомобілем Toyota Auris. Він вважав, що дотик автомобіля в той момент відбувся тільки з бордюром. Щоб переконатися в цьому, та відсутності несправності, він й зупинив свій автомобіль.

Зазначає, що він пояснював суду, що його автомобіль використовується часто для виїздів у прифронтові зони з метою евакуації тварин та передання гуманітарної допомоги тваринам. Автомобіль має безліч подряпин, влучань від обстрілів, тощо. Відповідно, наявність пошкоджень з лівої сторони крила автомобіля, ніяк не переконали його в тому, що це відбулось саме після начебто зіткнення із автомобілем Toyota Auris. Такі пошкодження були наявні й до цих подій.

Зауважує, що потерпіла ніяких дій щодо виклику поліції в той момент взагалі не вчиняла, а вся її поведінка зводилась до лайки, неадекватної поведінки та погроз, що вона якимось чином може впливати на події. Відповідно, переконавшись в тому, що з його автомобілем все в порядку, відсутності якихось адекватних розмов та дій з приводу події та необхідності виклику поліції, він поїхав у с. Матвіївка Вільнянського району Запорізької області, куди він направлявся разом із своєю дружиною на двох автомобілях, де розміщений його притулок для тварин.

Посилається на те, що відеозапис події, який міститься в матеріалах справи, та на який посилається суд у своїй постанові, не містить повного запису подій, що відбувались того дня, а містить лише його частину, що не дає можливості встановити поведінку всіх учасників тих подій. Окрім того, очевидно знято воно не з самого реєстратора, а з екрану якогось пристрою й навіть в цій частині відеозапису чітко зафіксовано різкий поворот автомобіля Toyota Auris в крайню праву смугу, та наявність попереду в крайній правій смузі припаркованих автомобілів (як в кармані так і на правій смузі), що судом було проігноровано взагалі.

Наголошує на тому, що він не мав умислу на вчинення будь-якого правопорушення, та працівниками поліції не надано до суду доказів на підтвердження того факту, що він діяв умисно та усвідомлював протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений правопорядок.

Зазначає, що суд під час розгляду справи має враховувати всі наявні обставини у справи, в том числі наявність обтяжуючих та пом`якшуючих обставин, що на думку апелянта судом взагалі було проігноровано при обранні виду стягнення.

Апелянт вказує, що він є керівником Громадської організації «Порятунок Тварин Запоріжжя». Метою цієї організації є надання допомоги та порятунок тварин, що потрапили в надзвичайні ситуації, зазнають лиха або знаходяться у безпритульному стані, захист тварин від жорстокого поводження, а також забезпечення безпеки екосистем як місць проживання диких тварин. Відтак, наявність водійського посвідчення, та можливість керування транспортними засобами є необхідністю не тільки для нього особисто, а й для забезпечення діяльності його громадської організації.

На думку апелянта, в умовах воєнного стану, близькості м. Запоріжжя до лінії активних бойових дій, така можливість та необхідність ще більше посилюється, адже, у разі будь-якої критичної ситуації, він буде позбавлений можливості навіть перевезти притулок із тваринами в інше безпечне місце, не порушуючи при цьому Закону.

Вважає, що суд не врахував всі обставини справи, в тому числі й пом`якшуючі обставини, покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, а не штраф, на думку апелянта є неспівмірним із подіями, які були кваліфіковані, як адміністративне правопорушення.

Зазначає, що його було викликано за повісткою вже після складання протоколів, та навіть після того, як всі матеріали були направлені до Олександрівського районного суду м.Запоріжжя, що є порушенням діючого законодавства та порушує його право на захист.

Крім того, судом направлялася судова повістка не за його місцем проживання, реєстрації або ж місцем реєстрації Громадської організації, керівником якої він є, що призвело до того, що йому не було відомо про наявні справи про адміністративні правопорушення на розгляді в суді.

19 грудня 2025 року на адресу апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд справи за його відсутності, в якій останній зазначає про те, що апеляційну скаргу він підтримує та просить її задовольнити.

