Номер провадження 3/725/2752/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2025 року.Суддя Чернівецького районного суду міста Чернівців Вольська-Тонієвич О.В., розглянувши адміністративну справу, яка надiйшла від Чернівецької митниці Державної митної служби України, про притягнення до адміністративної відповідальності за cт.471 ч.3 Митного Кодексу України громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання; АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

05.11.2025 о 22:20год. в зону митного контролю на територію п/п «Порубне-Сірет», Чернівецької митниці в`їхав автомобіль марки «Мерседес», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням громадянина України ОСОБА_1 , який прямував з України до Румунії у приватних справах.

ОСОБА_1 надав до митного контролю талон для проходження митного контролю по «зеленому коридору», чим своїми діями заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України.

При усному опитуванні громадянин України ОСОБА_1 заявив про наявність особистих речей (десять дорожніх сумок), які пред`явив до митного контролю, а також пред`явив друковане видання - книгу, «МОЛЬЕР», 1939 року видавництва.

ОСОБА_1 митний контроль пройшов, пред`явлену книгу не визнав своєю власністю. Жодних дозвільних документів на право переміщення через державний кордон України вищевказаної книги у нього не було.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив недекларування товарів, що підпадають під встановлені законодавством обмеження, щодо вивезення за межі митної території України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.471 ч.3 МК України.

ОСОБА_1 подав до суду письмові пояснення. Зазначив, що книгу «МОЛЬЕР» він перевозив через митний кордон України на прохання малознайомої йому особи. Про те, що для переміщення вказаного друкованого видання необхідні якісь дозвільні документи він не знав. Більше того, при передачі йому книги для перевезення, він навіть не звернув увагу на рік її видання, а тому навіть не допускав, що на кордоні можуть виникнути якісь проблеми. Надалі він буде більш уважніше звертати увагу на речі, які буде переміщувати через митний кордон України. Висновки він для себе зробив, просив суворо його не карати.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази, суд приходить до наступного висновку:

Так, ст.458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок.

Згідно вимог ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 5 ст. 366 МК України обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 6 даної статті громадяни, які проходять (проїжджають) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

Виходячи з наведених норм закону, аналізуючи письмові докази, слід дійти висновку, що ОСОБА_1 , перетинаючи митний кордон, самостійно обрав «зелений коридор», заявивши тим самим своїми діями про відсутність у нього товару, який підлягає письмовому декларуванню.

Як вбачається із висновку державної експертизи Чернівецького обласного центру з питань культурної спадщини №40 від 19.11.2025, поданий на експертизу предмет друковане видання «Мольер 1622-1673» є порівняно рідкісним, так як до нашого часу збереглось не багато примірників даного видання, досить рідко зустрічається в продажі та на інтернет-аукціонах. Не має культурної цінності, має букіністичну та колекційну цінність, як зразок класичної перекладної літератури першої половини ХХст. Дана книга, як порівняно рідкісне видання, підпавдає під дію законодавства України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» від 21 вересня 1999 року, та може бути вивезена з україни тільки після проведення Державної експертизи та на підставі відповідного Дозволу «Свідоцтва», відповідно до пр..7 (твори друку, видані до 1945 року), Додатку 1 до п.1.5 Інструкції про порядок оформлення права на вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей.

На думку суду, вказаний вище висновок державної експертизи є належним та допустимим доказом у справі.

За таких обставин, суд вважає вірною кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч.3 ст.471 МК України, оскільки під час розгляду справи судом з достовірністю встановлено, що він вчинив недекларування товарів, що підпадають під встановлені законодавством обмеження щодо ввезення на митну територію України.

У відповідності до вимог п.37 ч.1 ст. 4 МК України визначено, що перевізник - особа, яка здійснює перевезення товарів через митний кордон України та/або між органами доходів і зборів на території України або є відповідальною за такі перевезення.

Згідно вимог п.1 ч.2 ст. 191 МК України перевізники зобов`язані під час прийняття товарів до перевезення перевіряти точність відомостей щодо кількості вантажних місць, їх маркування, номери, зовнішній стан товарів та їх пакування.

Наведена норма узгоджується також і зі ст.8 Конвенції «Про договір міжнародного перевезення вантажів автомобільним транспортом».

Таким чином, враховуючи вказані вимоги закону, суд приходить до висновку, що саме перевізник несе відповідальність за перевезений ним товар, тобто у даному випадку - ОСОБА_1 .

Санкція ч.3 ст.471 МК України передбачає стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією таких товарів або без такої.

Разом з тим, суд вважає за можливе не застосовувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення визначене санкцією ст.471 ч.3 МК України щодо накладення на нього штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, звільнивши його від адміністративної відповідальності, у зв`язку із малозначністю вчиненого ним порушення.

Відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган, уповноважений вирішувати справу, може звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності й обмежитися усним зауваженням.

Оскільки цією статтею не визначено перелік малозначних правопорушень, це питання має вирішуватися у кожному конкретному випадку індивідуально, виходячи з того, що малозначні правопорушення - це такі дії, які не спричинили, або не могли спричинити шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

При цьому суд виходить із того, що вчинене адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не представляє суспільної небезпеки та не завдало значної шкоди державним інтересам.

Також суд враховує той факт, що вартість товару, що став порушенням митних правил, є незначною, а сам товар є бувшим у використанні. Так, згідно висновку держаної експертизи №40 від 19.11.2025, вартість книги «МОЛЬЕР», 1939 року видавництва складає орієнтовано 10 доларів, що згідно курсу НБУ становить близько 420грн.

Крім того, суд враховує особу порушника, зокрема той факт, що він раніше до адміністративної відповідальності не притягувався (докази які б свідчили протилежне в матеріалах справи відсутні), перевозив товар на прохання інших осіб.

Також суд враховує відсутність обставин, які обтяжують відповідальність ОСОБА_1 .

Таким чином, враховуючи практику Європейського Суду з прав людини (зокрема, у справі «Ізмаїлов проти Російської Федерації» від 06.11.2008 року), згідно якої при вирішенні питання про стягнення необхідно враховувати співрозмірність шкоди, завданої державним та суспільним інтересам, і шкоди завданої особі, особу порушника, кількість та вартість не задекларованого ним товару, причини не задекларування товару, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, у зв`язку із малозначністю вчиненого ним порушення.

При цьому, суд вважає за можливе повернути ОСОБА_1 вилучений у нього товар (друковане видання), оскільки він не відносяться до переліку товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено, а тільки встановлюються на нього певні правила щодо його переміщення.

На пiдставi ст.ст.22, 283 КУпАП та керуючись ст.ст. 461, 462, 467, 471, 522, 524, 525, 529 Митного Кодексу України,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.471 ч.3 МК України.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ст.471 ч.3 МК України, на підставі ст.22 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого ним правопорушення, обмежившись усним зауваженням, а провадження по справі закрити.

Друковане видання книга «МОЛЬЕР», 1939 року видавництва, типографія «ПЕЧАТНИЙ ДВОР», яке було вилучено згідно протоколу про порушення митних правил №0678/UA408000/2025 від 05.11.2025 повернути ОСОБА_1 .

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти діб, з дня винесення постанови до Чернівецького апеляційного суду, через Чернівецький районний суд міста Чернівців.

Суддя Чернівецького районного

суду міста Чернівців Вольська-Тонієвич О. В.