ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2746/25 Справа № 175/7017/25 Суддя у 1-й інстанції - Озерянська Ж. М. Суддя у 2-й інстанції - Круподеря Д. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Круподеря Д.О., за участю секретаря судового засідання Шевченко В.В, адвоката Баленка Р.В. розглянувши у відкритому судовому засідання у місті Кривий Ріг, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу адвоката Баленка Р.В. на постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ,-

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції:

Судом першої інстанції встановлено, що 10 лютого 2025 року о 10-26 год. біля будинку №65 по вул. Гагаріна у місті Краматорську Донецької області водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Transporter номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком про стан алкогольного сп`яніння №32 від 10 лютого 2025 року. Порушення зафіксовано на нагрудний відеореєстратор. Водій скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2025 року, ОСОБА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) грн., позбавлено права керувати транспортним засобом на строк 1 рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Доводи апеляційної скарги:

Не погодився з таким рішенням адвокат Баленко Р.В. та оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги адвокат зазначає, про безпідставну зупинку працівниками патрульної поліції транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 .

Апелянт посилається на необхідність застосування у даній справі положень ст.15 КУпАП та вказує про неможливість накладення на ОСОБА_1 такого виду адміністративного стягнення, як штраф. Зазначає, що останній є військовослужбовцем, транспортний засіб Volkswagen Transporter номерний знак НОМЕР_1 , фактично належить військовій частині де останній проходив військовому службу та виконує визначені бойові завдання та є позаштатною одиницею військової частини. На переконання захисника, ОСОБА_1 має нести відповідальність за інкриміноване адміністративне правопорушення лише згідно Дисциплінарного статуту ЗСУ.

Зазначає, що оскільки ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем працівники патрульної поліції не мали повноважень проводити огляд останнього, оскільки даними повноваженнями наділені лише працівники ВСП.

Сторона захисту зазначає, що судом першої інстанції проігноровано клопотання про закриття, щодо закриття провадження, щодо ОСОБА_1 , оскільки останній не є суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Більш того суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень та порушив принцип змагальності, оскільки на стадії прийняття та оголошення рішення було витребувано документи на підставі яких зроблено висновок про перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння.

Наголошує, що судом порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки проігноровано клопотання захисника про проведення судового засідання в режимі відео конференції.

Позиції сторін в суді:

Адвокат Баленко Р.В. в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу просив її задовольнити з підстав зазначених в ній.

Особа, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, однак до зали судового засідання не з`явився. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, сторона захисту не заперечувала проти розгляду справи без участі ОСОБА_1 у зв`язку з чим розгляд апеляційної скарги було проведено за його відсутність, відповідно до ст. 268 КУпАП .

Висновки суду:

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника Баленка Р.В.. підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ст. 271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.

Відповідно до ч.7 ст. 11 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» учасникам судового процесу на підставі судового рішення забезпечується можливість брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку, встановленому законом. Обов`язок забезпечити проведення відеоконференції покладається на суд, який отримав судове рішення про проведення відеоконференції, незалежно від спеціалізації та інстанції суду, який прийняв таке рішення.

Нормами діючого КУпАП не врегульовано порядок проведення судового засідання в режимі відео конференції у справах про адміністративне правопорушення .

За таких обставин у разі відсутності закону, який регулює відповідні правовідносини, суд може застосувати закон, що регулює подібні правовідносини. В даному випадку можливе застосування аналогії закону за ст. 336 КПК України, яка регулює проведення судового засідання у режимі відео конференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду.

Згідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення 28 серпня 2025 року адвокатом Баленком Р.В. було подано клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відео конференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Але судом першої інстанції дане клопотання було проігноровано, що призвело до порушення прав та свобод учасників справи, порушення приписів чинного законодавства та не надано захиснику можливості участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, що є порушенням доступу до правосуддя та є грубим нехтуванням гарантіями, передбаченими ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, кожний обвинувачений має щонайменше права мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту, захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд.

В матеріалах справи, відсутні будь які підтвердження того, що суд першої інстанції намагався забезпечити можливість захиснику брати участь в судовому засіданні в режимі відео конференції.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що самі по собі матеріали справи не можуть бути беззаперечними доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП без повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин даної справи, оскільки суд першої інстанції, перерахувавши вказані докази, не надав їм належної правової оцінки та допустивши спрощений підхід при розгляді справи про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Отже суд апеляційної інстанції розцінює вказані порушення судом першої інстанції, як підставу для скасування судового рішення із постановленням нового.

Відповідно до вимог ст.294 КУпАП у разі скасування постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції повинен розглянути справу по суті з винесенням нового рішення, або закрити провадження у справі.

Відповідно до п. 2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення пункту 2.9 а ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП вказує на те що до адміністративної відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу за керування в стані сп`яніння.

Таким чином, доказуванню підлягають всі обставини, які є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до п. 2 розділу 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.3 розділу 1 Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння, відповідно до п.6 розділу 1 зазначеної Інструкції, проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів відбувається у відповідності із розділом ІІ вищезазначеної інструкції.

