Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1776/23
Провадження № 3-в/376/11/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" вересня 2025 р. Суддя Сквирського районного суду Київської області Батовріна І.Г., розглянувши подання фахівця Білоцерківського районного відділу №3 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області Євгенія Мельниченко про вирішення питання заміни стягнення у вигляді громадських робіт на штраф,

ВСТАНОВИВ:

10.09.2025 року до Сквирського районного суду Київської області звернувся з поданням фахівець Білоцерківського районного відділу №3 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області Євгеній Мельниченко про вирішення питання заміни стягнення у вигляді громадських робіт на штраф, призначених ОСОБА_1 .

В обгрунтування подання зазначає, що 19.07.2023 року на виконання до Білоцерківського РВ №3 надійшла постанова Сквирського районного суду Київської області щодо ОСОБА_1 , на якого накладено адміністративне стягнення у вигляді 40 (сорока) годин громадських робіт. 19.07.223 р. ОСОБА_1 було надіслано виклик за яким він не з`явився. 19.07.2023 р, 04.10.2023 р., 16.11.2023 р., було надіслано запити до ІНФОРМАЦІЯ_1 про підтвердження факту мобілізації до ЗСУ. На запити відповіді не було. 06.12.2023 р. та 19.08.2024 р. до ВП №1с Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області було надіслано повідомлення про здійснення приводу ОСОБА_1 до відділу пробації. 20.12.2023 р. згідно повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 не був призваний по загальній мобілізації. В період з 15.02.2024 р. по 18.09.2024 р. було здійснено неодноразові виходи за місцем проживання ОСОБА_1 , але за адресою його проживання він був відсутній. З 01.08.2023 р. по 23.10.2024 р. поспілкуватись з засудженим виявилось не можливим.23.10.2024 р. ОСОБА_1 прибув до відділу пробації та надав пояснення, своєчасно не приступив до відпрацювання громадських робіт, оскільки знаходився з дружиною в своїх батьків у Львові, цього ж дня ОСОБА_1 отримав направлення для відпрацювання громадських робіт до КП «Сквираблагоустрій». 05.11.2024 р. з КП «Сквираблагоустрій» надійшло повідомлення, що ОСОБА_1 не з`явився для ознайомлення з наказом та графіком виходу на роботу, до відбування громадських робіт не приступив, цього ж дня останньому було направлено виклик до органу пробації. 07.11.2024 р. ОСОБА_1 зателефонував та повідомив, що відпрацьовувати громадські роботи не буде. ОСОБА_1 роз`яснено, що у зв`язку з відмовою від відпрацювання громадських робіт матеріали особової справи будуть направлені до суду для вирішення питання про заміну стягнення у вигляді громадських робіт на штраф. 12.11.2024 року Постановою Сквирського районного суду Київської області було відмовлено у задоволенні подання фахівця Білоцерківського районного відділу №3 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області Євгенія Мельниченка про заміну ОСОБА_1 стягнення у вигляді громадських робіт на штраф. В період з січня по серпень 2025 р. ОСОБА_1 громадські роботи не відпрацьовував. 13.08.2025 р. було надіслано запит до ІНФОРМАЦІЯ_1 про підтвердження факту мобілізації до ЗСУ. 14.08.2025 р. отримано повідомлення, що ОСОБА_1 призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 та зарахований до особового складу вч НОМЕР_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст..298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Згідно зі статтею 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Відповідно до ст.303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Судом встановлено, що постановою Сквирського районного суду Київської області від 19.06.2023 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 173, 185 КУпАП та піддано адміністративному стягненню на підставі ч.2 ст. 36 КУпАП у виді громадських робіт на строк 40 (сорок) годин.

КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності, що використовується і ЄСПЛ, який також за певних умов поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження і на справи про адміністративні правопорушення (наприклад, рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12); рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03), а тому суд приходить до переконання про поширення деяких гарантій кримінального процесу і стандартів Конвенції для кримінального провадження й на процес заміни ОСОБА_1 громадських робіт на штраф, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону при розгляді цього судового рішення, тобто застосувати до КУпАП у межах компетенції суду іншої норми закону, зокрема норми КК, яка регламентує подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення, що є важливим елементом законного і справедливого правосуддя, оскільки мова не йде про норми, які встановлюють виключення або спеціальне правове регулювання.

З огляду на викладене, такою нормою у КК є ст. 80, яка розташована у розділі ХІІ «Звільнення від покарання та його відбування» КК і яка регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, згідно ч. 1 якої особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) 2 роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; 2) 3 роки у разі засудження до покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі за злочин невеликої тяжкості; 3) 5 років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за злочин середньої тяжкості, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше 5 років за тяжкий злочин; 4) 10 років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше 10 років за особливо тяжкий злочин; 5) 15 років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше 10 років за особливо тяжкий злочин. Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання, і відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину (ч. 3 і 4 ст. 80 КК).

Суд вважає, що давність виконання постанови судді про накладення стягнення у виді громадських робіт в адміністративному праві не може тривати довше, ніж давність виконання будь-якого обвинувального вироку суду у кримінальному праві, у якому особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності цим судовим рішенням його не було виконано: 2 роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі (яким і є громадські роботи згідно п. 8 і 9 ст. 51, 60 КК; п. 5-1 ч.1 ст. 24, 30-1 КУпАП), оскільки відмінність самого тяжкого адміністративного правопорушення від будь-якого злочину невеликої тяжкості все рівно полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним.

Системний аналіз положень КУпАП у поєднанні з вказаним законодавством і судовою практикою, дають підстави вважати, що строк давності виконання постанови судді про заміну стягнення повинен розпочинатися з дня набрання цим судовим рішення законної сили, тобто з 30.06.2023, і в усякому разі не перевищувати 2-х років, за виключенням випадків ухилення від відбування заміненого стягнення, коли за загальним правилом перебіг давності зупиняється, і відновлюється з дня з`явлення правопорушника для відбування цього стягнення або з дня його затримання.

З матеріалів не вбачається, що вище вказану постанову було оскаржено у встановлений законодавством строк.

Враховуючи викладене, з врахуванням того, що постанову було винесено Сквирським районним судом Київської області 19.06.2023 року, та протягом тривалого часу, зокрема до моменту подання фахівця Білоцерківського районного відділу №3 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області Євгенія Мельниченка до Сквирського районного суду Київської області з поданням про вирішення питання, пов`язаного з виконанням постанови щодо ОСОБА_1 минуло більш ніж три місяці, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 298, 303, 304 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст 173, ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за строками давності.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з дня винесення шляхом подачі апеляції через Сквирський районний суд Київської області.

Суддя І.Г.Батовріна