Провадження № 33/4808/804/25
Категорія ст.124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Андрусів Л. М.
Суддя-доповідач Шигірт Ф.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі судді Шигірта Ф.С., з участю ОСОБА_1 та представника потерпілого Борсука Д.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 листопада 2025 року, -

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , визнано винуватим за ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,6 грн.

Згідно постанови, 13 жовтня 2025 року о 17 год. 55 хв. по вул. Галицька, 62 в м. Івано-Франківськ, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Renault» номерний знак НОМЕР_1 під час розвороту не надав переваги в русі транспортному засобу марки «Dodge» номерний знак НОМЕР_2 , що рухався на зустріч по рівнозначній дорозі. У наслідок чого відбулося зіткнення між транспортними засобами, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.п. 16.13 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, винесеною без всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин події, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд діяв однобічно, взявши до уваги лише дані протоколу та свідчення іншого учасника пригоди ОСОБА_2 , водночас фактично проігнорувавши пояснення самого ОСОБА_1 та його захисника, чим було порушено вимоги ст.7 та ст.251 КУпАП, щодо забезпечення суворого додержання законності та об`єктивного встановлення наявності правопорушення. Апелянт зазначає, що ДТП сталася в умовах дорожнього затору на вул. Галицькій. Він мав намір здійснити розворот і, згідно з п.10.1 ПДР України, попередньо переконався, що маневр буде безпечним. Оскільки попереду був пішохідний перехід і люди почали рух, зустрічні автомобілі (в тому числі автомобіль потерпілого) мали зупинитися, щоб надати перевагу пішоходам. Скориставшись цією паузою, апелянт здійснив розворот на низькій швидкості, завершив його, зайняв крайню праву смугу та проїхав по ній 2-3 метри. Лише після цього він відчув удар у задню праву частину свого авто. Апелянт стверджує, що зіткнення сталося через дії іншого водія, який зненацька з`явився в полі зору, не витримав безпечної дистанції та швидкості. Він звертає увагу на відсутність слідів гальмівного шляху автомобіля ОСОБА_2 , що не було зафіксовано в протоколі, та вважає підозрілою поведінку іншого учасника і працівників поліції на місці події. ОСОБА_1 також скаржиться на те, що правоохоронці обмежили його право на юридичну допомогу безпосередньо після ДТП. На думку апелянта, матеріали справи не містять об`єктивних доказів його вини, а пояснення та схема ДТП, навпаки, підтверджують його правоту.

Просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі щодо нього закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційного ОСОБА_1 підтримав подану апеляційну скаргу.

Представник потерпілого заперечив проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП за обставин, наведених в оскаржуваній постанові, суд першої інстанції дійшов правильних висновків.

Обставини справи, які були встановлені судом та зазначені у постанові, підтверджуються безпосередньо дослідженими судом доказами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП серії ЕПР1 № 482386 від 13 жовтня 2025 року (а.с.1); схемою місця ДТП (а.с.2); письмовими поясненнями учасників ДТП (а.с. 3, 4).

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та дійшов правильних висновків.

З висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_1 , виконуючи маневр розвороту, не надав переваги в русі транспортному засобу, який рухався в зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі, чим порушив вимоги п.п.16.13 та 10.1 ПДР України. Саме внаслідок цього порушення відбулося зіткнення транспортних засобів, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями учасників пригоди та іншими матеріалами справи.

Доводи ОСОБА_1 , що він переконався в безпечності маневру, оскільки бачив пішоходів та розраховував, що інші водії зупиняться, щоб надати їм дорогу, не спростовують встановлених судом обставин. Навпаки, відповідно до вимог п.п.10.1 ПДР України, водій зобов`язаний переконатися в безпечності будь-якої зміни напрямку руху та в тому, що маневр не створить небезпеки або перешкод іншим учасникам дорожнього руху. Сам факт подальшого зіткнення свідчить про недотримання зазначених вимог. Виконання маневру на низькій швидкості не вказує на достатність часу для зменшення швидкості іншими автомобілями, та можливість уникнути зіткнення.

Посилання апелянта на порушення ПДР України з боку іншого водія, зокрема щодо швидкості руху чи недотримання дистанції, не підтверджені жодними належними і допустимими доказами. Матеріали справи не містять відомостей про швидкість руху іншого учасника ДТП. Крім того, у даній справі суд не має повноважень перевіряти, чи перебували дії потерпілого у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Також необґрунтованими є твердження апелянта про однобічність складення матеріалів працівниками поліції та обмеження його права на захист. Дані про оскарження дій працівників поліції або визнання протоколу складеним із істотними порушеннями вимог закону в матеріалах справи відсутні, а сам протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги в сукупності з доказами у справі, апеляційний суд приходить до висновку, що вони зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції, однак не містять правових підстав, які б свідчили про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваної постанови.

Апеляційна скарга не містить нових даних, які б давали підстави для скасування постанови суду. Порушень норм процесуального права, які б тягли за собою безумовне скасування постанови, не встановлено.

За наведених обставин, апеляційний суд дійшов висновків, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 листопада 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ф.С. Шигірт