Провадження № 3/369/9811/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05.12.2025 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Перекупка Ганна Анатоліївна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

встановив:

В судовому засіданні встановлено, що колишній спеціаліст Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_1 , будучи державним службовцем 8 рангу в межах категорії «В» посад державної служби, являючись суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, згідно з пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон), на якого поширюється його дія та приміткою до ст. 172-6 КУпАП, в порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 розділу VII Закону, несвоєчасно 30.06.2025, без поважних причин, подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, після звільнення за 2024 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Місцем вчинення правопорушення не є визначеним, оскільки ОСОБА_1 мала можливість подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, через мережу Інтернет в будь-якому місці. Проте, оскільки остання на дату вчинення правопорушення була звільненою із займаної посади, то місцем вчинення правопорушення слід вважати адресу місця її реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому їй адміністративному правопорушенні визнала, зазначила, що забула вчасно подати декларацію через перебування у декретній відпустці.

Прокурор Чоломбитько М. В. просив визнати ОСОБА_1 винуватою та притягнути її до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

Наказом Білоцерківської окружної прокуратури від 15.03.2021 № 9-к державного службовця 8 рангу ОСОБА_1 призначено на посаду спеціаліста з 15.03.2021 в порядку переведення з Володарського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області.

10.09.2015 ОСОБА_1 прийняла присягу державного службовця.

ОСОБА_1 , будучи державним службовцем, є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Наказом Білоцерківської окружної прокуратури Київської області від 12.02.2024 № 11к ОСОБА_1 з 15.02.2024 звільнено з посади спеціаліста Білоцерківської окружної прокуратури Київської області.

ОСОБА_1 , будучи звільненою у 2024 році, була зобов`язана упродовж часу з 00:00 год. 01.01.2025 року по 23:59 год. 31.03.2025 року подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, після звільнення за 2024 рік.

01.04.2025 в 00:00 год. ОСОБА_1 порушила вимоги абз. 2 ч.2 ст. 45 Закону.

Абзацом 2 ч. 2 ст. 45 Закону визначено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у пп. «а» і «в» п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Частиною першою статті 45 Закону встановлено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Таким чином, ОСОБА_1 будучи звільненою з державної служби з 2024 року, була зобов`язана у наступному році, після припинення діяльності, подати декларацію після звільнення особи, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до публічно доступної інформації, оприлюдненої на офіційному сайті НАЗК (https://portal.nazk.gov.ua), декларацію після звільнення ОСОБА_1 подала лише 30.06.2025 року, тобто несвоєчасно без поважних причин.

Оцінивши в сукупності докази, які наявні в матеріалах справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення № 4188 від 19.11.2025 року, наказ № 9к від 15.03.2021 року, наказ № 11к від 12.02.2024 року, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 , особову картку державного службовця № 29, роздруківку з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування з загальними відомостями та інформацією щодо подання декларації, послідовність дій користувача Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які вчинила ОСОБА_1 та інші, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП.

Призначаючи ОСОБА_1 вид та міру адміністративного стягнення, судом враховується особа порушника, її майновий стан, відношення ОСОБА_1 до скоєного, зокрема щире каяття.

Наведені в матеріалах справи обставини свідчать про достатність підстав вважати, що застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу, передбаченому санкцією даної статті, з урахуванням особи правопорушника, буде домірним скоєному, а тому суд дійшов висновку про необхідність застосування адміністративного стягнення у виді штрафу у межах санкції, передбаченої частиною першої статті 172-6 КУпАП, а саме у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Крім того, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 33, 40-1, ч. 1 ст. 172-6, 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції», п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суд,

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Г. А. Перекупка