Справа № 461/7820/25 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В. Ф.
Провадження № 33/811/1759/25 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Остапіва Романа Юрійовича на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 29 жовтня 2025 року,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 в користь ДСА України судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Відповідно до постанови, під час проведення перевірки у Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 , фактична адреса здійснення діяльності: АДРЕСА_2 , а саме встановлено порушення законодавства про працю, що містить ознаки адміністративного правопорушення, відповідальність за що передбачено ч. 3 ст. 41 КУпАП.

Порушення вимог ч. 1 ст. 21, ч. 4 ст. 24 КЗпП України, ФОП ОСОБА_1 , який здійснює діяльність за адресою: АДРЕСА_3 , заклад-кав`ярня «Pampuh joy», допустив до роботи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно наданих пояснень та долучених до них фотокопій ОСОБА_2 , в період з 22.04.2025 по 24.06.2025 допущений до роботи, а саме до виконання трудової функції кондитера без укладення трудового договору та виконував роботу на користь ФОП ОСОБА_1 .

Також, згідно наданих пояснень ОСОБА_3 в період з 22.04.2025 допущена до роботи, а саме до виконання трудової функції кондитера без укладення трудового договору на користь ФОП ОСОБА_1 .

За даними реєстру застрахованих осіб Пенсійного фонду України, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 не перебували.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 50 Закону України «Про зайнятість населення» №5067, роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин.

Враховуючи вищенаведене, під час проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) у формі перевірки встановлено, що у ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) має місце порушення вимог ч. 1 ст. 21, ч. 4 ст. 24 КЗпП України, що полягає у фактичному допуску ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 головним державним інспектором відділу з питань праці північного регіону Управління інспекційної діяльності у Львівській області Західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці Колівошко Н.П. кваліфіковано за ч. 3 ст. 41 КУпАП.

На вказану постанову захисник адвокат Остапів Р.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження в справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує про те, що оскаржувана постанова є незаконною, що підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Вказує, що єдиною підставою для висновку суду про факт «фактичного допуску до роботи без трудового договору» стали письмові пояснення та фотокопії громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , долучені до матеріалів перевірки.

Зазначає, що фотокопії документів без оригіналів не можуть визнаватися належними та допустимими доказами, оскільки не дають змоги перевірити їх справжність.

Таким чином, суд першої інстанції поклав у основу постанови неналежні докази, чим порушив вимоги ст. 251, 252, 280 КУпАП.

Навіть за умови, якщо б пояснення були допустимими, суд не встановив жодної з ознак, що підтверджують фактичні трудові відносини, передбачені постановою КМУ № 413 від 13.07.2013.

Стверджує, що відсутні докази, а саме: підпорядкування працівників правилам внутрішнього розпорядку; визначеного режиму роботи; виплати заробітної плати; не враховано здачу даного приміщення в користування іншому ФОП.

Фактичне перебування осіб у приміщенні кав`ярні не є достатньою підставою для висновку про трудові відносини (постанова КАС ВС від 08.07.2020 у справі № 826/8917/18).

Вважає, що суд обмежився формальним посиланням на акт перевірки і протокол, без аналізу доказів, без виклику інспектора праці, без перевірки достовірності матеріалів.

У судове засідання апеляційної інстанції, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисник адвокат Остапів Р.Ю., будучи належним чином повідомленими про час та місце проведення апеляційного розгляду повторно не з`явилися.

Натомість захисник адвокат Остапів Р.Ю. подав клопотання про розгляд апеляційної скарги у його відсутності.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідальність за частиною третьою ст. 41 КУпАП настає за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.

Апеляційний суд вважає, що висновки місцевого суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП у діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених у судовому засіданні доказах, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 24 КзПП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 частини 5 статті 50 Закону України "Про зайнятість населення" № 5067 роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 3Х/ЛВ/26327/023622/П/ПТ від 21.08.2025, під час проведення перевірки у Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 , фактична адреса здійснення діяльності: АДРЕСА_2 , а саме встановлено порушення вимог ч. 1 ст. 21, ч. 4 ст. 24 КЗпП України, що полягає у фактичному допуску ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За даними реєстру застрахованих осіб Пенсійного фонду України, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 не перебували.

Викладені у протоколі відомості також підтверджуються копією акту перевірки додержання законодавства про працю від 21.08.2025 року № 3Х/ЛВ/26327/023622 з додатками; фототаблицями. Крім того зафіксовано пояснення ОСОБА_3 , яка повідомила, що працює саме в ФОП « ОСОБА_1 ».

Згідно наданих пояснень та долучених до них фотокопій ОСОБА_2 , в період з 22.04.2025 по 24.06.2025 допущений до роботи, а саме до виконання трудової функції кондитера без укладення трудового договору та виконував роботу на користь ФОП ОСОБА_1 .

Також, згідно наданих пояснень ОСОБА_3 в період з 22.04.2025 допущена до роботи, а саме до виконання трудової функції кондитера без укладення трудового договору на користь ФОП ОСОБА_1 .

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні у ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги не містять достатніх підстав для скасування рішення суду першої інстанції. Апеляційний суд погоджується з висновком судді місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, його особи, ступеня вини та в межах санкції ч. 3 ст. 41 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як ОСОБА_1 , так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Остапіва Романа Юрійовича залишити без задоволення, а постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 29 жовтня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я. Гончарук