Провадження № 3/686/8118/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.25

12 грудня 2025 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Бурка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Немичинці Хмельницького району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, студента 2-го курсу ДНЗ «Вище професійне училище №11 м.Хмельницького»,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Поліцейським УПП в Хмельницькій області відносно неповнолітнього ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №475677 від 07.10.2025 р.

За цим протоколом ОСОБА_1 фактично ставиться у вину те, що він о 00 год. 44 хв. 07 жовтня 2025 року в м.Хмельницькому, по вул.Панаса Мирного, 11, у порушення п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, в стані алкогольного сп`яніння керував транспортним засобом двоколісним електросамокатом марки та моделі «Ninebot G30 Max» потужністю до 3 КвТ.

Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, було кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні, в присутності законного представника ОСОБА_2 , неповнолітній ОСОБА_1 заперечив свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, просив закрити провадження в справі та пояснив, що дійсно у вищевказані час та місці він керував двоколісним електросамокатом марки та моделі «Ninebot G30 Max», повертаючись від дівчини додому у комендантську годину, за порушення якої його зупинили працівники поліції, які, після перевірки його документів, запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній, знаючи, що він тверезий, добровільно погодився, продув в трубку алктотестера, який показав позитивний результат 0,21 проміле. Враховуючи те, що ОСОБА_1 поспішав до своєї хворої матері, яка в той час потребувала допомоги, а також через хвилювання, ОСОБА_1 підписав акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, при цьому зазначив останній про те, що в стані алкогольного сп`яніння він не перебував, оскільки зовсім малу кількість слабоалкогольного напою він, разом із дівчиною, вжив за декілька годин до зазначених подій, тому й ознак сп`яніння він не мав. У подальшому поліцейські склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Зазначав ОСОБА_1 й про те, що після встановлення його особи та з`ясування його віку, працівник поліції не намагався зателефонувати батькам ОСОБА_1 та повідомити їх про те, що має намір складати протокол відносно їхнього неповнолітнього сина, та склав такий протокол у відсутності батьків.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердила ті обставини, що саме на її прохання син ОСОБА_1 у нічний час повертався додому, від останнього вона довідалась, що син, поспішаючи додому, взяв на прокат електросамокат та був зупинений працівниками поліції, які в її відсутності склали відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Клюцук В.П. просив, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, закрити провадження в справі, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись на те, що у зазначені в протоколі день час та місці працівниками поліції було безпідставно зупинено електросамокат, під керуванням ОСОБА_1 , який жодних правил дорожнього руху не порушував, у стані алкогольного сп`яніння не перебував, отриманий, за допомогою приладу «Drager Alcotest ARLM 0394», результат (0,21 ‰) також не свідчить про факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, адже вказаний результат, із врахуванням допустимої похибки зазначеного приладу в робочих умовах, яка становить (± 0,06 ‰), не перевищує допустиму норму. Крім того, акцентував увагу захисник й на тому, що працівниками поліції, після перевірки документів та встановлення особи ОСОБА_1 , який є неповнолітнім, в порушення вимог ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, останньому не було роз`яснено право на захист та, в порушення положення ст.270 КУпАП, не забезпечено присутності законного представника неповнолітнього ОСОБА_1 під час оформлення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, що робить цей протокол, який також не містить жодних посилань на сертифікат та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, очевидно недопустимим доказом.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження в справі підлягає закриттю, за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно зі ст.9 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (ч.1). Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч.2).

На підставі ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно зі ст.9 цього Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1), а завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Згідно зі ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

У ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, з-поміж іншого, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст.ст. 252, 254, 255, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення.

Вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення визначені ст.256 КУпАП, серед яких у протоколі обов`язково зазначаються відомості про місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків, якщо вони є, інші відомості, необхідні для вирішення справи. В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, і повинен проводитися їх, у тому числі, і судовий розгляд.

З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення, суть якого має бути доведена до відома особи, яка притягається до відповідальності.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Якщо уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи.

У розумінні ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі. Питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення, суд вирішує лише в межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Для вирішення питання правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності, відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП, встановленню підлягають наступні обставини: чи вчинені особою відповідні умисні дії, що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, та чи є особа, виходячи із норми зазначеної статті, суб`єктом даного правопорушення. Отже, правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.266 КУпАП, «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 р. (далі Порядок) та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 р. (далі Інструкція), особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Вказаний огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Оформлення матеріалів огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється згідно з чинним законодавством. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст.266 КУпАП, та висновки щодо результатів огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог Інструкції, вважаються недійсними (ч.ч. 1-3, 5 ст.266 КУпАП, п.п. 2-3 Порядку, п.п. 2, 6, 7 Розділу І, п.п. 1,6, 7, 10, 11 Розділу ІІ Інструкції).

Отже, відповідно до ч.1 ст.266 КУпАП, п.п. 2, 4 Розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають лише ті водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п.3 розд.І Інструкції).

