Справа № 450/3850/25 Головуючий у 1 інстанції: Добош Н. Б.
Провадження № 33/811/1992/25 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Гриневича Михайла Миколайовича на постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 листопада 2025 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 14 серпня 2025 року о 12 год. 22 хв. в с. Щирець, вул. Золотогірська, 2,. керував транспортним засобом «Opel Astra» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився в присутності двох свідків. Від права керування транспортним засобом відсторонений. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Гриневич М.М., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, провадження у справі закрити.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального права, вини у вчиненні правопорушення ОСОБА_1 не визнає.

Повідомляє, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте працівники поліції передчасно розцінили його дії, як відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Наголошує, що патрульними не роз`яснено водію, що він може не погодитися з результатом приладу «Драгер» та пройти огляд в медичному закладі, поставлено його перед фактом, що він відмовляється від огляду на стан сп`яніння, не забезпечивши проходження твого огляду в медичному закладі.

Зазначає, що направлення на огляд транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, долучене до матеріалів справи, не підтверджує факту відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки патрульні не роз`яснили йому процедури проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі. Також даний документ суперечить відеозапису, долученому до матеріалів справи.

Звертає увагу, що працівники поліції не роз`яснили водію його прав та обов`язків.

Повідомляє, що водій не зміг пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, оскільки має проблеми із здоров`ям.

ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду призначене на 26 грудня 2025 року не прибув, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, адвокат Гриневич М.М. подав клопотання про розгляд справи у його відсутності та відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

Частиною 4 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та клопотання адвоката Гриневича М.М., який просив проводити розгляд справи у відсутності, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його відсутності, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 та його адвоката Гриневича М.М.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналіз представлених матеріалів свідчить про те, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №422791 від 14 серпня 2025 року (а.с 2), відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Astra», д. н. з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, у встановленому законом порядку - відмовився;

- інформацією із направлення на огляд транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 3), з якого встановлено, що у водія ОСОБА_1 , було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), у зв`язку із чим йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі від якого він відмовився;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4), з якого вбачається, що працівника поліції виявлено у водія ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), на підставі чого йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер 6820», на місці зупинки транспортного засобу, від якого він відмовився;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №5479632 від 14 серпня 2025 року (а.с. 5), відповідно до якого водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 34 ПДР України;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 6-7), з яких вбачається, що попереду їхнього автомобіля рухався транспортний засіб «Opel Astra», д. н. з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який порушував ПДР України, після зупинки автомобіля працівниками поліції водій виявлено, що ОСОБА_1 перебував у нетверезому стані та не орієнтувався в ситуації, від огляду на стан сп`яніння він відмовився;

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який досліджений судом апеляційної інстанції, на якому зафіксовано, рух та зупинку транспортного засобу «Opel Astra», д. н. з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який порушував ПДР України, опитування водія, під час якого в нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), у зв`язку із чим йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, надано йому прилад «Драгер», герметично запаковану трубочку, після чого водій запропонував працівнику поліції неправомірну вигоду, у зв`язку із чим його повідомлено про кримінальну відповідальність. ОСОБА_1 імітував видих, намагався ухилитися від проходження огляду на стан сп`яніння, не виконував розпорядження працівників поліції, у зв`язку із чим йому роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, його дії розцінено патрульними, як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, відсторонено від керування транспортним засобом, ознайомлено з адміністративними матеріалами.

Твердження апелянта, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте працівники поліції передчасно розцінили його дії, як відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі спростовуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який описаний вище за текстом.

Окрім того, апеляційний суд зазначає, що дії водія, які зафіксовані на відеозаписі, свідчать про його намагання ухилитися від огляду на стан алкогольного сп`яніння та суперечили його твердженням, що він погоджується пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Аргументи апелянта, що працівниками поліції не забезпечивши проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, апеляційний суд відхиляє, оскільки ОСОБА_1 не висловлював бажання пройти такий огляд в медичному закладі.

Доводи апелянта, що направлення на огляд транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, долучене до матеріалів справи, не підтверджує факту відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки патрульні не роз`яснили йому процедури проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, також даний документ суперечить відеозапису, долученому до матеріалів справи, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки дані аргументи є безпідставними та не знаходять свого підтвердження матеріалами справи. Направлення на на огляд транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у сукупності з іншими доказами, зокрема відеозаписом з нагрудних камер патрульних, підтверджує факт належного роз`яснення водієві порядку та наслідків проходження огляду на стан сп`яніння. Із відеозапису вбачається, що водієві було повідомлено про можливість проходження огляду в закладі охорони здоров`я, однак він фактично відмовився від такої процедури (про що свідчили його вчинки), що і стало підставою для оформлення відповідного направлення. Посилання на нібито суперечність між направленням та відеозаписом є необґрунтованими, оскільки зазначені докази узгоджуються між собою та взаємно доповнюють один одного.

Твердження апелянта, що працівники поліції не роз`яснили водію його прав та обов`язків, спростовуються даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №422791 від 14 серпня 2025 року (а.с 2), у якому зроблено відмітку, що водію ОСОБА_1 роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП (від підпису в протоколі водій відмовився, що підтверджується відеозаписом, долученим до матеріалів справи).

Аргументи апелянта, що водій не зміг пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, оскільки має проблеми із здоров`ям, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції під час розгляду його апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Гриневича М.М., є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 листопада 2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Гриневича Михайла Миколайовича - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.