Провадження № 3/175/8743/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

"26" грудня 2025 р. с-ще Слобожанське

Суддя Дніпровського районного суду Дніпропетровської області Журавель Т.С., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, які надійшли від ВП №2 Дніпровського РУП №2 в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом ВАД №871306 про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , 07.10.2025 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї сестри ОСОБА_2 , внаслідок чого останній була завдана шкода фізичному та психологічному здоров`ю, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася. Через канцелярію суду захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Сахно Д.І. подав клопотання в якому зазначив, що 07.10.2025 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стався конфлікт на фоні спадщини, який триває між сестрами доволі довгий час. Також зазначив, що суть адміністративного правопорушення, викладена в протоколі не містить обов`язкової ознаки об`єктивної сторони даного складу правопорушення у виді протиправного наслідку, а саме того, що внаслідок погрози ОСОБА_1 у постраждалої особи виникли побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, у наслідок чого було спричинено шкоду психічному здоров`ю особи, або можливості її заподіяння. З огляду на викладене, просив закрити провадження по справі за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 3 Конституції України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Сім`я, згідно з положеннями ст. 3 Сімейного кодексу України, є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно п. 3 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство, це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи, зокрема, з пояснень особи, що притягається до адміністративної відповідальності вбачається про наявність побутового конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Суддя звертає увагу на те, що важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт це особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Дослідивши наявні у справі докази, надавши їм оцінку, суддя доходить висновку, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчинені вищевказаного адміністративного правопорушення, зокрема у вчиненні домашнього насильства психологічного та фізичного характеру відносно ОСОБА_2 , оскільки протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про те, які наслідки настали, а саме яка шкода заподіяна чи могла бути заподіяна фізичному здоров`ю потерпілої, що прямо витікає з диспозиції ст. 173-2 КУпАП та є обов`язковим елементом об`єктивної сторони правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі викладеного, враховуючи, що в діях ОСОБА_1 суддею не встановлено наявність обов`язкових ознак об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оцінивши належність та допустимість наявних у справі доказів, суддя доходить висновку, що в діях останнього відсутній склад правопорушення, у зв`язку з чим провадження по справі слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 173-2, 247, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя Т. С. Журавель