Справа № 354/1554/25
Провадження № 3/354/911/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2025 року м. Яремче

Суддя Яремчанського міського суду Івано-Франківської області Ковалюк О.М., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 (м. Яремче) Надвірнянського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 254333 від 26.11.2025, ОСОБА_1 26 листопада 2025 року близько 19:00 год в АДРЕСА_2 , вчиняв домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дочки ОСОБА_2 , а саме ображав нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненому не визнав та пояснив, що між ним та донькою є деякі непорозуміння через поведінку її чоловіка, однак жодного насильства щодо доньки не вчиняв, не ображав та не погрожував фізичною розправою.

Потерпіла ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, була повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином.

Дослідивши безпосередньо в судовому засіданні матеріали справи, та заслухавши ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що провадження в справі підлягає закриттю відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП з наступних підстав.

Вимогами ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Під психологічним насильством в сім`ї слід розуміти насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї (колишнього подружжя) шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе, що завдає шкоду психічному здоров`ю.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Об`єктивна сторона правопорушення в даній ситуації виражається в умисному вчиненні будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

При цьому слід зазначити, що конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфлікт не містить вище перелічених ознак насильства. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не кожний конфлікт є домашнім насильством.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Нормами ст. 278 КУпАП на орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, у тому числі суд першої інстанції, покладений обов`язок на стадії підготовки справи для розгляду перевірити питання правильності складання протоколу та інших матеріалів справи.

Приписами ст. 256 КУпАП визначено, що протокол про адміністративне правопорушення повинен містити, серед іншого, суть адміністративного правопорушення.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного,

психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Насильство в сім`ї, у розумінні статті 173-2 КУпАП, є адміністративним правопорушенням, з матеріальним складом, оскільки він потребує наявності не тільки певного діяння, але й спричинення шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілому. Однак, зміст правопорушення порушення, викладене в протоколі щодо ОСОБА_1 не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не містить всіх ознак об`єктивної сторони даного правопорушення, в ньому не зазначено, яка шкода завдана потерпілій, а також відсутні докази завданої шкоди потерпілій ОСОБА_2 .

Положеннями ст. 251 та ст. 252 КУпАП регламентовано, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд також зазначає, що Протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у судді.

Протокол серії ВАД № 254333 від 26.11.2025 складений на підставі протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію та пояснень потерпілої ОСОБА_2 , яка 26.11.2025 зазначила, що її батько ОСОБА_1 , протягом 10 років постійно чіпляється до неї та її дітей і чоловіка, погрожуючи фізичною розправою, ображає нецензурними словами, вживає спиртні напої і стає більш агресивним. Оскільки переживає за своїх дітей і чоловіка, просить прийняти міри.

Однак до протоколу не додано жодних інших належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, на підтвердження обставин, викладених у ньому.

Жодних даних про погрози фізичною розправою чи ображань нецензурними словами потерпілій ОСОБА_2 чи вчинення інших дій, спрямованих на умисне вчинення домашнього насильства щодо неї, судом не встановлено.

Інакше кажучи, саме по собі вживання нецензурної лайки на адресу осіб, із числа передбачених статтею 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», автоматично не утворює собою складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП, позаяк, ці дії неминуче мають потягнути за собою наслідки, а саме: завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої.

Відтак факт вчинення домашнього насильства не знайшов свого підтвердження при розгляді справи про адміністративне правопорушення в суді, а наявність наслідків дій ОСОБА_1 у виді спричинення шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 не доведено за стандартом «поза розумним сумнівом».

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За змістом ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення має розглядатися

у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про інкриміноване адміністративне правопорушення. За підсумками розгляду справи суд не має права вказувати у постанові на обставини, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, які не відповідають змісту протоколу, адже у цьому випадку, суд вийде за межі своєї компетенції, якою, згідно з вимогами статей 213, 221 КУпАП є лише розгляд справи, а не збирання доказів для подальшого обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення. Через недотримання цих вимог буде порушено принципи змагальності сторін, на яких базується судочинство з розгляду справ про адміністративні правопорушення та право на захист особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Із врахуванням положень і тлумачень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, на що вказав Європейський суд з прав людини у справі «Гайдашевський проти України» рішення від 05.02.2025, заява № 11553/21.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Проте, як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 поліцейським СРПП Ус С.А. не зібрано достатньої кількості доказів, які б підтверджували його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п. 65 рішення Європейського суду з прав людини від 21.07.2011, справа «Коробов проти України», заява № 39598/03).

Таким чином, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 254333 від 26.11.2025, належними, допустимими та достовірними доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, поза розумним сумнівом не доведена, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується судом на його користь.

За таких обставин, провадження у справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 254-257, 280, 283-285 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Яремчанський міський суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: Оксана КОВАЛЮК