Справа № 496/4365/25
Провадження № 3/496/2606/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Буран В.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 130 КУпАП, -

У С Т А Н О В И В:

06.07.2025 року о 17:48 годині на а/д Одеса Рені 38 км. біля с. Маяки водій ОСОБА_1 керував мопедом «Kanuni», з явними ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей не внятна мова не стійка хода від проходження на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки встановленому законному порядку на прилад «Драгер» відмовився, також від проходження в медичному закладі відмовився. Правопорушення скоїв двічі протягом року, відповідальність за дане правопорушення передбачена ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.5 ПДР України, відповідальність за дане правопорушення передбачена ч. 3 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся у протоколі про адміністративне правопорушення про слухання справи на 14.07.2025р. на 10:00 годин.

Судове засідання яке було призначене на 05.12.2025р. не з`явився, викликався до суду належним чином, але до суду повернувся конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Особа, яка притягається до відповідальності в судове засідання не прибув, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надав, про причини неявки не інформував. Судові виклики, направлені ОСОБА_1 за місцем проживання повернені на адресу суду з причин закінчення терміну зберігання.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Суд також звертає увагу, що для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України» та «Єдиний державний реєстр судових рішень» за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи та стадії її розгляду.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005, в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Тому враховуючи, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, будучи обізнаною про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення та ознайомленою з місцем та часом розгляду справи, не вжила заходів для явки до суду, натомість судом вжито всіх можливих, вичерпних заходів щодо належного повідомлення особи про розгляд справи, тож суд вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, тож з огляду на вказане, причини неявки особи в судове засідання неповажними, тому справа має бути розглянута за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючою ознакою керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення доказана матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №930764 від 06.07.2025 р.

Направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.07.2025 року результат огляду не проводився.

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 23.01.2025 р. №496/4117/24 відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та було покладено адміністративне стягнення в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 роки.

Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 01.08.2024 р. №509/2773/24 відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.7 ст. 121, ч.5 ст. 126, ч.1 ст. 130 КУпАП та було покладено адміністративне стягнення в розмірі 40800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років.

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 06.08.2025р. №496/4367/25 відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 126 КУпАП та було покладено адміністративне стягнення в розмірі 40800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років.

Згідно листа старшого інспектора СЮП ВП ОРУП №2 ГУНП в Одеській області посвідчення водія ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 не видавалось.

Відеозаписом на якому ОСОБА_1 відмовився прийти тест Драгер на стан сп`яніння, також відмовився від проходження стану сп`яніння в установленому законом порядку у медичному закладі.

Санкція ч.3 ст.130 КУпАП є безальтернативною та передбачає обов`язкове накладення на правопорушника стягнення як у виді штрафу в певному розмірі, так і у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Стаття 30 КУпАП не перешкоджає застосування судами стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобами щодо осіб, які не мають посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 04 вересня 2023 року / справа № 702/301/20/ зазначила наступне.

Внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Каральна мета такого додаткового покарання досягається як безпосередньою забороною керувати транспортними засобами (позбавлення суб`єктивного права), так і покладенням на особу у зв`язку з цим уповноваженим органом з питань пробації певних обов`язків, а також роз`яснення особі наслідків невиконання покладених обов`язків та ухилення від відбування додаткового покарання.

Підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Позбавляючи права мати посвідчення водія на право керування транспортними засобами як офіційного документу, що підтверджує спеціальний статус його власника, а саме права керувати транспортними засобами навіть у випадках, коли особа на час вчинення адміністративного правопорушення офіційно не отримала посвідчення водія, однак здійснювала керування транспортним засобом, законодавець таким чином позбавляє особу можливості реалізації такого права у законний спосіб на певний строк у подальшому, що, в даному випадку, узгоджується з положеннями ст.ст.33, ч.3 ст.130 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що до складання зазначеного протоколу ОСОБА_1 не має право керування, тобто нехтує вимогами законодавства та без водійських навичок, перевірених відповідними органами та отриманих в наслідок цього водійським посвідченням, створює небезпеку учасникам дорожнього руху.

Вирішуючи питання про вид стягнення, суд вважає за необхідне з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень, застосувати до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом строком на десять років без конфіскації транспортного засобу, оскільки матеріали не містять доказів належності транспортного засобу мопедом «Kanuni» ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на якого накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 23, 24, 30, 33, 40-1, 130, 221, 283, 284 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєні правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП України та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 (десять) років, без конфіскації транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 копійок.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення 15 денного строку, передбаченого для сплати штрафу, надсилається правопорушником до суду, який виніс постанову про накладення цього штрафу.

У разі несплати правопорушником штрафу у 15 денний строк, з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення відповідно до ст. 308 КУпАП з правопорушника стягується:

-подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскарженою до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.М. Буран