справа № 631/227/24
провадження № 3/631/4/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2025 року селище Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Мащенко С. В., розглянувши у приміщенні суду матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харків, громадянина України, одруженого,

який має військове звання солдат та є стрільцем ІНФОРМАЦІЯ_2 (військовий квиток серії НОМЕР_1 , виданий 19 січня 2013 року ІНФОРМАЦІЯ_3 ),

зареєстрований та проживає за адресом:

АДРЕСА_1 ;

за вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Тимчасовим виконувачем обов`язків командира взводу помічником начальника групи охорони та конвоювання 3 взводу 3 роти ВСП військової частини НОМЕР_2 молодшим сержантом ОСОБА_2 , керуючись положеннями статей 254 - 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення № 8073-Х від 07.12.1984 року (із змінами та доповненнями), складено протокол про військове адміністративне правопорушення (серії ДНХ-2 № 1859), що надійшов до Нововодолазького районного суду Харківської області, й згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, обліково-статистичною карткою справи та Контрольним журналом судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, переданий на розгляд головуючого судді Мащенко С. В.

Зі змісту зазначеного протоколу убачається, тимчасовий виконувач обов`язків командира взводу помічник начальника групи охорони та конвоювання 3 взводу 3 роти ВСП військової частини НОМЕР_2 молодший сержант ОСОБА_2 склав протокол про військове адміністративне правопорушення (серії ДНХ-2 № 1859) відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є солдатом та, будучи призваним 24.04.2022 року за мобілізацією згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 та на даний час виконуючий обов`язки військової служби на посаді стрілець ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлений у розташуванні ІНФОРМАЦІЯ_5 із явними ознаками алкогольного сп`яніння, тобто вчинив виконання обов`язків військової служби в нетверезому стані в умовах особливого періоду, який настав з моменту введення воєнного стану в Україні. Своїми діями солдат ОСОБА_1 , порушив вимоги статей 3 і 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та вчинив адміністративне правопорушення,- тому вчинив військове правопорушення.

На доведення факту наявності підстав задля притягнення правопорушника до відповідальності тимчасовим виконувачем обов`язків командира взводу помічником начальника групи охорони та конвоювання 3 взводу 3 роти ВСП військової частини НОМЕР_2 молодшим сержантом ОСОБА_2 як докази факту вчинення військового адміністративного діяння додано:

¦результат тестування на алкоголь № 2036, зроблений 24.02.2024 року о 19 годині 10 хвилини інспектором ОСОБА_2 за допомогою приладу Алконт-М № 00251, відповідно до якого вміст алкоголю в повітрі, що видихає ОСОБА_1 , дорівнює 1,97 проміле;

¦акт огляду на предмет перебування в стані алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу № 80, складений ТВО командира взводу помічником начальника групи охорони та конвоювання 3 взводу 3 роти ВСП військової частини НОМЕР_2 молодшим сержантом ОСОБА_2 , в якому зазначено, що огляд проводився у зв`язку з виявленням різкого запаху алкоголю з ротової порожнини почервоніння очей, нечітке мовлення. Результат тестування позитивний 1,97 проміле, про що в графі «з результатами згоден» міститься прізвище, ім`я, по батькові та підпис особи, відносно якої проводилося тестування, а саме: ОСОБА_1 . Вказане вчинялось у присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ;

¦копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/4143 зі строком дії до 13.09.2024 року, згідно з яким прилад «Алконт М» № 00251-15 пройшов повірку та відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019 Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та видихуваному повітрі. Методика: повірка;

¦копію Свідоцтва про ідентифікацію виробника продукції для Збройних Сил України № 445, яким ТОВ «НВП «АКАДЕМІЯ МЕДТЕХНОЛОГІЙ» присвоєно код NCAGE A012J;

¦копію сертифіката затвердження типу вимірювальної техніки (серії А № 005949), виданого 27.10.2010 року, згідно з яким ТОВ «НВП «АКАДЕМІЯ МЕДТЕХНОЛОГІЙ» затверджено тип засобів вимірювальної техніки «Аналізаторів вмісту парів алкоголю «Алконт», що зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за № У3060-10;

¦витяг з наказу ІНФОРМАЦІЯ_6 (з адміністративно-господарської діяльності) № 15-Г від 08.01.2024 року «Про організацію використання та зберігання спеціального технічного засобу «Алконт-М» для встановлення стану сп`яніння», яким, зокрема, зафіксовано право складати протоколи про правопорушення у справах про військові адміністративні правопорушення командира роти Військової служби правопорядку військової часини НОМЕР_2 та командирів взводів роти Військової служби правопорядку військової часини НОМЕР_2 , які прикомандировані до ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

¦витяг з наказу ІНФОРМАЦІЯ_6 (з адміністративно-господарської діяльності) № 23-Б від 16.01.2024 року «Про уповноваження посадових осіб складати протоколи про правопорушення у справах про військові адміністративні правопорушення», яким, зокрема, зафіксовано право складати протоколи про правопорушення у справах про військові адміністративні правопорушення тимчасового виконувача обов`язківкомандира взводу помічника начальника групи охорони та конвоювання 3 взводу 3 роти ВСП військової частини НОМЕР_2 молодшого сержанта ОСОБА_2 ;

¦копію військового квитка (серії НОМЕР_1 ), виданого 19 січня 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_3 на ім`я ОСОБА_1 ;

¦розписку про отримання копії адміністративного протоколу (ДНХ-2 № 1859) ОСОБА_1 від 24.02.2024 року;

¦копію повідомлення на адресу командира ІНФОРМАЦІЯ_2 про складання адміністративного протоколу (ДНХ-2 № 1859) від 24.02.2024 року відносно солдата ОСОБА_1 за вчинення адміністративного проступку, передбаченого частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 до судді за тривалий проміжок часу жодного разу до суду не з`явився, про дату, час і місце засідання повідомлявся щоразу відповідно до приписів Кодексу України про адміністративні правопорушення, натомість зазначені у протоколі засоби зв`язку вимкнуті, інших способів повідомити ОСОБА_1 немає через його перебування на військовій служби.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі статті 6 Конвенції, оскільки здійснення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року (заява № 28249/95), в якому зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року (заява №3236/03) вказує, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Положеннями статті 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено п`ятнадцятиденний строк розгляду справ про адміністративні правопорушення, при цьому частина 6 статті 38 вищевказаного нормативно-правового акту визначає кінцевий строк притягнення до адміністративної відповідальності, який становить три місяці з дня вчинення правопорушення.

Таким чином, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Тим більше, що стаття 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Ретельно та безпосередньо дослідивши матеріали справи про військове адміністративне правопорушення та наявні у ній письмові докази, суддя убачає таке.

Тимчасовим виконувачем обов`язків командира взводу помічником начальника групи охорони та конвоювання 3 взводу 3 роти ВСП військової частини НОМЕР_2 молодшим сержантом ОСОБА_2 , складено друкарським способом на звичайних аркушах паперів без використання відповідних бланків із зазначенням серії та номеру протокол про військове адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за вчинення проступку, передбаченого частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зміст вказаної норми права, визначений відповідним кодексом як «Розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів» передбачає, що до такого виду відповідальності притягуються:

1) за частиною 1 цієї статті - військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти у разі:

а) або розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів;

б) або появи таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння;

в) або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння;

г) або відмови таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння;

2) за частиною 2 цієї статті - військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти у випадку:

а) або участі начальників (командирів) та інших керівників у розпиванні з підлеглими військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів під час виконання ними обов`язків військової служби;

б) або невжиття ними заходів для відсторонення від обов`язків військової служби осіб, які перебувають у нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння;

в) або приховування випадків розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, появи на території військової частини в нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння підлеглих військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів;

3) за частиною 3 цієї статті військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти якщо дії, передбачені частинами 1 або 2 цієї статті, вчинені:

а) або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення;

б) або в умовах особливого періоду.

При цьому, слід урахувати, що засади оборони України, а також повноваження органів державної влади, основні функції та завдання органів військового управління, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, обов`язки підприємств, установ, організацій, посадових осіб, права та обов`язки громадян України у сфері оборони визначає Закон України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991 року (в редакції Закону № 2020-ІІІ від 05.10.2000 року (зі змінами та доповненнями).