Відповідно до ч.5 розділу ІІ Інструкції, перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 475677 від 07.10.2025 р., у ньому викладене обвинувачення ОСОБА_1 у тому, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. На обґрунтування вини неповнолітнього ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, працівником поліції, окрім вказаного протоколу, який був складений у відсутності законного представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, також надано: направлення на медичний огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 , з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 07.10.2025 р. та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у яких відображено наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, тремтіння пальців рук) та зафіксовано результат такого огляду ОСОБА_1 позитивний (0,21 ‰); роздруківка тесту приладу «Drager Alcotest 7510 ARLM 0394» від 07.10.2025 р. (тест №809, результат - 0,21 ‰); свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки «Drager Alcotest 7510 ОІМL ARLM 0394» №П51QM095010325, чинне до 10.07.2026 р., з розділу експлуатаційної документації якого вбачається, що абсолютна похибка вказаного приладу, в діапазоні вимірювань від 0,00‰ до 0,80‰, становить 0,06 ‰; довідка інспектора відділу адміністративної практики УПП в Хмельницькій області ДПП, яка підтверджує той факт, що ОСОБА_1 посвідчення водія не видавалось, а також те, що за останнім порушень правил дорожнього руху не було зафіксовано; здійснених за допомогою відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер працівників поліції відеозаписів, в яких зафіксовані факти керування ОСОБА_1 електросамокатом, зупинки його працівниками поліції, проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, результат такого огляду та процес оформлення поліцейським вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Натомість, будь-які належні, достовірні та допустимі докази, які б підтверджували викладені у протоколі серії ЕПР1 № 475677 від 07.10.2025 р. обставини та факт вчинення ОСОБА_1 , у зазначенні в цьому протоколі час та місці, адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у матеріалах справі відсутні.

Так, вищеозначені пояснення ОСОБА_1 та аргументи його захисника та законного представника узгоджуються з дослідженими у судовому засіданні, здійсненими за допомогою нагрудних камер працівників поліції, відеозаписами, на яких, з-поміж іншого, зафіксовано те, що у зазначений в протоколі час та місці ОСОБА_1 , який керував електричним самокатом, зупинили працівники поліції, які, після встановлення особи ОСОБА_1 , в тому числі і його віку, без виклику законного представника неповнолітнього, провівши на місці зупинки транспортного засобу огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, складають відносно останнього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому, поліцейським було проігноровано ту обставину, що під час проведення, за допомогою спеціального технічного засобу - приладу «Drager Alcotest 7510 ARLM 0394», огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , отриманий результат - 0,21 ‰, з урахуванням допустимої у вказаному приладі погрішності, не вказував на те, що неповнолітній ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Зокрема, з наявної у матеріалах справи настанови з експлуатації газоаналізатора для вимірювання вмісту алкоголю у видихуваному повітрі «Drager Alcotest 7510 ОІМL» вбачається, що під час експлуатування вказаного приладу, за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 , існують границі допустимої похибки, зокрема, для масової концентрації алкоголю в крові абсолютна похибка становить ± 0,06 ‰ (у діапазоні вимірювань від 0 ‰ до 0,8 ‰).

Про існування вказаних границь допустимої похибки (± 0,06 ‰ у діапазоні від 0 до 0,8 ‰) під час експлуатування у робочих умовах вищеозначеного газоаналізатора вбачається також із наданої на запит захисника відповіді представника компанії «Saturn Data International», яка є офіційним дистриб`ютором в Україні концерну з Німеччини з постачання, введення в обіг та продажу приладів алкодіагностики, зокрема й газоаналізаторів «Drager Alcotest 7510 ОІМL».

Вказане також підтверджується й наявним у матеріалах справи свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки «Drager Alcotest 7510 ОІМL ARLM 0394» №П51QM095010325, про яке зазначено вище.

Отже, враховуючи, що стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 у розмірі - 0,21 ‰, встановлений приладом «Drager Alcotest 7510 ОІМL ARLM 0394», є незначним відхиленням від допустимої норми (до 0,20 ‰ включно), в межах похибки даного приладу, визначеної його технічними характеристиками (0,06 ‰), а тому не можна виключати наявність у ОСОБА_1 такого рівня алкоголю в крові, який, у відповідності до Інструкції, не може вважатися станом алкогольного сп`яніння. Тому, за вказаних обставин, із врахуванням навіть допустимих мінімальних похибок в роботі приладу «Drager Alcotest ARLM 0394», працівники поліції, які проводили вказаний огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, помилково вказали у протоколі про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскільки факт перебування ОСОБА_1 у такому стані не доведений.

Також, суд звертає увагу й на те, що працівники поліції, при виявленні, в ході проведення огляду ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу за допомогою вказаного приладу, такої незначної кількості алкоголю, що в межах допустимої похибки взагалі виключає адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП, під сумнів отримані результати тестування не поставили та, не дивлячись на те, що з поведінки, рухів та мови водія ОСОБА_1 (зафіксованих на відео) не вбачалось, що останній має ознаки алкогольного сп`яніння, неповнолітньому ОСОБА_1 належним чином не роз`яснили про можливість проведення огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я та не сприяли в проведенні такого огляду в медичному закладі, натомість склали вищеозначений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, суть якого до відома неповнолітнього ОСОБА_1 , у присутності його законного представника, доведено не було.