У зв`язку з тим, що у участь особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, в силу вимог ст.268 КУпАП, не є обов`язковою, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду цієї справи за відсутності ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Згідно з протоколами про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №476302 від 07 жовтня 2025 року, ЕПР1 №476328 від 07 жовтня 2025 року, складеними щодо ОСОБА_1 :

- 03 жовтня 2025 року о 16 годині 05 хвилин, водій ОСОБА_1 , поблизу буд. 50 по вул. Українській в м.Запоріжжі, керуючи транспортним засобом Ford C-Max, реєстраційний номер НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не впевнився в безпеці маневру та скоїв зіткнення з автомобілем Toyota Auris, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , чим порушив п.10.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, травмованих немає;

- 03 жовтня 2025 року о 16 годині 05 хвилин, водій ОСОБА_1 , поблизу буд. 50 по вул.Українській в м.Запоріжжі, керуючи транспортним засобом Ford C-Max, реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи учасником ДТП, залишив місце пригоди, чим порушив п. 2.10 а Правил дорожнього руху України.

Згідно з вимогами п.10.1 Правил дорожнього руху України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно з вимогами п.2.10а Правил дорожнього руху України, водій у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Статтею ст.122-4 КУпАП передбачено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Дослідивши наявні докази, суд дійшов правильного висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, в повному обсязі підтверджена:

- відомостями з протоколів про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №476302 від 07 жовтня 2025 року, ЕПР1 №476328 від 07 жовтня 2025 року, якими зафіксовані факти порушення водієм ОСОБА_1 вимог пунктів 10.1, 2.10а Правил дорожнього руху, що призвело до ДТП та пошкодження транспортних засобів;

- схемою дорожньо-транспортної пригоди, складеною 03 жовтня 2025 року о 16 годині 05 хвилин зафіксовано місце зіткнення транспортних засобів, яке відбулось у середній смузі руху проїзної частини по вул.Українській поряд з буд. № 50; напрямок руху транспортного засобу Toyota Auris, реєстраційний номер НОМЕР_2 до моменту зіткнення; розташування транспортного засобу Toyota Auris, реєстраційний номер НОМЕР_2 після ДТП; наявність розмітки та дорожніх знаків. Також, вказаною схемою зафіксовано факт пошкодження автомобіля Toyota Auris, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який внаслідок ДТП отримав механічні пошкодження переднього бамперу. Вказана схема складена за участі водія транспортного засобу Toyota Auris, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 , яка нею підписана без будь-яких зауважень та доповнень. Разом з тим, відсутність інформації на зазначеній схемі про транспортний засіб Ford C-Max, реєстраційний номер НОМЕР_1 свідчить про те, що водій вказаного автомобіля залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, будучи учасником ДТП;

- фотознімками, які містяться у матеріалах справи, відповідно до яких, на транспортному засобі Ford C-Max, реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок ДТП утворилися механічні пошкодження задньої лівої частини крила та бамперу; на транспортному засобі Toyota Auris, реєстраційний номер НОМЕР_2 механічні пошкодження правої сторони переднього бамперу.

- відеозаписом події, здійсненого відеореєстратором, встановленим на транспортному засобі Toyota Auris, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з якого убачається, що водій вказаного автомобіля здійснював рух у середній смузі руху. Після проїзду перехрестя водій продовжив здійснювати рух у тій самій смузі руху, не здійснюючи при цьому жодних маневрів з перестроювання з однієї смуги для руху в іншу. Разом з тим, водій транспортного засобу Ford C-Max, реєстраційний номер НОМЕР_1 , після проїзду перехрестя, здійснив різкий маневр перестроювання з крайньої правої смуги руху в середню, внаслідок чого відбулось зіткнення задньою лівою частиною бамперу автомобіля Ford C-Max, реєстраційний номер НОМЕР_1 з передньою правою стороною бамперу транспортного засобу Toyota Auris, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Після вказаного маневру, водій транспортного засобу Ford C-Max одразу перестроївся у праву крайню смугу руху та повністю запинив свій автомобіль. Водій транспортного засобу Toyota Auris, реєстраційний номер НОМЕР_2 також перестроївся у крайню праву смугу руху до повної зупинки, після чого його проїзд був заблокований позашляховиком сріблястого кольору (а.с. 14).

Вказаним відеозаписом спростовуються пояснення ОСОБА_1 з приводу того, що він перестроївся в середню смугу руху внаслідок того, що на правій смузі руху, по якій він здійснював рух, був припаркований транспортний засіб, оскільки цим відеозаписом не зафіксовано, що на шляху руху Ford C-Max, реєстраційний номер НОМЕР_1 перед зіткненням були такі перешкоди для руху, які б обумовлювали необхідність здійснення водієм вищевказаного транспортного засобу різкого маневру перестроювання в іншу смугу руху.

В свою чергу відеозапис повністю узгоджується з письмовими поясненнями ОСОБА_2 , наданими під час оформлення адміністративного матеріалу, згідно з якими вона рухалась по середній смузі руху зі швидкістю 50 км/годи, на перехресті з лівої сторони рухався автомобіль сірого кольору, який став витісняти її зі смуги руху праворуч, в якій рухалася вона, вищезазначений автомобіль став пересуватися в середню полосу для руху. Приблизно через 200 м від перехрестя відбувся удар в праве крило. Вона одразу стала зупинятися, прийнявши праворуч, до узбіччя. Автомобіль, який їй чинив перешкоди, почав також зупинятися, чинити їй перешкоди під час зупинки її транспортного засобу. Автомобіль, під керуванням особи, який скоїв зіткнення з її транспортним засобом, зупинився позаду. Після чого вона запропонувала викликати поліцію, її побачила жінка з автомобіля «Jeep», а водій з другого автомобіля покинув місце ДТП, не відреагувавши на її вимогу. На її думку, зазначені особи створили аварійну ситуацію, що призвела до ДТП.

Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачені ст.ст.124, ст.122-4 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними і допустимими.

Згідно з оскаржуваною постановою, при розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 свою провину не визнав та пояснив, що 03 жовтня 2025 року, приблизно о 16 годині 05 хвилин, керуючи транспортним засобом Ford C-Max, реєстраційний номер НОМЕР_1 , він здійснював рух у крайній правій смузі руху проїзної частини вул. Української в м. Запоріжжі. Транспортний засіб Toyota Auris, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався позаду нього, водій якого постійно маневрував. Виявивши на смузі руху, по якій він здійснював рух, перешкоду у вигляді припаркованого автомобіля, він перестроївся на середню смугу руху та відчув легке дотичне зіткнення, внаслідок чого зупинився та зробив висновок, що зачепив колесом бордюр. Також, зазначив, що у вказаний момент часу неподалік від нього припаркувалась його дружина, яка керувала позашляховиком. Не усвідомлюючи того факту, що він був причетним до вчинення дорожньо-транспортної пригоди за участі іншого транспортного засобу, він вирішив поїхати по особистим справам. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Водій транспортного засобу Toyota Auris ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, надала суду письмові пояснення.

З досліджених в судовому засіданні письмових пояснень водія ОСОБА_2 судом встановлено, що 03 жовтня 2025 року о 16-05 годині вона здійснювала рух у середній смузі руху проїзної частини вул. Української в м.Запоріжжі зі швидкістю 50 км/год. На світлофорі перехрестя вул. Гоголя та вул. Української вона зупинилась та очікувала дозвільного сигналу світлофору. Після початку руху на зелений сигнал світлофору, водій транспортного засобу Jeep, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який рухався у лівій смузі руху, почав витісняти її з середньої смуги та перестроюватися в цю ж саму смугу руху. Після проїзду перехрестя, вказаний автомобіль продовжив рух в сторону її транспортного засобу, застосовуючи при цьому звуковий сигнал. У цей момент, водій автомобіля Ford C-Max, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який не перебував у полі її зору, рухаючись у крайній праві смузі руху, здійснив різкий маневр випередження та вдарив її транспортний засіб в бампер з правого богу, чим завдав механічних пошкоджень. Внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, вона почала гальмувати та перестроюватись в праву смугу руху до повної зупинки з метою з`ясування обставин. Разом з тим, в цей момент транспортний засіб Jeep, реєстраційний номер НОМЕР_3 , за кермом якого перебувала жінка, заблокував рух для її автомобіля. В той момент, як вона вийшла зі свого транспортного засобу, щоб перевірити наявність механічних пошкоджень, з автомобіля Jeep, реєстраційний номер НОМЕР_3 вийшла жінка-водій, яка почала висловлювати словесні погрози та нанесла їй удар по обличчю. Водій автомобіля Ford, який спричинив ДТП, перебував поряд та спостерігав за тим, як відбуваються події. Вона взяла в руки телефон та почала фотографувати жінку-водія поряд з її транспортним засобом, при цьому зазначила, що має намір викликати працівників поліції, оскільки має відеозапис події, зафіксованої за допомогою відеореєстратора. Після цих слів, водій транспортного засобу засіб Ford C-Max, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який спричинив ДТП, надав жінці вказівку швидко збиратися та їхати. Нічого не пояснюючи, вони сіли кожний за кермо свого транспортного засобу та покинули місце події. Вона одразу викликала працівників патрульної поліції. Переконана, що вказані особи, враховуючи їх поведінку, умисно спричиняють ДТП задля вимагання грошей з водіїв на дорозі.

Отже, письмові пояснення потерпілої узгоджуються з її поясненнями, наданими при оформленні адміністративного матеріалу, тобто є послідовними.

