Номер провадження: 33/813/1854/25
Номер справи місцевого суду: 522/871/25
Головуючий у першій інстанції Гаєва Л. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря Зєйналової А.Ф.к., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

- про надання розстрочки виконання постанови Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2025 року у задоволені клопотання представника Матвієнка О.М. про закриття адміністративної справи відносно ОСОБА_1 за відсутністю події, та складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та про винесення окремої ухвали відмолено. Визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. на користь держави України, та позбавлено його права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн. на користь держави України.

З вказаної постанови вбачається, що 07.01.2025 року приблизно о 18:40 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes-Benz GLK 220 CDI, державний номер НОМЕР_1 , у м. Одесі, по вул. Великій Арнаутській, біля буд. №72/74, із ознаками алкогольного сп`яніння, на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2025 року представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу

Постановою Одеського апеляційного суду від 09 травня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишено без задоволення. Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2025 року залишено без змін.

15.07.2025 року представник ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із письмовою заявою про надання розстрочки виконання постанови Приморського районного суду м. Одеси від 14.04.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (№522/871/25, 3/522/922/25). Заяву обґрунтовано тим, що у ОСОБА_1 скрутне матеріальне становище, він є пенсіонером, та у нього зазначена 2 група інвалідності.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2025 року у задоволені заяви представника ОСОБА_1 про надання розстрочки виконання постанови Приморського районного суду м. Одеси від 14.04.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (№522/871/25, 3/522/922/25) відмовлено.

Не погоджуючись з постановою Приморського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2025 року представник ОСОБА_1 подавав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

-враховуючи скрутний майновий стан ОСОБА_1 та те, що він є інвалідом 2 групи, є пенсіонером, необхідно надати йому розстрочку.

Посилаючись на такі доводи, представник ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою розстрочити виконання постанови Приморського районного суду м. Одеси від 14.04.2025 року у справі №522/871/25 у відношенні ОСОБА_1 на користь держави в розмірі 17000 грн. строком на 10 місяців. Зобов`язати ОСОБА_1 сплачувати по 1700 грн. щомісяця та в цілому сплатити 17000 грн.

Одеський апеляційний суд належним чином сповіщав представника ОСОБА_1 про розгляд справи на 10.12.2025 року на 11:30 год. В судове засідання адвокат Зозулянський Д.О. не з`явився.

10.12.2025 року на адресу Одеського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності адвоката Зозулянського Д.О.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про надання розстрочки виконання постанови Приморського районного суду м. Одеси від 14.04.2025 року, суд першої інстанції послався на те, що він не надав жодних належних та допустимих доказів наявності обставин, що ускладнюють виконання постанови, або роблять її виконання неможливим.

З даним висновком суду першої інстанції, погоджується й суд апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно ст. 298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

В силу ст. 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст. 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Тобто, після закінчення строку для добровільної сплати штрафу, суд, яким винесено постанову, звертається до виконання постанова про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, шляхом надсилання для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби, за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження майна, а відділ державної виконавчої служби уповноважений приступити до примусового стягнення подвійного розміру накладеного штрафу.

В той же час згідно ч. 2 ст. 301 КУпАП відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відстрочення перенесення виконання на більш пізній час у зв`язку з існуванням обставин, за наявності яких вчасне виконання завдає шкоди правам або інтересам боржника чи інших осіб.

Згідно з ч.1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», при вирішення заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання, суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Відповідно до частини 6 цієї статті, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Так, Верховний Суд у своїй постанові від 21.02.2019 року при розгляді питання про відстрочення виконання судового рішення вказав, що відстрочка виконання судового рішення - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому; надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки, рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування знаходиться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. При цьому, надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

З урахуванням вищевикладеного та того, що заявником не було надано доказів наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», а також тих, які підлягають доведенню з урахуванням правової позиції Верховного Суду, висловленої у його постанові від 21.02.2019 року, враховуючи, що положеннями КУпАП не передбачено наявності інших обставин (підстав), при існуванні яких можливо відстрочити виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу (відповідно, сама по собі наявність скрутного матеріального становища заявника не може бути підставою для відстрочення виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення), тому необхідно дійти висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення заяви представника ОСОБА_1 про надання розстрочки виконання постанови Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2025 року.

Таким чином, на думку суду апеляційної інстанції, судом першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянуто зазначену заяву і правильно встановлено відсутність підстав для задоволення заяви представника ОСОБА_1 про розстрочку виконання постанови суду, підстави для скасування або зміни постанови місцевого суду, відсутні.

Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2025 року про відмову у наданні розстрочки виконання постанови Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова