Провадження № 3/463/2328/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року суддя Личаківського районного суду м.Львова Грицко Р.Р., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , її представника - адвоката Дуліч-Рибій Ю.В., розглянувши в режимі відеоконференції матеріали справи, які надійшли від начальника Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Луганськ, українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

згідно з протоколом про адміністративне правопорушення Серії ВАД № 128906 від 05.12.2025 року, ОСОБА_1 05.12.2025 року близько 11 год. 20 хв. знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив психологічне домашнє насильство відносно колишньої дружини ОСОБА_1 у присутності свого малолітнього сина ОСОБА_2 .

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.2 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення заперечив. Пояснив, що психологічного насильства відносно своєї колишньої дружини не вчиняв. Вказав, що він приїхав до сина, за адресою його проживання у квартиру придбану з колишньою дружиною в шлюбі. Прокинувшись зранку пішов у магазин, щоб купити продукти. Повертаючись додому, колишня дружина ОСОБА_3 зачинила вхідні двері квартири та не впускала його, внаслідок чого він викликав працівників поліції, які після спілкування з невідомих йому причин склали відносно нього терміновий заборонний припис та протокол про адміністративне правопорушення. Обставини викладені у протоколі не відповідають дійсності, оскільки в цей день він з колишньою дружиною навіть не бачився та не спілкувався, що унеможливлює вчинення з його боку будь якого морального тиску, в тому числі у присутності сина.

Законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що обставини викладені у протоколі в повній мірі відповідають дійсності. Зазначила, що її колишній чоловік ОСОБА_1 постійно чинить на неї моральний тиск, приїхав за місцем її проживання без попередження, внаслідок чого 05.12.2025 року коли він вийшов з квартири вона зачинилась побоюючись за свою безпеку.

Заслухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, законного представника малолітнього потерпілого, дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 128906 від 05.12.2025 року; заяву ОСОБА_3 від 05.12.2025 року, письмові пояснення, форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства; суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.245 КпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п.п.2, 4 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує ряд питань, в тому числі чи правильно складено протокол та інші матеріали про адміністративне правопорушення, чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

19 грудня 2024 року набули чинності зміни до КУпАП, внесені згідно закону № 1604-IX від 01.07.2021 року, № 3733-IX від 22.05.2024 року, згідно з якими фабула ч.1 ст.173-2 КУпАП, передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

За змістом ч.2 ст.173-2 КУпАП відповідальність особи наступає у випадку вчинення дій пов`язаних з домашнім насильством, вчинених стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Кваліфікуючою ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, є вчинення дій пов`язаних з домашнім насильством, стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_2 , є малолітньою особою, проте, фабула викладена у протоколі, стосується вчинення домашнього насильства відносно повнолітньої особи ОСОБА_3 . При цьому, у протоколі зазначено, що домашнє насильство вчинено у присутності малолітнього сина, а не відносно нього самого.

З огляду на зазначене, викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення за об`єктивною стороною не відповідає диспозиції частини статті, інкримінованої ОСОБА_1 , а тому, свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Водночас, суд звертає увагу на те, що він не вправі самостійно змінювати кваліфікацію дій ОСОБА_4 на ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки така кваліфікація буде погіршувати його становище.

Аналізуючи положення Кодексу України про адміністративне правопорушення, слід зазначити, що він є кодексом, який містить норми матеріального права і одночасно з цим є процесуальним кодексом. Разом з цим, КУпАП, як процесуальний кодекс, не передбачає для суду можливість перекваліфікувати дії правопорушника.

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винність у скоєнні якого певною особою має доводитись в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винності особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу та події адміністративного правопорушення.

За змістом вимог ст.256, ч.1 ст.257 КУпАП питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише у межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст.251 КУпАП є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол та не може бути перекладено на суд.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого звинувачено у вчинені адміністративного правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу правопорушника, що є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Також ЄСПЛ неодноразово наголошував, зокрема в рішеннях у справах «Гурепка проти України (N2)» від 08 квітня 2010 року, «Лучанінов проти України» від 09 червня 2011 року на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

За статтею 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням зазначеного, беручи до уваги те, що дії ОСОБА_1 кваліфіковані невірно, що в свою чергу виключає наявність в його діях зазначеного адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях об`єктивно підтвердженого складу такого адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.2 ст.173-2, ст.ст.247, 268, 279, 280, 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м.Львова.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Грицко Р.Р.