Проаналізувавши досліджені докази, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідаючи на доводи апелянта щодо відсутності в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124,122-4 КУпАП, то суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

На думку апеляційного суду, факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, підтверджено матеріалами справи, в т.ч. схемою місця ДТП, фототаблицею, поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , які узгоджуються з іншими доказами.

З досліджених судом апеляційної інстанції доказів, встановлено, що дорожня транспортна пригода та залишення ОСОБА_1 місця ДТП трапилось саме за обставин, що вказані у протоколах про адміністративне правопорушення та постанові суду.

Наявна в матеріалах справи схема дорожньо-транспортної пригоди від 03 жовтня 2024 року в цілому відповідає вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395 та складена поліцейським у присутності потерпілої ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_1 місце дорожньо-транспортної пригоди залишив.

Відомості про пошкодження, які отримав автомобіль потерпілої при ДТП, також зафіксовані у схемі, зокрема зазначено, що у автомобіля «Toyota Auris», власником якого є ОСОБА_3 , пошкоджено передній бампер.

Схема ДТП істотних недоліків немає, проте має всі необхідні для розгляду справи відомості. Відомості про пошкодження, які отримав автомобіль потерпілої, узгоджуються з висновками суду першої інстанції щодо обстановки та обставин ДТП.

Вважати, що на схемі невірно зазначене місце зіткнення автомобілів та дорожня обстановка після ДТП, жодних підстав немає. Доводи апелянта з зазначеного приводу не є слушними, з огляду серед іншого і на те, що останній залишив місце ДТП та не був присутній при складанні вказаної схеми.

Твердження апелянта про те, що автомобіль Toyota Auris під керуванням потерпілої рухався по двох смугах, суперечить дослідженому судом відеозапису, вказаному вище.

Доводи ОСОБА_1 про те, що автомобіль Toyota Auris після зіткнення не зупинився негайно та проїхав ще певну відстань та з`їхав на іншу смугу руху, жодним чином правильності висновків суду першої інстанції та обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення, не спростовують. Більш того, момент зіткнення зафіксований вищевказаним відеозаписом.

З огляду на викладене, твердження апелянта про те, що водій транспортного засобу Toyota Auris надав неповну версію запису, також не є слушними.

Доводи ОСОБА_1 про те, що суд перекрутив обставини, що зафіксовані відеозаписом, є безпідставними.

Перевіряючи твердження апелянта про те, що суд не врахував його пояснення, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

В оскаржуваній постанові, проаналізувавши досліджені докази, суд навів переконливе обґрунтування, чому не прийняв вищевказані пояснення ОСОБА_1 , зазначивши окрім іншого і про те, що ці пояснення спростовуються продемонстрованим в судовому засіданні відеозаписом, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 підтверджується як відомостями з протоколів про адміністративне правопорушення, так і доданими до протоколу доказами, які дослідив суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Версія ОСОБА_1 про те, що причиною ДТП стало саме неодноразове порушення водієм ОСОБА_2 правил дорожнього руху, на думку суду апеляційної інстанції, не є переконливою, оскільки така версія об`єктивно нічим не підтверджується, а навпаки спростовується наявними в справі доказами, вказаними вище.

На думку апеляційного суду, протоколи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складені з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містять всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при їх складанні, які б тягли за собою визнання цих протоколів недопустимими доказами, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколах, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколів.

Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протоколи про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.

Всі докази, додані до протоколів, узгоджуються між собою та істотних суперечностей не мають.

Достовірність цих доказів стороною захисту у встановленому законом порядку не спростовано.

Доводи апелянта про те, що при оформленні адміністративного матеріалу та при розгляді справи судом першої інстанції були порушені його процесуальні права, суперечать матеріалам справи, з яких таких порушень не убачається.

З будь-якими скаргами на дії працівників поліції у встановленому законом порядку ОСОБА_1 також не звертався.

Клопотань щодо виклику працівників поліції, витребування будь-якої додаткової інформації на підтвердження доводів апеляційної скарги, апелянтом не було заявлено.

В свою чергу, суд не вправі з власної ініціативі збирати докази.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.

Неповноти та однобічності з`ясування обставин, що мають значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення, а також упередженості з боку суду першої інстанції не убачається.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.23, 33, 36 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за вчиненні адміністративні правопорушення, не убачається.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Олександрівського районного суду м.Запоріжжя від 12 листопада 2025 року щодо ОСОБА_1 за ст.ст.122-4, 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 331/5938/25