Справа № 203/8704/25
Провадження № 3/0203/2539/2025
ПОСТАНОВА

іменем України

15 грудня 2025 року суддя Центрального районного суду міста Дніпра Черваньова Ю.М., розглянувши матеріали, що надійшли від Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , за ч.2 ст.173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 861952 від 21.11.2025 року, ОСОБА_1 10 листопада 2025 року о 23 год. 20 хв., за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно малолітньої дитини ОСОБА_2 (4 роки), яке виразилось у гучних викриках, використанні брутальної ненормативної лексики, лихослів`ї, що могло заподіяти психологічну шкоду дитині, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснив, що між членами родини мав місце сімейний конфлікт побутового характеру, який носив взаємний характер, при цьому умисних дій, спрямованих на заподіяння шкоди дитині, він не вчиняв.

Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Ч.2 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства щодо дитини, тобто умисне вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок яких могла бути або була завдана шкода фізичному чи психічному здоров`ю дитини.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються у сім`ї або між особами, які спільно проживають однією сім`єю.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону, психологічне насильство включає словесні образи, погрози, приниження, залякування та інші діяння, якщо такі дії спричинили у постраждалої особи побоювання за свою безпеку або завдали шкоди психічному здоров`ю.

Для встановлення факту домашнього насильства необхідною є наявність умислу, одностороннього протиправного впливу, спрямованого на потерпілу особу, а також наявність реальної або потенційної шкоди її психічному здоров`ю.

Як вбачається з рапорту капітана поліції ДОП СДОП ВП ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області Фомічова О. від 23.11.2025 року, 10.11.2025 року до чергової частини Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення про сімейний конфлікт за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час перевірки за вказаним повідомленням із письмовими заявами звернулися всі повнолітні члени сім`ї, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , які повідомили, що між ними виникла сімейна сварка, що супроводжувалась взаємними гучними викриками, словесними образами та використанням ненормативної лексики.

Із рапорту вбачається, що конфлікт мав обопільний характер, виник на побутовому ґрунті та відбувався між усіма учасниками сімейних відносин, без визначення конкретного кривдника та конкретного потерпілого.

Також у рапорті зазначено, що за результатами перевірки відносно кожного з учасників конфлікту складено протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 173-2 КУпАП.

Опитані свідки підтвердили факт періодичних сімейних сварок у квартирі, які супроводжуються гучними криками, однак не підтвердили вчинення домашнього насильства конкретною особою, у тому числі відносно дитини.

Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що між членами родини мав місце обопільний конфлікт побутового характеру, який не носив одностороннього характеру та не був спрямований виключно на малолітню дитину, що, у свою чергу, виключає факт домашнього насильства.

Отже, за відсутністю інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, вважати його дії такими, що утворюють склад зазначеного адміністративного правопорушення, суд позбавлений можливості.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи на те, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні у справі про адміністративне правопорушення докази, приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та відповідно наявності в його діях складу цього правопорушення, у зв`язку з чим справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.221, п.1 ст. 247, 251, 283-285, 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.173-2 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Скарга на постанову подається до Дніпровського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Дніпра.

Суддя: Ю.М. Черваньова