ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду міста Києва Воронкін О.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП):

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який проходить військову службу у військовій частини НОМЕР_2 та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

З грудня 2024 року ОСОБА_1 проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_2 .

Відповідно до частини 2 розділу І наказу МОУ від 23.10.2021 №329 «Про затвердження Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення», протокол про військове адміністративне правопорушення мають право складати: командири військових частин, щодо підлеглих військовослужбовців (військовозобов`язаних), у тому числі тимчасово. У зв`язку із цим, повноваження командира військової частини НОМЕР_2 , щодо права складати протокол, підтверджуються (витягом із наказу про призначення на посаду).

Встановлено, що ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9,11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Згідно вимог ст. 45 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Приписами ст. 15 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б Кодексу України про адміністративні правопорушення, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-ХГУ на військовослужбовців покладаються загальні обов`язки.

Згідно з статтею 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил внутрішній порядок досягається, зокрема: глибоким розумінням, свідомим і неухильним виконанням військовослужбовцями обов`язків, визначених законами України та військовими статутами Збройних Сил України; чіткою організацією бойової підготовки; зразковим бойовим чергуванням та несенням служби добовим нарядом; неухильним виконанням розпорядку дня.

Відповідно до статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІУ, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Відповідно до статті 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил розподіл часу у військовій частині протягом доби і протягом тижня здійснюється згідно з розпорядком дня, яким встановлюється виконання основних заходів повсякденної діяльності, навчання й побуту особового складу підрозділів, штабів. Розпорядок дня встановлюється командиром (начальником) відповідно до завдань, покладених на військову частину, та залежно від пори року.

Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Натомість ОСОБА_1 17.06.2025, приблизно о 13 год. 00 хв.,діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України став на шлях вчинення адміністративного правопорушення, яке виразилось у перебуванні останнього в стані алкогольного сп`яніння 17.06.2025, близько о 13 год. 00 хв. у місці дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно ст. 1 закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ, організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Водночас, законодавець надає визначення поняття демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань на організацію і штати мирного часу (оголошення якої дає підстави для закінчення особливого періоду).

Відповідно до ст. 11 Закону України ««Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» питання про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною Радою України приймає Президент України. На цей час відповідних рішень Президентом України не приймалось.

Особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента від 17.03.2014 №303 та продовжується до оголошення (набрання чинності) окремого рішення президента України про демобілізацію.

Тобто, дане адміністративне правопорушення вчинено в умовах особливого періоду, а саме воєнного стану що підвищує його суспільну небезпеку.

Таким чином, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, ОСОБА_1 , у порушення вимог 11, 12, 16, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Закону України «Про військовий обов?язок та військову службу», нехтуючи своїми функціональними обов?язками, вчинив діяння в умовах особливого періоду, що виразилось у перебуванні останнього в стані алкогольного сп?яніння у Місці дислокації підрозділу військової частини (територія пункту тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_2 , що підтверджується рапортом тимчасово виконуючого обов?язки командира роти охорони військової частини НОМЕР_2 . У зв?язку із вищесказаним, вчинені дії зі сторони ОСОБА_1 відповідають ознакам адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Після виявленого факту перебування ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп?яніння було прийнято рішення щодо доставлення останнього до ІНФОРМАЦІЯ_2 задля проведення огляду відповідними посадовими особами з метою виявлення стану алкогольного сп?яніння.

У результаті проведеного огляду виявлено ознаки алкогольного сп?яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови. Від огляду на стан алкогольного сп?яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків. Після освідчення ОСОБА_1 на стан алкогольного сп?яніння посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено Акт огляду на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів N? 250 від 17.06.20225 року. Після цього ОСОБА_1 було направлено до Київської гарнізонної гауптвахти.

В судове засідання ОСОБА_1 для надання пояснень не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань щодо відкладення розгляду справи до суду не надав. Суд, виходячи з положень ст. ст. 268, 277-2 КУпАП, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України», «Олександр Шевченко проти України» (Заява N 8371/02) від 26.04.2007 (п.27) «Трух проти України» (заява N 50966/99) від 14 жовтня 2003, відповідно до якої, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає можливим провести розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 .

Суд, дослідивши матеріали справи, дослідивши матеріали справи адміністративне правопорушення, з`ясувавши обставини справи, з`ясувавши обставини справи, та відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінивши докази по справі в їх сукупності, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-20 КУпАП, знайшла своє повне підтвердження у суді та доведена:

- протоколом про адміністративне правопорушення № 31 від 18.06.2025;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 ;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціальних технічних засобів;

- довідками, сертифікатами та рапортами щодо обставин, викладених у протоколі;

- копією військового квитка на ім`я ОСОБА_1

Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що дії ОСОБА_1 за ознаками ч. 3 ст.172-20 КУпАП кваліфіковані вірно оскільки останній, будучі військовослужбовцем, в умовах особливого періоду воєнного стану перебував на території військової частини з ознаками алкогольного сп`яніння.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан: відповідно до протоколу ОСОБА_1 є військовослужбовцем, групи інвалідності не має, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався.

Обставин, що згідно ст.ст. 34-35 КУпАП, пом`якшують та обтяжують відповідальність, судом не встановлено. В якості обставини, що згідно зі ст. 34 КУпАП, пом`якшують відповідальність, суд визнає та щире каяття.

На підставі вищевказаного, з урахуванням особи та майнового стану, враховуючи характер вчиненого правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити стягнення у вигляді мінімального розміру штрафу передбаченого санкцією ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, що, на думку суду, є достатньою мірою відповідальності з метою виховання, а також, запобіганню вчинення нових правопорушень. Підстав для призначення стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, суд не вбачає.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Керуючись ст.ст.1, 7, 9, 23, 26, 33-35, 40-1, 172-20, 268, 278, 280-287, 307, 308 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять) грн. 00 коп. «Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Соломян.р-н/21081100, Код отримувача (код ЄДРПОУ): 37993783, Номер рахунку (IBAN):UA0026010, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету: 21081100) Призначення платежу: 101/ код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб, РНОКПП або серія та номер паспорта громадянина України; штраф, стягнутий з (ПІБ чи назва установи, організації з якої стягується штраф) на користь держави, за рішенням Солом`янського районного судк міста Києва №…)».

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Солом`янський районний суд міста Києва.

Суддя О.А. Воронкін