ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 р. Суддя Марганецького міського суду Дніпропетровської області Янжула О.С., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець, громадянина України, непрацюючого,

проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення Серія ВАД №868364 від 20.11.2025 року, складеного ст. інспектором СЮП Нікопольського РУП капітаном поліції Кущем С.О., 20.11.2025 року близько 09.30 години за адресою: АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно співмешканки ОСОБА_2 в присутності м/л ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в наслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю про, що працівниками поліції було складено протокол за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП України.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до суду не з`явився, про дату розгляду справи повідомлений про, що в матеріалах справи містяться відповідні докази, заяв чи клопотань не надав, про причини неявки не повідомив.

Як вбачається з положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відповідності до ст. 268 КУпАП присутність правопорушника під час розгляду даної категорії справ не є обов`язковою за умови належного сповіщення останнього про день, час та місце проведення судового засідання.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄКПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст.6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Європейський суд з прав людини, у своїх рішеннях, наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що доказів, які б підтверджували факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП в судовому засіданні не встановлено, крім того не правильно зазначена правова кваліфікація інкримінованого правопорушення.

Так за ч.3 ст. т.173-2 КУпАП відповідальність настає за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи, передбачена ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

За приписами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

За ст. 9 КУпАП, що регламентує поняття адміністративного правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 252 КУпАП орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: суть адміністративного правопорушення.

Протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується саме те, що він 20.11.2025 року близько 09.30 годин за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно співмешканки ОСОБА_2 в присутності м/л ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в наслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю.

Натомість з 19.12.2024 року ст. 173-2 КУпАП викладена в новій редакції, відповідно до якої адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Крім того, адміністративна відповідальність за ч.2 ст. 173-2 КУпАП з 19.12.2024 року настає за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Отже, з 19.12.2024 року обов`язковою умовою настання адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП є наслідки правопорушення у вигляді завдання відповідної шкоди, натомість подібне діяння, яким така шкода не була завдана, не утворює адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

При цьому відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Крім того, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за застосування домашнього насильства саме стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи, натомість протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується психологічне насильство не відносно безпосередньо малолітнього, а відносно його матері, в його присутності, проте відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вчинення певних діянь в присутності дитини визнаються домашнім насильством лише, якщо такі діяння були вчинені у формі сексуального насильства в присутності дитини.

Отже, оскільки законом передбачена відповідальність саме за вчинення насильства відносно безпосередньо малолітнього, а не в його присутності, також не вірно зазначена правова кваліфікація діяння, то в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, інкримінованого йому за ч.3 ст. 173-2 КУпАП.

На підставі викладеного та ст. 173-2 КУпАП, керуючись ст.ст. 247,252,280,283,284,

285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Марганецький міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: О. С. Янжула