Абзацом 12 частини 1 статті 1 цього Закону розтлумачено, що особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Одночасно із цим абзацом 13 вищенаведеної норми права роз`яснено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, що затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 року, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Також, Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 року, № 259/2022 від 18.04.2022 року, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022 року, № 757/2022 від 07.11.2022 року, № 58/2023 від 06.02.2023 року, № 254/2023 від 01.05.2023 року, № 451/2023 від 26.07.2023 року, № 734/2023 від 06.11.2023 року, № 49/2024 від 05.02.2024 року, № 271/2024 від 06.05.2024 року, № 469/2024 від 23.07.2024 року, № 740/2024 від 28.10.2024 року, № 26/2025 від 14.01.2025 року, № 235/2025 від 15.04.2025 року та № 478/2025 від 14.07.2025 року, що затверджені Законами України № 2119-ІХ від 15.03.2022 року, № 2212-ІХ від 21.04.2022 року, № 2263-ІХ від 22.05.2022 року, № 2500-ІХ від 15.08.2022 року, № 2738-ІХ від 16.11.2022 року, № 2915-ІХ від 07.02.2023 року, № 3057-ІХ від 02.05.2023 року, № 3275-ІХ від 27.07.2023 року, № 3429-ІХ від 08.11.2023 року, № 3564-ІХ від 06.02.2024 року, № 3684-ІХ від 08.05.2024 року, № 3891-ІХ від 23.07.2024 року, № 4024-ІХ від 29.10.2024 року № 4220-ІХ від 15.01.2025 року, № 4356-ІХ від 16.04.2025 року та № 4524-ІХ від 15.07.2025 року, у зв`язку із триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року і з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, та з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року, з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року, з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року, з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року, з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року, з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року, з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року, з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року, з 05 години 30 хвилин 14 травня 2023 року, з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року, з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року, з 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 року, 05 години 30 хвилин 09 травня 2025 року та з 05 години 30 хвилин 07 серпня 2025 року строком на 90 діб.

Зараз Указом Президента України № 793/2025 від 20.10.2025 року, що затверджений Законом України № 4643-ІХ від 21.10.2025 року, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України продовжено строк дії воєнного стану в України з 05 години 30 хвилин 05 листопада 2025 року строком на 90 діб.

Відтак, й на момент скоєння інкримінованого ОСОБА_1 проступку, й на момент складення відносно нього протоколу про військове адміністративне правопорушення, й на момент розгляду останнього суддею, в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введений й продовжений, зокрема, з 05 години 30 хвилин 05 листопада 2025 року строком на 90 діб воєнний стан.

Наведене є безумовною підставою задля висновку про те, що вказаний період часу в України, з огляду на зміст глави 13-Б «Військові адміністративні правопорушення» Кодексу України про адміністративні правопорушення, є особливим періодом.

А тому, як визначає імперативний зміст частини 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів» дії, передбачені частинами 1 або 2 цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду, слід кваліфікувати саме за цією нормою права.

Отже, склад військового адміністративного проступку, обумовленого частиною 3 статі 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачає взаємовиключні самостійні фактичні обставини проступку.

Отже, тимчасовий виконувач обов`язків командира взводу помічник начальника групи охорони та конвоювання 3 взводу 3 роти ВСП військової частини НОМЕР_2 молодший сержант ОСОБА_2 , складаючи протокол про військове адміністративне правопорушення (серії ДНХ-2 № 1859) відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , кваліфікує дії військовослужбовця як такі, що відповідають духу, проте не зовсім відповідають імперативному припису норми процесуального закону.

Крім того, абзацом 15 і 16 частини 1 статті 1 цього Закону «Про оборону України» визначено, що:

-військове командування - Головнокомандувач Збройних Сил України, Командувач об`єднаних сил Збройних Сил України, командувачі видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командувачі (начальники) органів військового управління, командири з`єднань, військових частин Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань;

-органи військового управління - Міністерство оборони України, інші центральні органи виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями, утвореними відповідно до законів України, Генеральний штаб Збройних Сил України, інші штаби, командування, управління, постійні чи тимчасово утворені органи у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, призначені для виконання функцій з управління, в межах їх компетенції, військами (силами), з`єднаннями, військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями, які належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади, а також територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Крім того, частина 1 статті 5 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХII від 20.12.1991 року (із змінами та доповненнями) тлумачить військовослужбовців як громадян України, які проходять службу на території України.

