Номер провадження: 33/813/2406/25
Номер справи місцевого суду: 947/9945/23
Головуючий у першій інстанції Прохоров П. А.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

захисника ОСОБА_1 адвоката Цвігуна А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Цвігун Андрій Вікторович, про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 18 травня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Відповідно до адміністративних матеріалів, 17.03.2022 року о 22 год. 22 хв., ОСОБА_1 рухаючись по пр.-ту Небесної сотні, 41 в м.Одесі, керував автомобілем Nissan Maxima, д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія на місці зупинки із застосуванням технічного приладу «Drager Alkotest 7510». Результат огляду позитивний 2,08 проміле, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України (далі ПДР), за що відповідальність передбачена за ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначені обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови Київського районного суду м. Одеси від 18 травня 2023 року про визнання винним і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.11-13).

Не погоджуючись із вказаною вище постановою, 19.11.2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Цвігун А.В., подав апеляційну скаргу (а.с.17-190.

Також в апеляційній скарзі скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 18.05.2023 року.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Цвігуна А.В., дослідивши клопотання та матеріали справи апеляційний суд вважає, що підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду відсутні за таких підстав.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому, що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений строк.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального права під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

З матеріалів справи вбачається, що постанову суду винесено 18.05.2023 року без участі ОСОБА_1 .

В свою чергу, на обґрунтування поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Цвігун А.В., посилається на те, що він не отримував постанову Київського районного суду м. Одеси від 18 травня 2023 року, оскільки на момент розгляду справи в суді першої інстанції та на даний час перебуває на військовій службі. Лише 25.11.2025 року, перебуваючи у відпустці ОСОБА_1 , через свого адвоката ознайомився з постановою суду від 18.05.2023 року та матеріалами справи. Також зазначає, що у зв`язку з неможливістю оперативного реагування ним на судові рішення, так як перебуває на військовій службі, що є суттєвою перепоною у доступі до правосуддя, а тому вважає, що строк має бути поновлений.

Вирішуючи вказане питання, апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 про слухання справи в суді першої інстанції на 17 квітня 2023 року о 10 год. 00 хв. був обізнаним, що підтверджується його особистим підписом в протоколі про адміністративне правопорушення, серії ААД № 221106 від 17 березня 2023 року (а.с.1), однак взагалі усунувся від з`ясування долі складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, серії ААД № 221106 від 17 березня 2023 року.

Доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження про те, що скаржник є військовослужбовцем, суд визнає неповажними причинами пропущення десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови суду більше ніж на 2 роки 6 місяців, з огляду на те, що ОСОБА_1 було мобілізовано відповідно до Закону України « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію» - 20 квітня 2023 року (в апеляційній скарзі помилково зазначено 2025 рік), у той час коли оскаржувана постанова Київського районного суду м. Одеси була винесена 18 травня 2023 року.

Одночасно, на підтвердження вказаних обставин ОСОБА_1 надано копію військового квитка серії НОМЕР_2 від 18 квітня 2023 року (а.с.21 звор.-26), копію витягу з Резерв + (а.с.26 звор.) та копію сертифікату про проходження навчання (а.с.27), які лише підтверджують факт його перебування на військовій службі.

Обставини введення в Україні воєнного стану та перебування ОСОБА_1 на військовій службі, самі по собі не можуть свідчити про неможливість протягом тривалого часу подати апеляційну скаргу.

Звертаючись до суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 18 травня 2023 року (більше ніж через 2 роки 6 місяців), скаржником будь-яких обставин неможливості звернення з апеляційною скаргою в передбачений законом строк, які були б об`єктивно непереборними в цей період, та не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, не наведено та відповідних доказів не надано.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Сабадаш проти України поновлення судом пропущеного строку на оскарження рішення без належного обґрунтування порушує принцип юридичної визначеності.

Також, у справі Каракуця проти України у своєму рішенні ЄСПЛ зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Таким чином, всі вищевикладені обставини в своїй сукупності не можуть бути підставами для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 будучи обізнаними про відоме йому судове провадження, переконливих доводів з приводу наявності реальних обставин, які б унеможливлювали звернення до суду з апеляційною скаргою, не вказав.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Конвенції.

У справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ зазначив, що принцип правової визначеності порушується і у разі відсутності поваги до процесуальних строків (заява № 3236/03,3 квітня 2008, п. 40-41). Так, суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України», заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують втручання у принцип остаточності рішення підстави для поновлення строків для оскарження.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що скаржником не наведено об`єктивних причин, щодо поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду.

З огляду на викладені обставини в їх сукупності, клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Цвігун А.В., про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 18 травня 2023 року задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту.

Керуючись ст.ст. 298, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Цвігун Андрій Вікторович, про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 18 травня 2023 року відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Цвігун Андрій Вікторович, на постанову Київського районного суду м. Одеси від 18 травня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда