Номер провадження: 33/813/2444/25
Номер справи місцевого суду: 507/1890/25
Головуючий у першій інстанції Дармакука Т.П
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Любашівського районного суду Одеської області від 25 листопада 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №930772, ОСОБА_1 30.08.2025 о 22:43 годині, по вулиці Мирна в селищі Любашівка Подільського району Одеської області керував автомобілем ВАЗ 11183 д/н НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія, на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (а) «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року».

Постановою Любашівського районного суду Одеської області від 25 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушеня, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. на користь держави України.

Не погодившись з вищевказаною постановою суду, 02.12.2025 захисник ОСОБА_1 адвокат Пілюк Р.В. подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на її незаконність, просить суд скасувати постанову Любашівського районного суду Одеської області від 25 листопада 2025 року, та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що інспектором поліції Слесаренко О.С. не було забезпечено доставку ОСОБА_1 до медичного закладу. Судом першої інстанції не було взято до уваги покази свідка ОСОБА_2 інспектора ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області, яка пояснила, що на лінію 102 надійшло телефонне повідомлення від ОСОБА_1 , який пояснив що його зупинили працівники поліції, та він хоче здати аналіз на вміст алкоголю, але йому було відмовлено, у її супроводі ОСОБА_1 пройшов огляд у КНП «Любашівська БЛІЛ» та медичним висновком останній був тверезий. Помилковими є висновки суду щодо недопустимості медичного висновку.

ОСОБА_1 та його захисник адвокат Пілюк Р.В. в судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 6 ст.294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Таким чином, з урахуванням ч.6 ст.294 КУпАП апеляційний суд вважає за необхідне слухати справу у відсутність апелянта.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Мотивуючи винуватість, суд першої інстанції дійшов висновку, що у діях ОСОБА_3 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується із висновком судді першої інстанції щодо наявності у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та зазначає наступне.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.п. «а» п.2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №930772 від 30.08.2025 (а.с. 1);

- роздрукованим чеком «Alcotest Drager», відповідно до якого результат тестування на алкоголь ОСОБА_3 склав 0,41% (а.с. 2);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (а.с. 3);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який містить підпис ОСОБА_3 в графі «З результатами згоден» (а.с. 4);

- довідкою про відсутність повторності вчинення адміністративного правопорушення (а.с. 8);

- довідкою про отримання (неотримання) особою посвідчення водія (а.с.7);

- відеозаписами події зафіксованої на боді камери ВХ1175028 (а.с. 8).

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_3 , встановленою постановою Приморського районного суду м. Одеси від 30.08.2025, та порушенні ним вимог п. 2.9а ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальнітехнічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Тобто, встановлений порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, за наявністю ознак, передбачає певний алгоритм дій, який визначений ст.266 КУпАП та Інструкцією.

Як встановлено судом, огляд ОСОБА_3 на стан алкогольного сп`яніння здійснювався за допомогою спеціального технічного засобу алкотест «Alcotest Drager 6820». Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківки чека «Alcotest Drager» 6820, тест №179, результат тестування на алкоголь ОСОБА_3 склав 0,41%.

Відповідно до наявних в матеріалах справи відеозаписах здійснених на боді камери працівників поліції, 30 серпня 2025 року, яким зафіксовано, що поліцейський повідомив водія ОСОБА_3 , що вбачає у нього ознаки алкогольного сп`яніння та запропонував пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки, водій ОСОБА_3 погодився, пройшов огляд та результат становив 0,41 проміле. Після чого поліцейський запропонував пройти такий огляд у найближчому медичному закладі, на що ОСОБА_3 вказав, що з цим результатом згодний і немає потреби їхати у медичний заклад, оскільки працівниками поліції було надано запакований мундштук, тому потреби немає.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення містить письмові пояснення ОСОБА_3 , відповідно до яких останній визнав свою вину, та власноручно у протоколі зазначив: «Керував автомобілем ВАЗ 11183 д/н НОМЕР_1 , перед цим випив пива алкогольного, з порушенням згоден».

Також, відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, яким зафіксовано результати вказаного огляду, та міститься згода з вказаним результатом ОСОБА_3 , про що свідчить його особистий підпис. Також відеозапис долучений до матеріалів справи містить фрагмент, з якого вбачається, що він підтвердив, що вживав алкогольні напої (фраг. 22:46).

Відтак, факт перебування ОСОБА_3 30.08.2025 о 22:43 хв. в стані алкогольного сп`яніння є доведений належними та допустимими доказами.

Диспозиція ст.130 КУпАП окрім іншого, передбачає відповідальність за керування водіями транспортних засобів з ознаками алкогольного сп`яніння та їх відмову від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про неприйняття доводів ОСОБА_3 та його захисника, про те, що останній не перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Так, посилаючись на те, що ОСОБА_3 в день події був тверезий, останнім було долучено до матеріалів справи висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння… від 31 серпня 2025 року, згідно якого у ОСОБА_3 ознак алкогольного сп`яніння не виявлено, він був тверезий.

Однак, апеляційний суд звертає увагу апелянта на наступні положення законодавства.

Відповідно до ч.3 ст.266 КупАП, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з вимогами ч.4 ст.266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, а відповідно до п. 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 №1103 поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

В той же час, згідно п. 9 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 № 1452/735 з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Огляд же особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимогст. 266 КУпАП, вважається недійсним (ч. 5 цієї статті).

Відповідно до матеріалів справи, а саме ЄО від 30 серпня 2025 року ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області вбачається, що 30 серпня 2025 року о 23:38 надійшло телефонне повідомлення на лінію 102 від ОСОБА_3 , який повідомив, що його зупинили працівники поліції та йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки на що останній погодився, та результат огляду показав 0,41 проміле, але через деякий час ОСОБА_3 попросив працівників поліції проїхати до лікарні, щоб здати аналізи на вміст алкоголю, але йому працівники поліції відмовляють.

В подальшому у супроводі інспектора ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області Савескул Л. пройшов огляд у КНП «Любашівська БЛІЛ».

Із висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння…від 31 серпня 2025 року, наданого ОСОБА_3 вбачається, що останній пройшов огляд у медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння 31 серпня 2025 року о 01 годині 40 хвилин, та відповідно до вказаного висновку ОСОБА_3 був тверезий.

Однак, як вірно було зазначено судом першої інстанції, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, який складено поліцейським, ОСОБА_3 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння 30 серпня 2025 року о 22:43 годині, тобто із моменту виявлення підстав для проходження огляду на стан сп`яніння і до того часу як ОСОБА_3 пройшов огляд у медичному закладі минуло більше двох годин, що свідчить про не дотримання процедури проведення медичного огляду.

Крім того, суд звертає увагу, що на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_3 погодився із результатом огляду, який проведено поліцейським та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Бажання ОСОБА_3 пройти медичний огляд вже під час складання відносно нього адміністративного протоколу, тобто на стадії притягнення особи до адміністративної відповідальності, не спростовує факту керування ОСОБА_3 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Твердження про порушення працівниками поліції порядку та процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та складання адміністративних матеріалів, суд до уваги не приймає та вважає, що працівниками поліції дотримано вимоги закону під час проведення такого огляду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_3 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується належними, допустимими, достатніми доказами, які доповнюють один одного та були дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи та узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Порушень норм процесуального або матеріального права не встановлено під час апеляційного перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Любашівського районного суду Одеської області від 25 листопада 2025 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Є.С. Сєвєрова