печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2025 року суддя Печерського районного суду м. Києва Гридасова А.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Головного управління ДПС у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , головного бухгалтера ТОВ «АЛЬФА ГАЗ», , юридична адреса: м. Київ, пл. Арсенальна, буд. 1Б,

за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

До Печерського районного суду м. Києва надійшов протокол про адміністративне правопорушення № 599/31-00-04-01-02-30 від 14.11.2025, відповідно до якого 17.09.2025 за адресою: м. Київ, пл. Арсенальна, буд. 1Б, за результатами проведення камеральної перевірки ТОВ «АЛЬФА ГАЗ» встановлено, що ОСОБА_1 , головний бухгалтер ТОВ «АЛЬФА ГАЗ», на порушення вимог п.п. 54.1 ст. 54, п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, порушив терміни сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємств за І квартал 2025 року, чим вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заяву про відкладення розгляду справи до суду не направляв, що підтверджується матеріалами справи.

Оскільки, відповідно до ст. 268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 163-1 КУпАП, не є обов`язковою суддя вважає за можливе розгляд справи провести у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за наявними у справі доказами.

Дослідивши матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Частиною 1 ст. 163-2 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів).

Згідно з фактичних обставин справи, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення № 599/31-00-04-01-02-30 від 14.11.2025, події, які стали підставою для складання протоколу, мали місце 17.09.2025, і були зафіксовані у протоколі 14.11.2025.

Адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-1 КУпАП, не є триваючим.

Слід зазначити, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

При цьому суд зауважує, що правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , неможливо вважати триваючим, оскільки воно вважається вчиненим у момент складання та подання відповідальною за ведення фінансово-господарської діяльності особою податкової звітності за відповідний період і є разовим порушенням за один конкретний період, тому дані дії ОСОБА_1 утворюють закінчений склад адміністративного правопорушення.

Дана правова позиція підтверджується висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №804/401/17, постанові КАС ВС від 11.12.2018 у справі №242/924/17 (провадження №К/9901/38815/18).

З огляду на викладене вище вбачається, що правопорушення яке зазначене в протоколі у відношенні ОСОБА_1 , не носить характер триваючого, та на час розгляду справи, закінчилися строки притягнення до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 38 КУпАП.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП імперативно встановлено, що провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що з часу вчинення адміністративного правопорушення, строки встановлені ст. 38 КУпАП закінчилися, суд дійшов висновку, що дана справа підлягає закриттю з підстав передбачених п. 7 ст. 247 КУпАП.

При цьому, Кодекс України про адміністративні правопорушення чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Ця норма є імперативною і не передбачає обов`язку суду визначати питання вини чи невинуватості особи, оскільки по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.

Аналогічне положення міститься в рішенні ЄСПЛ у справі «Грабчук проти України» від 26.09.2006, згідно з яким, у разі закриття провадження по справі, питання про доведеність вини особи не має вирішуватися.

Також, відповідно до висновку Вищого адміністративного суду України «Щодо встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності», у разі закриття провадження по справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не встановлюється. Отже, після закінчення вказаних строків унеможливлюється здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави вважати про відсутність у суду прав з`ясовувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття провадження у справі.

Більш того, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Отже, суд звертає увагу на те, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи буде свідчити про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За положеннями статті 284 КУпАП судовим рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що на час розгляду матеріалів в суді сплинули строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 38, ч. 1 ст. 163-2, 247, 276-280, 283-287 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП - закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд міста Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Суддя А.М. Гридасова