Номер провадження: 33/813/2482/25
Головуючий у першій інстанції Ляшко О.П.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 04.11.2025 ОСОБА_1 визнано виною в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення і застосовано до неї адміністративні стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 34000,00 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, без оплатного вилучення транспортного засобу..

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, 09.12.2025 засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила поновити строк на апеляційне оскарження. На обґрунтування доводів про пропуск строку вказує, що строк нею пропущено з підстав того що оскаржувану постанову не отримувала, про її наявність стало відомо 05.12.2025. Крім того, вказувала, що виклики до суду щодо розгляду справи особисто не отримувала.

Ознайомившись з зазначеним клопотанням та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про відмову в задоволені клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду та поверненню даної апеляційної скарги особі, яка її подала, з нижченаведених підстав.

Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Тобто, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП десятиденний строк на оскарження постанови суду першої інстанції необхідно рахувати з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії постанови суду.

Правом на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N15123/03, §55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, №3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, №17160/06 та № 35548/06, §34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження строк ОСОБА_1 вказує, що строк нею пропущено з підстав того що оскаржувану постанову не отримувала, про її наявність стало відомо 05.12.2025. Крім того, вказувала, що виклики до суду щодо розгляду справи особисто не отримувала.

Із матеріалів справи вбачається, що оскаржена постанова винесена місцевим судом 04.11.2025, тому строк на апеляційне оскарження спливав 14.11.2025.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 14.09.2025 о 22:30 годині у м.Одеса, вул. Фонтанська дорога, 67А, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатору Alkotest Drager 0415, результат 0, 47 % проміле, тест 2253, чим порушила п. 2.9 (а) ПДР. Правопорушення вчинене повторно протягом року, за що відповідальність, передбачена за ч. 2 ст. 130 КУпАП. Крім того, з наданого протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 було повідомлено, що розгляд її справи відбудеться у Приморському районному суді м. Одеси про що вона особисто розписалась.

Крім того, ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення було підписано заявку про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою СМС-повідомлення на номер телефону НОМЕР_2 .

Судом першої інстанції було здійснено надсилання повідомлень судових повісток про виклик до суду на призначенні судом судові засідання на номер телефону НОМЕР_2 ОСОБА_1 , вказані повідомлення були їй доставлені на вказаний номер.

Крім того, вказуючи в апеляційній скарзі про те, що остання не отримувала будь яких викликів до суду, в апеляційній скарзі зазначає свій контактний номер телефону НОМЕР_2 .

Таким чином, апеляційний суд критично ставиться до доводів апеляційної скарги про те, що останній не було відомо про розгляд справи в суді першої інстанції.

Отже, на підставі вказаного, апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 була достеменно обізнана, про розгляд цієї справи судом першої інстанції.

Однак, в межах строку на оскарження, ОСОБА_1 постанову місцевого суду не оскаржувала.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії постанови.

Проте, ставлячи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, апелянт не вказує про існування у неї поважних причин пропуску строку, з наданням відповідних доказів, а відтак суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити відповідні причини пропуску строку на предмет поважності з подальшою оцінкою.

Апеляційний суд звертає увагу, що поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому КУпАП не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Як вбачається з аналізу рішень ЄСПЛ, він у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

При цьому, з практики ЄСПЛ виходить, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Слід зазначити, що для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України» та «Єдиний державний реєстр судових рішень» за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи, та стадії її розгляду.

Отже, враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами, апеляційний суд констатує, що апелянт в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження не зазначає будь - які причини пропуску строку, з дня ухвалення постанови місцевого суду, для можливості їх перевірки апеляційним судом з наданням відповідної оцінки.

За таких обставин, апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи клопотання апелянта про наявність у неї поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Враховуючи наведені обставини у всій сукупності, суд приходить до висновку, що клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає, тому скарга підлягає поверненню апелянту.

При цьому слід роз`яснити, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторно звернутися з апеляційною скаргою на дану постанову суду першої інстанції з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження та з наданням належних доказів поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження, з дня ухвалення постанови місцевого суду у строк передбачений ст. 294 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Приморського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2025 року відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП повернути особі, яка її подала.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Є.С. Сєвєрова