Крім того, звертає суд увагу й та ну обставину, що ОСОБА_1 , відносно якого було складено протокол серії ЕПР1 №475677 від 07.10.2025 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є неповнолітньою особою, відома була ця обставина, як свідчить досліджений у судовому засіданні відеозапис, й працівнику поліції, який означений протокол складав. Разом з тим, присутніми на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції, у тому числі й тим, яки складав означений протокол, взагалі не було ознайомлено неповнолітнього ОСОБА_1 із наданим йому спеціальним правом для представництва його інтересів законним представником, відповідно до ст.270 КУпАП.

Зокрема, згідно з положеннями ч.ч.1, 3 ст. 270 КУпАП, інтереси особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і потерпілого, які є неповнолітніми або особами, що через свої фізичні або психічні вади не можуть самі здійснювати свої права у справах про адміністративні правопорушення, мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники). Законні представники та представники мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; від імені особи, інтереси якої вони представляють, приносити скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу.

Частина 2 статті 33 Закону України «Про національну поліцію», визначає, що проведення опитування неповнолітніх допускається тільки за участю батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога.

Положення ч.6 ст.41 вказаного Закону теж вказує на те, що працівники поліції, дізнавшись про вік ОСОБА_1 , зобов`язанні були негайно повідомити батьків останнього про місце перебування їх неповнолітнього сина, і лише після прибуття законного представника неповнолітньої особи, могли опитувати останнього, а також складати та надавати для підписання відповідний протокол про адміністративне правопорушення, чого поліцейськими зроблено не було.

До того ж, згідно з вимогами п.7 Мінімальних стандартних правил ООН, що стосуються відправлення здійснення правосуддя щодо неповнолітніх, право мати адвоката та право на присутність батьків є основними процесуальними гарантіями захисту прав неповнолітніх.

Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, насамперед увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відтак, забезпечення права на захист неповнолітньої особи при її притягненні до будь-якого виду юридичної відповідальності, здійснюється шляхом обов`язкового залучення законного представника.

При цьому правовий статус неповнолітнього, як особи, що не володіє повним обсягом дієздатності, для належної реалізації права на захист потребує залучення законного представника незалежно від наявності про це клопотання неповнолітнього.

Однак, уповноважені особи (працівники поліції, у тому числі й той, який складав відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення) не переконались у тому, що ОСОБА_1 правильно розуміє суть правопорушення, вчинення якого йому ставиться у провину, хоча в цьому випадку зобов`язані були такі дії вчинити, шляхом повідомлення і залучення до справи захисника та законних представників (батьків неповнолітнього), як того вимагають загальні положення норм права як національного, так і міжнародного, зокрема Конвенції ООН про права дитини, що регламентують захист прав дитини, а також особливість порядку притягнення неповнолітніх до відповідальності за вчинення правопорушення.

Тобто, працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно неповнолітнього ОСОБА_1 , було істотно порушено право останнього на захист, не забезпечено прибуття на місце події його законного представника, у відсутності якого було складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, що робить цей протокол очевидно недопустимим доказом у справі. Незалучення законного представника неповнолітньої особи, що притягається до адміністративної відповідальності, тягне за собою недопустимість всіх інших документів, складених працівниками поліції за участю неповнолітнього ОСОБА_1 та наданих останньому для підписання.

Будь-яких доказів, які б були належними, достовірними, допустимими і які б спростовували встановленні у судовому засіданні обставини, показання ОСОБА_1 та які б об`єктивно доводили факт керування останнім транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що було б зафіксовано у спосіб, передбачений чинним законодавством, до складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 475677 від 07.10.2025 р. долучено не було. До того ж, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення, і зміст цього обвинувачення, як свідчать переглянуті у суді відеофайли, до відома ОСОБА_1 , з дотриманням передбаченої законом процедури, у присутності законного представника, доведено не було, цей протокол складений із грубим порушенням права особи на захист, про що зазначено вище.

З урахуванням наведеного, оскільки в ході судового розгляду не встановлено жодних належних, достовірних та допустимих доказів порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, що останньому ставиться у вину, відомості, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, щодо керування транспортним засобом ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, є недостовірними.

Відповідно до ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З огляду на положення ст.62 Конституції України, ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява №926/08), суд приходить до висновку, що направлені до суду матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у тому разі якщо, відсутня подія або склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, після аналізу всіх доказів по справі, суд тлумачить усі сумніви на користь особи, яка притягається до відповідальності, та приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки прямих, безспірних і безсумнівних доказів його вини не здобуто та суду не надано, а тому, у відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі підлягає закриттю, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284, 294 КУпАП, суд -

постановив:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, за відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя