КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 367/1605/25
провадження № 33/824/4677/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в складі судді Кирилюк Г. М.,

при секретарі Черняк Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 12 серпня 2025 року в складі судді Кравчук Ю. В., у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 12 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

20.08.2025 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Ірпінського міського суду Київської області від 12 серпня 2025 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що поліцейськими було порушено порядок виявлення у водія транспортного засобу ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Працівник поліції візуально не оглядав його зіниці очей на предмет реагування таких на світло. Вказана у протоколі про адміністративне правопорушення ознака наркотичного сп`яніння як «поведінка, що не відповідає дійсності» не підтверджується відеозаписами, його поведінка та дії були адекватними та такими, що відповідають обстановці, він реагував та вимоги поліцейських та надавав адекватні відповіді на їх запитання, а також сам ставив працівникам поліції питання.

Зазначає, що зупинка поліцейськими його транспортного засобу була безпідставною. В протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 229058 причин зупинки автомобіля не вказано. На місці зупинки автомобіля працівниками поліції було зауважено, що водій ніби то був непристебнутий, але ніяких доказів не надано. Він неодноразово повідомляв, що і він, і його пасажир були у пасках безпеки, на що інспектор пізніше відповів, що його дії ОСОБА_1 може оскаржити.

Зазначає, що співробітниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 жодного права, передбаченого ст. 268 КУпАП, в тому числі ст. 63 Конституції України, що чітко зафіксовано на доданих відеозаписах.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Воронюк С. О. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

ОСОБА_1 суду пояснив, що того дня їхав по роботі та був зупинений працівниками поліції без причин. На місці йому не пропонували пройти обстеження на стан наркотичного сп`яніння, а у лікарню в м. Вишгород він їхати відмовився, оскільки це зайняло б багато часу.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та визнані доведеними судом першої інстанції, за доводами, зазначеними в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як зазначено в ст. 251 КУпАП.

Суд (суддя), у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають з`ясуванню: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний: виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з системного аналізу вказаних норм права вбачається, що проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, відносно ОСОБА_1 24.01.2025 о 14:23 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 229058, відповідно до якого він 24.01.2025 о 13:47 у м. Буча по вул. Яблунська, 2, керував транспортним засобом «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, неприродна блідість. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, від керування транспортним засобом відсторонений. Вказаними діями останній порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зупинка вказаного транспортного засобу була викликана тим, що водій не був пристебнутий ременем безпеки, за що ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП у виді штрафу. Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього ружу, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №118880, оскаржена ОСОБА_2 не була.

Відповідно до п. 2. Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці ( п. 3).

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість ( п.4).

Доводи апеляційної скарги про те, що наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння працівниками поліції не доведена, а тому підстав для проведення такого огляду були відсутні є необґрунтованими.

Підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи ознак сп`яніння, перелік яких визначений у пункті 3, 4 розділу І Інструкції.

Як вбачається з переглянутого відеозапису, під час встановлення особи водія, працівниками поліції було виявлено у нього ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, неприродна блідість, про що було повідомлено водію.

Працівник поліції запропонував пройти огляд у встановленому законом порядку в медичному закладі у лікаря-нарколога, попередивши про наслідки відмови, однак ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився. При цьому пропозиція поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння була неодноразовою і зрозумілою, а відмова ОСОБА_1 від проходження огляду була очевидною, тобто такою, яка не викликала сумніву щодо її дійсності.

Із переглянутого відеозапису не вбачається наявність у діях працівників патрульної поліції будь-яких порушень, складання всіх документів здійснено у встановленому законом порядку.

Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 не передбачено можливості проведення працівниками поліції огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки, а том у доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

На відеозаписі зафіксовано, що працівниками поліції було роз`яснено водію ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Також, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначав, що працівниками поліції не було роз`яснено йому жодного права, передбаченого ст. 268 КУпАП, в тому числі ст. 63 Конституції України, що чітко зафіксовано на доданих відеозаписах.

При дослідженні матеріалів справи, зокрема відеозапису, який було долучено, суд встановлено, що під час ознайомлення з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 229058 від 24.01.2025, працівниками поліції було повідомлено водія ОСОБА_1 про зміст адміністративного правопорушення, а також роз`яснено його права та обов`язки передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Вказані події вбачаються з відеозапису - час 32:30-32:55.

Також, апеляційній суд зазначає, що протокол не містить будь-яких заперечень або зауважень щодо його складення, а також не містить пояснень самого водія ОСОБА_1 по суті правопорушення.

Всі наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності беззаперечно доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги не спростовують обставин, які зафіксовані в матеріалах справи та викладені в постанові суду першої інстанції, а тому підстав для скасування постанови з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

Доказів, які б підтверджували невинуватість скаржника матеріали справи не містять.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

ОСОБА_1 своїх обов`язків не виконав і вимог Правил дорожнього руху не дотримався.

При цьому суд враховує, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, ЄСПЛ звертає увагу, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

З урахуванням викладеного, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП доказах, а тому підстави для скасування судового рішення і закриття провадження у справі згідно п. 1 ст. 247 КУпАП відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 12 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г. М. Кирилюк