Справа № 589/2916/25
Провадження № 3/589/2152/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року м. Шостка

Суддя Шосткинського міськрайонного суду Сумської області Лєвша С.Л., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Військової частини НОМЕР_1 відносно громадянина України

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, РНОКПП: НОМЕР_2 ,

- про притягнення до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 3 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),-

ВСТАНОВИВ:

З протоколу, серія НГУ №674923, про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-11 КУпАП від 23 червня 2025 року вбачається, що 22 червня 2025 року о 08 годині 00 хвилин, молодший сержант ОСОБА_1 не прибув зі звільнення до Військової частини НОМЕР_1 без поважних причин, в умовах воєнного стану, без дозволу командира. До Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 повернувся 23 червня 2025 року.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений належним чином шляхом вручення поштового відправлення. (а.с.5) Заяв або клопотання про відкладення розгляду справи суду не надавав.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини наголосив, що «сторони в розумінні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Таким чином, особі повинно бути відомо про час і місце розгляду справи, оскільки є можливість стежити за ходом справи за допомогою офіційних джерел, таких як вебсторінка суду. З такими висновком погодився ЄСПЛ у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти Росії» №12307/16.

Суд вважає можливим провести судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки ч. 3 ст. 172-11 КУпАП відсутня у переліку статей, передбачених у ст. 268 КУпАП, у яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану» з 24.02.2022 на території України введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався, і відповідно до Указу Президента України від 23.07.2024 №469/2024, затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року №3891-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб.

А з моменту прийняття Президентом України Указу від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» в Україні настав особливий період і Збройні Сили України переведені на функціонування в умовах особливого періоду.

Відповідно до Закону України про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», статті 1 Закону України «Про оборону України», особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно, законодавство передбачає спеціальну відповідальність за правопорушення, які вчиняються в умовах особливого періоду, зокрема у воєнний час. В тому числі за правопорушення, що вчиняються військовослужбовцями.

Так, частина третя ст. 172-11 КУпАП передбачає відповідальність військовослужбовця за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Разом з тим, в протоколі про адміністративне правопорушення, серія НГУ № 674923, від 23 червня 2025 року, складеному відносно ОСОБА_1 викладена об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, не містить кваліфікуючої ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, а саме, що зазначені в протоколі дії вчинені військовослужбовцем.

Крім того, суддя звертає увагу, що до протоколу про адміністративне правопорушення не додано жодних належних та допустимих доказів інкримінованого правопорушення, а сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може слугувати доказом у справі.

Крім того, згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Суд не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у протоколи про адміністративні правопорушення, витребувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим. Суд законодавчо позбавлений права збирати докази вини (брати на себе функції обвинувачення). Це підтверджено не тільки міжнародним правом, але і національної судовою практикою. Принцип диспозитивності є одним із засадничих в українському та міжнародному судочинстві.

Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність доказів, які б з достовірністю свідчили про те, що ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, 22 червня 2025 року о 08 годині 00 хвилин, не прибув зі звільнення до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин, в умовах військового стану, без дозволу командира.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, суд приходить до висновку про відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, та, відповідно, про відсутність події і складу даного правопорушення, що є підставою для закриття провадження у справі згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 2 ч. 2 ст. 7, ст. 9, ч. 3 ст. 172-11, ст. 221, 245, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 251, ч. 2, 4 ст. 266, ст. 268, 280, 283, 284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області С.Л.Лєвша