Справа № 366/2982/25
Провадження №3/366/1789/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025року с-ще Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Корчков А.А., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, які надійшли від Відділення поліції №3(м. Чорнобиль)Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області щодо притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,громадянина України, не працюючого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 46-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 852125 від 10.09.2025:

10.09.2025 о 05:00 год., ОСОБА_1 не маючи перепустки та дозволу на перебування в зоні відчуження ЧАЕС був виявлений в територіальних межах 300 кв. Куповатського ПНДВ водно-болотистого угіддя у човні, яке відноситься до постанови КМУ № 106 від 23.07.1991,а також порушив вимоги наказу № 1157 п. 4.3 розділу 4 МНС, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 46-1 КУпАП.

Протокол складено ДОП ВП №3 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області капітаном поліції Рудим Д.О.

Відповідно до протоколу авторозподілу судової справи між суддями, головуючим суддею визначено суддю Корчкова А.А. Розгляд справи призначено на 29.09.2025.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення за його заявою смс-повідомлення на особистий номер телефону, текст якого доставлено 16.09.2025.

Крім того, суд зауважує, що ОСОБА_1 достовірно було відомо про складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення та що справа буде розглядатись в Іванківському районному суді Київської області, що підтверджується його підписом у вказаному протоколі.

Також уся інформація щодо цього судового провадження міститься на офіційному сайті судової влади України.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Зокрема у рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Про стан судового провадження відносно себе ОСОБА_1 не цікавився, із заявами та клопотаннями про відкладення розгляду не звертався. При цьому, матеріали справи містять заяву ОСОБА_1 про розгляд справи без його участі, з рішення суду погоджується

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що ОСОБА_1 про розгляд справи повідомлений належний чином, проте у судове засідання не з`явився, тобто добросовісно не виконав процесуальні обов`язки, суддя розцінює його неявку неповажною та вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1 за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні досліджені наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 852125 від 10.09.2025, у якому викладено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення, який підписано уповноваженою особою, що його склала та ОСОБА_1 та у графі письмові пояснення якого, зазначено: «під час вилову риби перебував на території ЧРЕВС. Вину визнаю»;

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 10.09.2025, відповідно до яких, він 10.09.2025 близько 03:00 год. разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вийшли на воду на човні, який належить ТОВ «Рибний Мир», маючи дозвіл на вилов риби, близько 05:00 год. до них підійшли працівники Чорнобильського радіаційно-екологічного біосферного заповідника та повідомили, що вони знаходяться у зоні відчуження Чорнобильської АЕС, у подальшому приїхали працівники поліції та запропонували проїхати до бази ЧРЕБЗ в с.Оташів, де склали адмін.матеріали за с.46-1 КУпАП

- копія паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , за якою встановлено особу, що притягається до адміністративної відповідальності.

- схема КЛГ «Чорнобільська Пуща» на якій відображені квартали та лісництва та яка підписана поліцейським та ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступних висновків.

Як зазначено у ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення у справі.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У рішенні ЄСПЛ «Малофєєва проти росії» від 30.05.2013 (заява №36673/04) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Виходячи з практики застосування Європейським судом Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із перелічених елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст. 258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП.

Аналізуючи практику ЄСПЛ, можна зробити висновок, що оцінюючи докази, національні суди повинні мати на увазі можливості особи, яка притягується до відповідальності, оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, а також збирати та подавати суду докази, на підтвердження своєї невинуватості (Постанови ЄСПЛ у справі «Ялло проти ФРН» від 11.07.2006, у справі «Биков проти рф» від 10.03.2009). Більш того, при дослідженні і оцінці доказів суди повинні враховувати подані зауваження і доводи сторін щодо доказів та доказування тих обставин, про які зазначають сторони. Тільки в такому випадку судовий розгляд на підставі п.1 ст.6 Конвенції 1950 року можна вважати справедливим.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. А притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Так, в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ст. 46-1 КУпАП, крім протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАД №852125 від 10.09.2025, до матеріалів справи долучено:

- схему КЛГ «Чорнобільська Пуща» на якій відображені квартали та лісництва;

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 10.09.2025.

Інших документів, які б відповідали критеріям доказів у відповідності до ст. 251 КУпАП, матеріали справи не містять.

Згідно з долученою схемою, на останній зображено місцевість, поділену на квартали та лісництва, при цьому на ній відсутні пояснення щодо того, яка саме територія є територією, віднесеною до зони відчуження Чорнобильської АЕС та не відмічено місце, де саме було виявлено порушника.

Такі обставини ставлять під сумнів те, що ОСОБА_1 перебував на території саме зони відчуження.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 , останній пояснив, що він 10.09.2025 близько 03:00 год., разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вийшли на воду на човні, який належить ТОВ «Рибний Мир», маючи дозвіл на вилов риби. При цьому, вказані пояснення не місять вказівки на те, що ОСОБА_1 та інші мали на меті незаконно проникнути у зону відчуження та перебувати там без відповідного на те дозволу.

Наведені обставини свідчать про обґрунтовані сумніви у тому, що ОСОБА_1 проник та перебував саме у зоні відчуження, і такі обставини, відповідно до положень ст. 62 Конституції України, тлумачаться на його користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Недоведеність вини особи, відповідно до ст. 9 КУпАП, свідчить про відсутність складу правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на встановлені обставини та застосовані норми права, суддя приходить до висновку, що провина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення є недоведеною, зібрані докази спростовуються фактичними обставинами справи, тому, провадження у справі підлягає закриттю у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.46-1 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Питання судових витрат суддя вирішує у відповідності до ст. 40-1 КУпАП. Оскільки в цьому випадку провадження у справі підлягає закриттю, судовий збір не стягується.

Керуючись ст.ст. 1, 7-9, 46-1, 245, 247, 251, 252, 280, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 46-1 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області.

Текст постанови складено 29.12.2025.

Суддя Анатолій КОРЧКОВ