П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 жовтня 2025 рокуселище Романів

Суддя Романівського районного суду Житомирської області Кірічук М.М., з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Грабовського Д.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділення поліції № 2 Житомирського районного управління поліції № 1 ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , військовослужбовця, обіймаючого посаду водія-електрика радіолокаційної системи посадки літаків військової частини НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ( далі КУпАП),

встановив:

22 липня 2025 року близько 00 годин 37 хвилин на автодорозі між населеними пунктами Романів та Романівка Житомирського (Романівського) району Житомирської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем Daewo Ланос н/з НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова,почервоніння обличчя) та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Цього ж дня, близько 01 години 50 хвилин по вул. Небесної Сотні 3 в смт. Романів Житомирського (Романівського) району Житомирської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем Daewo Ланос н/з НОМЕР_3 в стані алкогольного сп`яніння.

Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5, підпункту «а» пункту 2.9 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені частиною 1 статті 130 КУпАП.

При розгляді справи захисник просив не призначати ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки призначення такого стягнення матиме наслідком неможливість виконання останнім обов`язків військової служби за посадою.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні ним правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, а саме: протоколами про адміністративні правопорушення, відеоматеріалами з нагрудної камери поліцейських та з відеореєстратора службового автомобіля, актами огляду на стан алкогольного сп`яніння, висновком щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до положень частини 3 статті 8 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Оцінивши досліджені в ході розгляду справи докази у їх сукупності, суддя приходить до переконання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 130 КУпАП, що проявилося у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

При вирішенні питання про міру адміністративного стягнення, яке слід застосувати до ОСОБА_1 , суддя враховує наступні положення.

Так, адміністративне стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

У відповідності з положеннями статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно статті 9 Конституції України а також статті 17 Закону України "Про міжнародні договори" від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України.

Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

17 липня 1997 Україна ратифікувала Європейську Конвенцію "Про захист прав людини і основоположних свобод", а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні "Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії" від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення "кримінального обвинувачення". Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки "право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності" (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Маліге проти Франції" від 23 вересня 1998 року).

Європейський суд з прав людини у справі "Скоппола проти Італії" від 17 вересня 2009 року зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. "Справедливий баланс" має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе "індивідуальний надмірний тягар" (рішення у справі від 02 листопада 2004 року "Трегубенко проти України").

Частина 2 статті 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

У КУпАП відсутні положення, які б передбачали можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом, проте, діючий Кримінальний кодекс України містить положення про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, і суддя приходить до переконання, що при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності слід застосувати аналогію права та призначити йому стягнення нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини 1 статті 130 КУпАП, не призначаючи йому стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

При прийнятті такого рішення суддя враховує вказані стороною захисту обставини та надані ними письмові докази.

Так, при розгляді справи встановлено, що ОСОБА_1 з початку широкомасштабного вторгнення добровільно мобілізувався до лав ЗСУ, з початку 2024 року перебуває на посаді водія-електрика радіолокаційної системи посадки літаків військової частини НОМЕР_2 , виключно з позитивної сторони характеризується за місцем проходження служби та відповідає займаній посаді.

У клопотанні командир військової частини просить не позбавляти ОСОБА_1 права керування транспортними засобами оскільки це може негативно вплинути на якість виконання завдань підрозділом в якому він проходить службу.

З урахуванням викладеного та особи винного, суддя вважає, що задля досягнення мети адміністративного стягнення, яке застосовується до особи для її виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (стаття 23 КУпАП), до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавлення його права керування транспортними засобами.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до статті 4 Закону України «Про судовий збір», що становить 605,60 грн.

Керуючись статтями 8, 23, 30, 40-1, 130, 283, 284-289 КУпАП, суддя, -

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень. (Отримувач коштів: ГУК у Житомирській області/21081300, код отримувача: 37976485, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), розрахунок отримувача: UA0006001, найменування коду класифікації доходів бюджету: Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, протокол ААД № 400133).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106. Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783. Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП). Рахунок отримувача: UА0026001. Код класифікації доходів бюджету: 22030106)

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Романівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя М.М. Кірічук