ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/599/25 Справа № 692/1202/25 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАПГоловуючий у І інстанції ЛЕВЧЕНКО Л. О. Доповідач в апеляційній інстанції Поєдинок І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025 року Суддя Черкаського апеляційного суду Черкаської області Поєдинок І.А., розглянувши апеляційну захисника в інтересах правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Драбівського районного суду Черкаської області від 14.10.2025 року, якою -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, непрацюючого, РНОКПП: НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000.00 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 , судовий збір в дохід держави в сумі 605 грн. 60 коп.

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 04.08.2025 о 16:29 год. в с. Яворівка, вул. Центральна, 61, керував транспортним засобом ВАЗ 2110, номерний знак НОМЕР_2 , маючи явні ознаки наркотичного сп`яніння: характерна блідість шкірного покриву, поведінку, яка не відповідає дійсності. Від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку водій відмовився на відео, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Драбівського районного суду Черкаської області від 14.10.2025 року, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000.00 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 , судовий збір в дохід держави в сумі 605 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, захисник в інтересах правопорушника ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить:

Скасувати постанову Драбівського районного суду Черкаської області від 14 жовтня 2025 року про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а провадження по цій справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає вищевказану постанову судді необгрунтованою та незаконною, оскільки суд не в повному обсязі з`ясував обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, тому вказана постанова підлягає скасуванню

Судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а саме: ст. 251 КУпАП та порушено ст. 252 КУпАП. Рішення ґрунтується лише на суб`єктивній думці працівників поліції, яка не підтверджена жодними належними та допустимими доказами.

Відеозапис з нагрудної камери поліцейського не містить чіткої та беззаперечної фіксації факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 . Відсутність відеозапису моменту зупинки автомобіля та факту керування саме ОСОБА_1 виключає можливість встановлення складу адміністративного правопорушення.

Крім того, надані відеозаписи з бодікамер складаються з окремих фрагментів, вирваних з контексту, які частково не охоплюють розмову та дії працівників поліції. На самих відео видно, що фіксація не була безперервною, періодично припинялась, що ставить під сумнів їхню цілісність та достовірність як доказів. Таким чином, відео не може вважатися об`єктивним та достатнім підтвердженням доводів вини ОСОБА_1 .

Вказує, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння як такого, а лише зазначив, що не може залишити без нагляду двох неповнолітніх дітей, які знаходились з ним в авто. Поліцейські, знаючи про цю обставину, не надали можливості вирішити питання з дітьми, не запропонували викликати родичів чи взяти їх з собою. Таким чином, «відмова», зазначена у протоколі, не була свідомим ухиленням, а мала вимушений характер та була зроблена з метою недопущення порушення прав та інтересів неповнолітніх дітей.

Крім того, ОСОБА_1 не усвідомлював значення своїх дій та серйозності наслідків, які можуть настати у випадку відмови від огляду. Працівники поліції не роз`яснили йому зміст ст. 130 КУпАП, порядок та наслідки відмови.

Вказує, що у постанові суду зазначено про нібито визнання вини ОСОБА_1 . Однак це не відповідає дійсності. Він не мав наміру визнавати себе винним, а лише підтвердив факт перебування з дітьми під час складення протоколу про адміністративне правопорушення та факт спілкування з поліцейськими. Не маючи юридичної освіти і перебуваючи без адвоката (який не з`явився в засідання), він не усвідомлював, що його пояснення можуть бути розцінені як «визнання вини».

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обгрутнованість апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обгрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необгрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно положення ст. 33 КУпАП, суд при накладенні адміністративного стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вважаю, що зазначена постанова судді є законною та обґрунтованою.

Суддя районного суду вірно встановив фактичні обставини справи, та прийняв обґрунтоване рішення щодо доведеності вини гр. ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, ОСОБА_1 04.08.2025 о 16:29 год. в с. Яворівка, вул. Центральна, 61, керував транспортним засобом ВАЗ 2110, номерний знак НОМЕР_2 , маючи явні ознаки наркотичного сп`яніння: характерна блідість шкірного покриву, поведінку, яка не відповідає дійсності. Від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку водій відмовився на відео, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами:

- даними протоколу про адміністративне порушення серії ЕПР1 № 412327 від 04.08.2025 року, де зазначено, що ОСОБА_1 04.08.2025 о 16:29 год. в с. Яворівка, вул. Центральна, 61, керував транспортним засобом ВАЗ 2110, номерний знак НОМЕР_2 , маючи явні ознаки наркотичного сп`яніння: характерна блідість шкірного покриву, поведінку, яка не відповідає дійсності. Від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку водій відмовився на відео, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.(а.с.1);

- даними постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 5394799 від 04.08.2025, де зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом обладнаним ременем безпеки, при цьому під час керування транспортним засобом таким ременем пристебнутий не був та не мав при цьому поліса обов`язкового страхування, чим порушив вимоги п.п.21 ґ ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП.(а.с.2);

- даними рапорту поліцейського СРПП ВПД №1 Золотоніського РВП ст.. сержанта поліції Сандиги О.П. від 04.08.2025 та 05.08.2025, де зазначено, що під час несення служби в с. Яворівка, по вул.. Центральній було виявлено автомобіль ВАЗ 2110 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням гр. ОСОБА_1 , який рухався з порушенням ПДР України. Зупинивши транспортний засіб та вході спілкування з водієм ОСОБА_1 у нього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: характерна блідість шкіряного покриву, поведінка, яка не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук. Водієві було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у найближчому медичному закладі, на що останній відмовився. На гр. ОСОБА_1 було складено адміністративні матеріали за ч. 1 ст. 130 КупААП.(а.с.3);

- даними відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, з якого вбачаються обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.(а.с.5).

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини, розцінюю як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки зазначені обставини викладені в апеляційній скарзі не спростовують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, відмову від проходження освідування у встановленому законом порядку та не звільняють його від відповідальності за скоєне.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову щодо ОСОБА_1 у зв`язку з невідповідністю висновків судді фактичним обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права, є необґрунтованим та спростовуються матеріалами справи.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема його вина підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 412327 від 04.08.2025 року, даними постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 5394799 від 04.08.2025, даними рапорту поліцейського СРПП ВПД №1 Золотоніського РВП ст. сержанта поліції Сандиги О.П. від 04.08.2025 та 05.08.2025, даними відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, з якого вбачаються обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Перераховані вище докази оцінені за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

На переконання суду, наявні в адміністративних матеріалах докази є достатніми, належними і допустимими, такими, що узгоджуються між собою, та «поза розумним сумнівом» та доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Частина четверта статті 266 КУпАП передбачає, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Згідно з ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що питання встановлення наявності (чи відсутності) ознак стану сп`яніння, які є підставами для проведення огляду водія транспортного засобу, відноситься виключно до компетенції поліцейського.

Згідно з п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейського) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного сп`яніння, згідно з п.4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З відеозапису наявного в матеріалах справи вбачається, що 04.08.2025 року, о 16:30 год. ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ2110 НОМЕР_2 та був зупинений поліцейським за порушення ПДР. Під час спілкування з ОСОБА_1 поліцейський вказав на наявність ознак наркотичного сп`яніння: блідість шкірного покриву та поведінка, яка не відповідає обстановці та неодноразово запропонував водію пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння, на що ОСОБА_1 відповів чіткою відмовою. Поліцейським роз`яснив наслідки відмови особи від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння - складення адміністративного проколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, який буде направлено до суду, роз`яснив ОСОБА_1 його права, відсторонив ОСОБА_1 від подальшого керування транспортним засобом та склав відповідні адміністративні матеріали.

Суд апеляційної інстанції вважає, що відеозаписи є повними та вичерпно інформативними, носять безсторонній характер, позбавлені упередження та суб`єктивного ставлення і надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Відеозапис є належним та допустимим доказом, оскільки згідно з приписами п.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-УІІІ поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою, зокрема, попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Додані до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписи відповідають вимогам ст.251 КУпАП, оскільки є показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що відео наявне в матеріалах справи є допустимим та належним доказом.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена дослідженими під час судового розгляду справи доказами, які логічно та послідовно доповнюють та не протирічать один одному.

Доводи апелянта, про те, що ОСОБА_1 не перебував в стані наркотичного сп`яніння, а лише приймав препарати для лікування кінцівок, є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 притягується саме за відмову від проходження освідування у встановленому законом порядку.

Суд зауважує, що процедура направлення та огляду водіїв на стан сп`яніння регламентуються в тому числі і Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103, в пункті З якого передбачено, що огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом, або лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку.

Будь-яких даних, які б спростовували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується вказаними вище доказами, суду не надано.

Інші доводи апелянта щодо невизнання вини у вчиненні адміністративного правопорушення спростовуються дослідженими в судових засіданнях доказами у справі, та спрямовані на уникнення відповідальності.

За таких обставин, встановлюючи наявність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд апеляційної інстанції вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доводиться поза розумним сумнівом дослідженими у судовому засіданні доказами, які на переконання суду є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції вважає, що матеріали справи містять достатню кількість доказів, які дають підстави суду дійти вищевказаного висновку. Доказів на спростування даних, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суду не надано.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції у відповідності до статей 33-35 КУпАП, вірно врахував всі обставини справи, врахував порушення ПДР України останнім, ступінь його вини, майновий стан, та призначив ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

За таких обставинах підстав для зміни чи скасування постанови судді від 14.10.2025 року, немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Постанову Драбівського районного суду Черкаської області від 14.10.2025 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Поєдинок