Переглядаючи справу, судом апеляційної інстанції встановлено, що 10 лютого 2025 року о 10 год 35 хв біля будинку №65 по вул. Гагаріна у місті Краматорську Донецької області водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Transporter номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком про стан алкогольного сп`яніння №32 від 10 лютого 2025 року. Порушення зафіксовано на нагрудний відеореєстратор. Вказані дії ОСОБА_1 , кваліфіковані, як порушення п. 2.9 а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП;

Вина ОСОБА_1 у недотриманні вищенаведених норм та у наявності в його діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

протоколом серії АБА № 010342 від 10.02.2025 року про адміністративне правопорушення, складеного уповноваженою посадовою особою у встановленому законом порядку, згідно якого 10 січня 2025 року о 10 год 35 хв біля будинку 65 по вул. Гагаріна в м. Краматорськ, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Volkswagen Transporter номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком про стан алкогольного сп`яніння №32 від 10 лютого 2025 року. Порушення зафіксовано на нагрудний відео реєстратор. Вказані дії ОСОБА_1 , кваліфіковані, як порушення п. 2.9 а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП;

відеозаписом з бодікамери працівника патрульної поліції, який містить відомості про факт керування та зупинки транспортного засобу Volkswagen Transporter номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , під час спілкування з працівниками поліції в останнього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився в КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ». Згідно висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння;

висновком КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ» № 32 від 10.02.2025 року ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння;

рапортом поліцейського взводу 1 роти 3 ВПП в м. Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області від 10.02.2025року, згідно якого зупинено транспортний засіб Volkswagen Transporter номерний знак НОМЕР_1 відповідно до п.7 ч.1 ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Під час спілкування з працівниками патрульної поліції у ОСОБА_1 , виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, огляд проведено у медичному закладі за допомогою газоаналізатора Drager, результат становить 0,38 проміле, підтверджений на підставі висновку лікаря нарколога № 32 від 10.02.2025 року

Аналіз досліджених під час апеляційного розгляду доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Щодо відсутності підстав зупинки транспортного засобу, апеляційний суд наголошує, що ОСОБА_1 рухався в період дії комендантської години, а тому поліцейські мали підстави для зупинення транспортного засобу, крім того, зазначене не спростовує наявності вини ОСОБА_1 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому огляд на стан сп`яніння повинен проводитись посадовою особою Військової служби порядку у Збройних Силах України або в присутності такої посадової особи, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними та зазначає наступне.

Відповідно до ст. 15 КУпАП військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Оскільки правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, віднесено до правопорушень на транспорті, то військовослужбовець винний у його вчинені, повинен нести адміністративну відповідальність на загальних засадах. Тому і проведення огляду водія-військовослужбовця на стан алкогольного сп`яніння та складання протоколу про керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння відповідно до приписів ст.ст. 255, 266 КУпАП віднесено до повноважень органів Національної поліції.

Тому твердження захисника що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння повинен був здійснюватися в порядку, визначеному ст. 266-1 КУпАП, ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм ст. 266-1 КУпАП.

Додані стороною захисту довідки про перебування ОСОБА_1 на військовій службі підтверджує статус ОСОБА_1 , як військовослужбовця, однак не містять відомостей, що останній виконував бойове завдання чи діяв в межах крайньої необхідності. В даному випадку, суд апеляційної інстанції розцінює, позицію сторони захисту, як намагання уникнути відповідальності за вчинене ОСОБА_1 діяння.

Крім того, апелянт, посилаючись на положення ст. 15 КУпАП, вказував, що ОСОБА_1 , як військовослужбовець, несе відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами.

Однак, такі твердження є необґрунтованими, оскільки аналізуючи положення ст. ст. 15 КУпАП, поза розумним сумнівом, вбачається, що військовослужбовці, які керують транспортним засобом, який не є транспортним засобом ЗСУ несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Крім того, відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Належить врахувати, що порядок проведення огляду водіїв транспортних засобів, в тому числі, на стан алкогольного сп`яніння передбачений саме у статті 266 КУпАП, що спростовує такі твердження апелянта, оскільки суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП є саме водій транспортного засобу, а у ст. 266-1 КУпАП не визначений порядок проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння.

Отже, такий порядок проведення огляду працівниками поліції узгоджується з вимогами саме ст. 266 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, а будь-яких доказів щодо відсутності у його діях вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 та ступінь його вини, суд апеляційної інстанції вважає необхідним та достатнім застосувати до нього адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Таке стягнення буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових правопорушень.

Окрім того, в порядку ст. 40-1 КУпАП з правопорушника ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Баленка Руслана Володимировича задовольнити частково.

Постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2025 року, щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП України скасувати.

Постановити нову, якою визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь Держави суму судового збору у розмірі у розмірі 605 (шістсот п`ять ) грн. 60 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є

остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: