Справа № 464/6712/25 Головуючий у 1 інстанції: Жила В. С.
Провадження № 33/811/2002/25 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Заремби Олександра Олександровича на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 18 листопада 2025 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 20 вересня 2025 року о 06:20 год. на вулиці Зелена, 140, у м. Львові, керував автомобілем марки «Skoda», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: не чітка вимова, не стійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці за допомогою спеціального приладу «Drager Alcotest» та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. При цьому, оскільки ОСОБА_1 протягом року притягався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Заремба О.О., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, провадження у справі закрити.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, є необґрунтованою, ухваленою на припущеннях.

Повідомляє, що ОСОБА_1 , 20 вересня 2025 року дійсно перебував за адресою м. Львів, вул. Зелена, 140, поблизу автомобіля «Skoda», н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , він не керував ним, оскільки з 15 січня 2025 року є позбавленим права керування транспортним засобом, а здійснював технічне обслуговування транспортного засобу, під час цього в нього виник конфлікт з сусідами, у зв`язку із чим прибули працівники поліції, розпочали складати на нього протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП.

Наголошує, що матеріалами справи не підтверджено факту керування транспортним засобом, а покази свідка ОСОБА_3 є недопустимими, оскільки в нього є тривалі неприязні стосунки з ним (конфлікт), у зв`язку із чим він його оговорив.

ОСОБА_1 та його захисники адвокат Заремба О.О., Шох К.А. , Лихачова М.Б. у судове засідання апеляційного суду, призначене на 30 грудня 2025 року не прибули, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, адвокат Заремба О.О. подав клопотання про розгляд справи у їх відсутності, адвокат Лихачова М.Б. подала повідомлення, що вона не здійснює більше захисту особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвоката Шох К.А. повідомлено про можливість ознайомлення з матеріалами справи та часом розгляду справи, однак остання не прибула для ознайомлення з матеріалами справи та в судові засідання апеляційного суду, про причини неявки не повідомила.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

Частиною 4 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання, та клопотання адвоката Заремби О.О. про розгляд справи у його відсутності та відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 та його захисника адвокатів Заремби О.О., Шох К.А. та Лихачової М.Б.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналіз представлених матеріалів свідчить про те, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №459385 від 20 вересня 2025 року (а.с 1-2), відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Skoda», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, нестійка хода), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі - відмовився;

- інформацією з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4), з якого встановлено, що працівниками поліції було виявлено у водія ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, нестійка хода), у зв`язку із чим запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомог приладу «Alkotest Drager» від якого він відмовився;

- направленням на огляд транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 3), з якого встановлено, що у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, нестійка хода), у зв`язку із чим йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі від якого він відмовився;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №5761099 від 20 вересня 2025 року (а.с. 8), з якого встановлено, що водій ОСОБА_1 порушив п. 2.1а ПДР України;

- рапортом працівника поліції (а.с. 6), з якого вбачається, що працівниками поліції виявлено ОСОБА_1 , який перебував за кермом автомобіля із явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, нестійка хода), у зв`язку із чим йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від якого він відмовився;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 від 20 вересня 2025 року (а.с. 7), в яких він повідомляв, що ОСОБА_1 розбив вікно його квартири, після чого сів в автомобіль та заїхав у двір, окрім того зазначав, що в нього була нестійка хода, що свідчило про перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння;

- інформацією з довідки капітана поліції Н. Дяків (а.с. 10), з якої встановлено, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП 15 січня 2025 року постановою Личаківського районного суду м. Львова, дана постанова набрала законної сили 7 лютого 2025 року.

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який досліджений судом апеляційної інстанції, на якому зафіксовано, опитування ОСОБА_1 , який перебував за кермом транспортного засобу «Skoda», н.з. НОМЕР_1 , повідомив працівників поліції, що він позбавлений права керування транспортним засобом, після чого свідок ОСОБА_3 повідомив, що ОСОБА_1 виконував функції водія. Працівниками поліції у водія виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), у зв`язку із чим йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Alkotest Drager» та в медичному закладі від якого він відмовився, зазначив, що вживає алкоголь постійно, а транспортним засобом проїхав 2 метри. Патрульні повідомели водію, що буде складено адміністративні матеріали, ознайомлено його з протоколом, роз`яснено права та обов`язки.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а лише здійснював його технічне обслуговування, є бездоказовим та спростовується письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 від 20 вересня 2025 року (а.с. 7) та відеозаписом, долученим до матеріалів справи, на якому водій підтвердив, що він здійснював рух автомобілем «Skoda», н.з. НОМЕР_1

Доводи апелянта про те, що матеріалами справи не підтверджено факту керування транспортним засобом, є необґрунтованими та спростовуються сукупністю наявних доказів, досліджених судом апеляційної інстанції, які описані вище за текстом. Факт керування встановлюється не виключно показами окремого свідка, а всією сукупністю доказів у справі, яким надано належну оцінку, тоді як жодних об`єктивних даних, що однозначно виключали б керування транспортним, стороною захисту не надано.

Твердження апелянта, про недопустимість показів свідка ОСОБА_3 з підстав наявності між ним і особою, яка притягується до адміністративної відповідальності тривалих неприязних стосунків, не підтверджене жодними доказами. Сам по собі можливий конфлікт між особами не є передбаченою законом підставою для визнання показів свідка недопустимими, а оцінка таких показів здійснюється судом у сукупності з іншими доказами, зокрема відеозаписом, на якому ОСОБА_1 повідомляв працівників поліції, що здійснював рух автомобілем «Skoda», н.з. НОМЕР_1

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Заремби О.О. є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

постанову Сихівського районного суд м. Львова від 18 листопада 2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Заремби Олександра Олександровича - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.