"24" грудня 2025 р. Справа № 363/7256/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Шубочкіна Т.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Головного Управління ДПС у Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, яка працює головним бухгалтером ТОВ "ФІРМА "ЛІК-ТРАНС" () місцезнаходження: Київська область, Вишгородський район, м. Вишгород, вул. Набережна, буд. 7, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 3365/10-36-04-02-11 від 14.11.2025 року, складеного головним державним інспектором відділу за відшкодуванням ПДВ управління оподаткування юридичних осіб ГУ ДПС у Київській області - Кириком І.В., при проведенні камеральної перевірки щодо правомірності нарахування суми бюджетного відшкодування з ПДВ за серпень 2025 року (акт від 09.10.2025 № 47014/10-36-04-02/20620130) в сумі 188 052 грн. в ТОВ "ФІРМА "ЛІК-ТРАНС" () місцезнаходження: Київська область, Вишгородський район, м. Вишгород, вул. Набережна, буд. 7, головним бухгалтером якого є ОСОБА_1 встановлено, що останньою вчинено порушення п.48.1 ст.48, п.200.1, п.200.4, п.200.7, п.200.9 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями) та п.п. 2 п. 5 розділу ?, п.п. 4 п. 5 розділу V "Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість" наказ Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року № 21 (із змінами та повненнями, в результаті чого на підставі п.200.14 ст. 200 Кодексу відмовлено у бюджетному відшкодуванні податку на додану вартість на рахунок платника у банку у сумі 188052 грн. за серпень 2025 року. Встановлено порушення вимог пп. 4 п. 5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21, пп. 14.1.36 п. 14.1 ст.14, п.48.3 ст.48, п. 200.1, п.200.4, п.200.7, п.200.12 ст.200 Податкового Кодексу України, про що складено акт про результати камеральної перевірки від 09.10.2025 року № 47014/10-36-04-02/20620130.

Вказаними діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась. До суду подала письмові пояснення, де вважає що інспектор неправомірно ухвалив рішення про відмову у бюджетному відшкодуванні ПДВ за серпень 2025 року, що суперечить чинному законодавству України та усталеній судовій практиці. Просить скасувати АКТ та надати бюджетне відшкодування задеклароване в звіті з ПДВ за серпень 2025 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Частиною 1 статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частини 1 статті 163-1 КУпАП, зокрема, відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України, тягне за собою накладення штрафу у розмірі від п`яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПКУ, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За нормою з п. 86.1. ст. 86 ПКУ, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки. У разі, встановлення, під час перевірки, порушень складається акт, якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт перевірки документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати (абзац другий п. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 86.7 ст. 86 Кодексу, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому пп. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків,протягом 10 робочих днів з дня,наступного за днем отримання акта (довідки).

Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Розгляд матеріалів перевірки здійснюється комісією з питань розгляду заперечень контролюючого органу протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень відповідно до цього пункту (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у запереченнях, додаткових документах та поясненнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 42 Кодексу (п. п. 86.7.1. 86.7 ст. 86 Кодексу).

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу на підставі висновку комісії контролюючого органу з питань розгляду запереченьпротягом п`яти робочих днів, наступних за днем прийняття такого висновку комісією і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків, у порядку, визначеному п п. 86.7.1 п. 86.7 (п.п. 86.7.5 п. 86.7 ст. 86 Кодексу).

Податкові повідомлення-рішення, згідно з п. 56.1 ст. 56 ПКУ, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Адміністративне оскарження передбачає подання платником податків скарги до контролюючого органу вищого рівня, який може скасувати податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства, що передбачено п. 55.1. ст. 55 ПКУ.

При цьому, згідно з п. 56.15 ст. 56 ПКУ, протягом розгляду контролюючим органом вищого рівня скарги платника податків на рішення контролюючого органу сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою. А днем узгодження грошового зобов`язання платника податків вважається день закінчення процедури адміністративного оскарження (другий п.п. 56.17.5 ст. 56 ПКУ).

В п.56.18 ст. 56 ПКУплатнику податків надано право на звернення до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу, при цьому грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Також, згідно з п.56.19 ст. 56 ПКУ, у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного, оскарження відповідно до п.56.17 цієї статті.

Таким чином, податковим законодавством України передбачено дворівневу процедуру оскарження рішень податкового органу та поширено презумпцію невинуватості на процедуру оскарження.

Водночас, акт №47014/10-36-04-02/20620130 від 09.10.2025 року не було оскаржено уповноваженими особами ТОВ «ФІРМА «ЛІК-ТРАНС», та будь-яких доказів на спростування фактів викладених у акті суду не надав.

Так, вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 3365/10-36-04-02-11 від 14.11.2025 року, актом про результати камеральної перевірки від 09.10.2025 року № 47014/10-36-04-02/20620130 та іншими матеріалами.

Оцінивши досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за частиною 1 статті 163-1 КУпАП; вину ОСОБА_1 вважаю доведеною.

Відповідно до статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, наслідки вчиненого нею правопорушення та ступінь її вини, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих обставин вчинення правопорушення, вважаю, що адміністративним стягненням, необхідним і достатнім для виховання ОСОБА_1 у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття та запобіганню вчиненню нею нових правопорушень повинна бути міра відповідальності у виді штрафу в межах санкції статті, за якою вона притягується до відповідальності.

Відповідно до статті 40 -1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі, передбаченому ЗУ «Про судовий збір».

З урахуванням наведеного та керуючись статтями 33, частиною 1 статті 163-1, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винною та притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 163-1 КУпАП, накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 85 (вісімдесят п`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області на протязі десяти днів.

Суддя Т.В. Шубочкіна