Отже, на підтвердження того, що ОСОБА_1 є відповідним суб`єктом інкримінованого йому військового правопорушення особа, що склала протокол, додала у якості письмових доказів копію військового квитка на ім`я ОСОБА_1 .

Отже, аналізуючи виявлені суддею недоліки та матеріали відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які надійшли у суд, зокрема, ретельно та безпосередньо дослідивши протокол із доданими до нього письмовими докази разом із супровідним листом, складеним начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 полковником ОСОБА_5 , вбачається, що існують суттєві розбіжності в формулюванні об`єктивної сторони вчиненого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , військового адміністративного правопорушення, із законодавчо встановленими, що не дозволяє судді зробити висновок про те, що в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) наявний склад інкримінованого йому військового адміністративного проступку.

Також, ретельно та безпосередньо дослідивши протокол із доданими до нього письмовими доказами, суддя вбачає відсутність матеріалів відеозапису, тобто фактичного підтвердження застосування чи неможливості застосування спеціальних технічних засобів відеозапису або їх відсутності у посадової особи, уповноваженої начальником органу управління військової служби правопорядку у Збройних Силах України на огляд військовослужбовців на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що у своїй сукупності не дозволяє судді зробити однозначний висновок про те, що в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) наявний склад інкримінованого йому військового адміністративного проступку, задокументований у процесуальний спосіб, передбачений статтею 266-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Натомість, процедура оформлення уповноваженими особами протоколів про адміністративне правопорушення визначена Кодексом України про адміністративні правопорушення, а при складанні протоколів про військові адміністративні правопорушення щодо військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів (далі - військовозобов`язані) у Збройних Силах України - ще й Інструкцією зі складення протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства оборони України № 329 від 23.10.2021 року та Інструкцією про організацію патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України, затвердженою Наказом Міністерства оборони України № 515 від 10.10.2016 року (у редакції наказу № 164 від 21.05.2020 року).

Так, частина 1 та 2 статті 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення обумовлює, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності, що, у разі його оформлення, робиться не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього кодексу, про що робиться відмітка у протоколі (стаття 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Аналогічні за своїм змістом норми щодо порядку складення уповноваженою особою протоколу про військове адміністративне правопорушення, містяться й в Інструкції зі складення протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення.

Зокрема, пункти 3 - 5 розділу ІІ цієї Інструкції обумовлюють, що протокол заповнюється державною мовою друкованим способом або від руки розбірливим почерком. Помилкові та неправильні записи закреслюються однією лінією і засвідчуються підписами особи, щодо якої складається протокол, та уповноваженою посадовою особою, яка склала протокол. У графах, які не заповнюються під час складання протоколу, проставляється прочерк. У протоколі зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, імена, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена та по батькові (за наявності), адреси свідків, понятих і потерпілих (якщо вони є); пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується уповноваженою посадовою особою, яка його склала, та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Зазначаючи про це, суддя чітко розуміє, що протокол складається за умовним найменуванням військової частини і пункту її дислокації в умовах воєнного стану.

Крім того, пунктом 7 наведеного вище розділу Інструкції передбачено, що до протоколу долучаються матеріали (докази), що підтверджують факт вчинення військового адміністративного правопорушення (рапорти посадових осіб, заяви, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків правопорушення, інші документи, які стосуються правопорушення). Матеріали, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про військове адміністративне правопорушення покладається на уповноважену посадову особу, яка складає протокол.

Таким чином, наявність невідповідності формулювання об`єктивної сторони вчиненого військового адміністративного правопорушення фактичним обставинам (суті військового адміністративного проступку), про що складений протокол (серії ДНХ-2 № 1859), є юридично важливим задля визначення наявності виникнення у правопорушника складу військового адміністративного проступку, передбаченого статтею 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і тягне за собою висновок про правову невизначеність у цьому питанні.

Окрім того, слід зазначити, що усі докази, які особа, що складає протокол про військове адміністративне правопорушення, долучає до нього, потрібно засвідчувати з урахуванням приписів ДСТУ 4163-2020 (Вимоги до оформлювання документів), прийнятого й затвердженого наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» № 144 від 01.07.2020 року, що, як вказано у пункті 1.1 цього документа, поширюється на організаційно-розпорядчі документи - постанови, розпорядження, накази, положення, рішення, протоколи, акти, листи тощо, створювані в результаті діяльності органів державної влади України, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій та їх об`єднань усіх форм власності.

Так, пункт 5.26 цього нормативно-правового документу передбачає, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, а також дати засвідчення копії.

Аналогічне за своїм змістом правило міститься й у пункті 8 глави 11 розділу ІІ Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 1000/5 від 18.06.2015 року (із змінами та доповненнями), які з огляду на зміст пункту 1 розділу І «Загальні положення» встановлюють єдині вимоги щодо створення управлінських документів і роботи зі службовими документами, а також порядок їх архівного зберігання в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності , та є нормативно-правовим актом, обов`язковим для виконання всіма установами.

Також, вказаний пункт 8 глави 10 розділу ІІ цих Правил визначає, що копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку. Напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії. Напис про засвідчення копії скріплюється відбитком печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки «Для копій». У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчуються відбитком печатки установи. На лицьовому боці у верхньому правому куті першого аркуша документа проставляється відмітка «Копія» (абзац 6 пункту 5 глави 4 розділу ХІІ Правил).

Відтак, виходячи з наведеного, суддя зважає на те, що уповноваженою посадовою особою, яка склала протокол, не виконано вимоги наведених вище підзаконних нормативно-правових актів, обов`язкових до виконання.

При цьому суддя усвідомлює як те, що відповідно до статей 1 і 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України, що ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі, так і те, що приписи статей 4 і 3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язують кожного військовослужбовця не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби й військова дисципліна досягається шляхом, зокрема, й зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих (в тому числі зважаючи й на їх фізичний стан здоров`я).

Також, відповідно до вказівки статей 257 і 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення протокол надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення, й справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

З огляду на це, а також на зміст інкримінованого солдату ОСОБА_1 проступку та вказівку статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» стосовно того, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: поза військовою частиною, зокрема, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), тимчасовим виконувачем обов`язків командира взводу помічником начальника групи охорони та конвоювання 3 взводу 3 роти ВСП військової частини НОМЕР_2 молодшим сержантом ОСОБА_2 під час складення протоколу про військове адміністративне правопорушення (серії ДНХ-2 № 1859) не додано належного доказу на підтвердження факту його вчинення поза військовою частиною.

Імперативним приписом статті 19 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (Закон України № 254к/96-ВР) обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, державні органи наділені лише тими повноваженнями і компетенцією, які визначені законом і не можуть на свій розсуд привласнювати повноваження інших державних органів.

Згідно зі змістом статті 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Положеннями частини 3 статті 62 Основного Закону нашої країни передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

За приписами статті 252 Кодексу України про адміністративне правопорушення при розгляді справи про адміністративне правопорушення, орган /посадова особа/ оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно із частиною 1 статті 251 цього ж кодексу доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Слід зауважити, що протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, який офіційно засвідчує факт вчинення особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, неправомірних дій, та фіксує закінчення діяльності компетентних осіб щодо збирання, оцінки та перевірки доказів. Тобто протокол є, начебто й скоріше за все, з огляду на практику Європейського суду з прав людини, звинувачувальним документом, якому завжди передує момент виявлення відповідного проступку.

Отже, складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу приписів вищенаведених норм права є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено право особи на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відтак, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді.

Суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції.

У справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 року, заява № 926/08) Європейській суд з прав людини серед іншого зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, виходячи із правової аксіоми судочинства: «Atrium naben se intromi indicia praese» - «Суд має справу з тими доказами, які перед ним», оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, ураховуючи, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об`єктивного дослідження доказів по справі та беручи до уваги, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, а не на суд, вважаю, що вина у інкримінованому особі, що притягається до адміністративної відповідальності, проступку не доведена, а отже факт вчинення ОСОБА_1 військового правопорушення відсутній, що має місце внаслідок недоведеності особою, яка склала протокол про військове правопорушення, наявності в його діях складу адміністративного проступку, передбаченого частиною 3 статі 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема об`єктивної сторони проступку.

Доходячи такого, суд ураховує правозастосовну практику, викладену Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України, який, з огляду на імперативну норму пункту 6 частини 2 статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями), забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій (тобто сталість та єдність судової практики) у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом, а саме: постанову Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, прийнятої 08.07.2020 року в межах справи з єдиним унікальним № 463/1352/16-а (провадження № К/9901/21241/18),- щодо наявності процесуального обов`язку доказування наявності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, саме у суб`єкта владних повноважень.

Також, як чітко зауважує у вказаному судовому рішенні вищий суд, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Також суд керується й правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові, прийнятій у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 10.07.2020 року в межах справи з єдиним унікальним № 420/647/19 (провадження № К/9901/32880/19), згідно з якою підставами для визнання протиправним дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Колегія суддів погоджується, що складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом і у постанові від 04.03.2019 року по справі № 199/7360/17.

Нормою права, яка міститься у статті 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачено, що його завданням є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

При цьому, частини 1 і 2 статті 7 цього кодифікованого закону України регламентують, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Зміст частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення мовить про те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 вказаної норми права).

Отже, оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вважаю факт вчинення ОСОБА_1 військового проступку, передбаченого частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не доведеним, а тому він не може бути підданий адміністративній відповідальності.

Приймаючи постанову, суддя також вважає за необхідне зазначити, що пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади (на цей час Берестинський район та місто Берестин відповідно) та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Пунктом 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вищезазначеного Закону на законодавчому рівні унормовано, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до цього, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, воєнний стан на території України не припинений та не скасований, а тому справа перебувала на розгляді судді належного та повноважного суду.

На підставі викладеного, діючи в точній відповідності із законом, з метою зміцнення законності та правосвідомості задля всебічного, повного, своєчасного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, виховання осіб в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень, керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учиненою 04.11.1950 року в Римі, підписаної Високими Договірними Сторонами й ратифікованої Україною 17.07.1997 року; рішеннями Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року у справі «Щокін проти України», від 30.05.2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі «Карелін проти Росії»; статтями 19, 57, 68 і 129 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (Закон України № 254к/96-ВР) (із змінами та доповненнями); частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-ІV (із змінами та доповненнями); Законом України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991 року (в редакції Закону № 2020-ІІІ від 05.10.2000 року (зі змінами та доповненнями); статтею 5 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХII від 20.12.1991 року(із змінами та доповненнями); статтею 17 і пунктами 3 та 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 року; Указом Президента України № 793/2025 від 20.10.2025 року, затвердженим Законом України № 4643-ІХ від 21.10.2025 року; Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року; Інструкцією зі складення протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженою Наказом Міністерства оборони України № 329 від 23.10.2021 року; ДСТУ 4163-2020 (Вимоги до оформлювання документів), прийнятого й затвердженого наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» № 144 від 01.07.2020 року; Правилами організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 1000/5 від 18.06.2015 року (із змінами та доповненнями); Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов`язані з корупцією» № 13 від 25.05.1998 року (із змінами та доповненнями, внесеними Постановою Пленуму № 5 від 03.03.2000 року), а також статтями 1, 7, 9 11, 23, 27, частиною 2 статті 38, частинами 1 і 3 статті 172-20, статтями 245, 246, 247, 249 - 252, частинами 1 і 2 статті 254, частиною 1 статті 255, статтею 256, частиною 2 статті 268, частиною 2 статті 277, статтями 278, 280, 283 285, частиною 2 статті 287, статтями 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення № 8073-Х від 07.12.1984 року (із змінами та доповненнями),

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про військове адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення військового проступку, передбаченого частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її винесення.

Постанову винесено, оформлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в одному примірнику.

Суддя С. В. Мащенко