ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/2002/25 Номер провадження 33/814/1050/25Головуючий у 1-й інстанції Ситник О. В. Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Зіньківського районного суду від 27 жовтня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , керівника ТОВ «Украгроурожай»

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 85 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Згідно з постановою судді, під час проведення перевірки ТОВ «Украгроурожай» головним державним інспектором відділу податків та зборів з юридичних осіб у галузі сільського господарства управління оподаткування юридичних осіб ГУ ДПС у Полтавській області встановлено порушення ОСОБА_1 п.57.1 ст. 57 та п.203.2 ст. 203 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасно подане платіжне доручення до установи банку на сплату податку на додану вартість за червень 2025 року по строку 30.07.2025, дата фактичної сплати 31.07.2025.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані про місце, час вчинення та об`єктивну сторону правопорушення. Тобто протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Окрім того, протокол був складений без належного повідомлення конкретної особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Зауважує, що у справі відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 є головним бухгалтером ТОВ «Украгроурожай» або відповідальною особою за сплату вказаних платежів, а орган ДПС у акті перевірки зазначає про головного бухгалтера ОСОБА_2 .

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження повноважень особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 належним чином повідомлений про день, час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

На адресу Полтавського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про проведення розгляду справи за його відсутності, апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, які надійшли з суду першої інстанції, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону дотримані судом першої інстанції.

Так, судом першої інстанції, досліджені обставини справи в їх сукупності та встановлений факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП. Таких висновків суд дійшов на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 26 вересня 2025 року.

Диспозиція ч. 1 ст. 163-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів).

В протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , як керівнику ТОВ «Украгроурожай», ставиться у провину несвоєчасне подання платіжного доручення на перерахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість за червень 2025 року.

Такий виклад обставин цілком відповідає диспозиції ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, а саме, ОСОБА_1 є керівником підприємства ТОВ «Украгроурожай» та з огляду на підтвердження несвоєчасної сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість згідно податкової декларації за червень 2025 року, тим самим не подано платіжне доручення на перерахування належних до сплати податків та зборів, що призвело до не сплати узгоджених сум грошових зобов`язань з податку на додану вартість.

Апеляційний суд зазначає, що саме на керівнику підприємства лежить відповідальність за результати фінансово - господарської діяльності підприємства.

Протокол про адміністративне правопорушення у справі складений уповноваженою на те особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, а викладені в ньому відомості відповідають фактичним обставинам справи, які були встановлені належними, допустимими та достатніми доказами.

Апеляційний суд, звертає увагу, що головним державним інспектором відділу податків та зборів з юридичних осіб у галузі сільського господарства управління оподаткування юридичних осіб ГУ ДПС у Полтавській Н.Немич направлялось запрошення на 26 вересня 2026 року для складання протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.3). Відповідно до акту від 26.09.2025 ОСОБА_1 на складання та підписання протоколу не з`явився (а.с.4).

На підставі викладеного, доводи апелянта про порушення прав ОСОБА_1 при складанні протоколу не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді, оскільки сам ОСОБА_1 не скористався наданим правом.

Оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, апеляційний суд вважає їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність є достатньою щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.

На думку апеляційного суду, незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку щодо його винуватості у скоєному адміністративному правопорушенні, що повністю та об`єктивно підтверджується зібраними по справі доказами.

Таким чином, переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які б спростовували висновки судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.

Водночас, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи за загальним захворюванням на строк до 31.08.2026, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 .

За ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з ч.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору.

Так, відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп.

З огляду на те, що ОСОБА_1 доведено належними доказами встановлену йому в законному порядку групу інвалідності, яка відносить носія до пільгової категорії людей, у суду першої інстанції не було підстав для стягнення з останнього судового збору у розмірі 605, 60 гривень, тому у цій частині судове рішення підлягає скасуванню. В іншій частині рішення слід залишити без змін.

За таких обставин, постанова суду підлягає скасуванню в частині вирішення питання щодо стягнення судового збору.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Зіньківського районного суду від 27 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 в частині стягнення судового збору скасувати.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

В іншій частині постанову судді залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.М. Герасименко