ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/5837/25 Головуючий в 1 інст.Круглікова А.В.
Провадження №33/807/970/25 Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Смолярова Д.Г., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 05 серпня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою суду, 19 червня 2025 року о 04 год. 08 хв. водій ОСОБА_1 по вул.Культурній, 92 у м.Запоріжжі керував транспортним засобом Шкода Фабія, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820 на місці зупинки транспортного засобу, тест №2646, результат 0,65% проміле. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР, про повторність попереджений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 19 червня 2024 року приблизно о 04:00, під час дії повітряної тривоги та активного обстрілу Комунарського району м.Запоріжжя, з його подвір`я втекла собака, власником якої він є, яка має GPS-нашийник. Через збої зв`язку, визначити її місцеперебування було неможливо, у зв`язку з чим існувала реальна загроза життю тварини та людей.

Зауважує, що через комендантську годину, нічний час та неможливість викликати таксі, він, самостійно разом з батьком на його автомобілі вирушили на пошук собаки. Далі, він, побачивши патрульний автомобіль, самостійно звернувся до патрульних поліцейських, пояснивши ситуацію, і згодом за координатами GPS вони допомогли знайти тварину та приймали активну участь у її пошуках, що також зафіксовано на відео з бодікамер, але про це не було зазначено у протоколі.

Вказує, що він є батьком дитини з інвалідністю (4 роки), яка потребує постійного догляду та реабілітації. Собака, яка втекла, має для дитини не лише емоційне значення, але й використовується як елемент терапевтичної взаємодії. Її втрата могла б завдати значної психологічної шкоди стану здоров`я дитини. Тому його дії були зумовлені не лише обов`язком пошуку тварини заради безпеки інших осіб, а й необхідністю захисту інтересів дитини та запобігання шкоді її здоров`ю.

Апелянт зазначає, що його собака страждає на епілепсію (розлади центральної нервової системи) та в екстремальних ситуаціях (зокрема прильотах) взагалі не контролює свої дії. Крім того, собака є великою за розміром, і її вільне пересування по місту в умовах повітряної тривоги становило потенційну небезпеку, як для самої тварини, так і для людей.

Посилається на те, що він пересувався виключно між квартальними дорогами, а на дороги загального користування не виїжджав та ПДР не порушував, шкоди суспільним інтересам та інтересам громадян його діями не завдано, він раніше до адміністративної відповідальності не притягувався та взагалі ПДР не порушував. Усі його дії були спрямовані виключно на порятунок домашньої тварини, яка є повністю залежною від людини, та на захист інтересів його дитини в умовах крайньої необхідності.

Наголошує на тому, що судом першої інстанції не були враховані такі фактичні обставини:

1.Характер його дій в стані крайньої необхідності за для безпеки інших осіб і самої тварини та відсутність заподіяння шкоди правам та інтересам інших осіб.

2.Наявність у її доньки статусу дитини з інвалідністю та залежність її реабілітації від наявності собаки.

3.Факт, що він є єдиним водієм у родині.

4.Добровільну співпрацю з поліцією та відсутність наміру ухилятися від відповідальності.

Заслухавши аргументи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Смолярова Д.Г., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, переглядаючи оскаржувану постанову суду в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена наявними в справі доказами, зокрема відомостями, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №366235 від 19 червня 2025 року, згідно з яким,19 червня 2025 року о 04 год. 08 хв. водій ОСОБА_1 по вул.Культурній, 92 у м.Запоріжжі керував транспортним засобом Шкода Фабія, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820 на місці зупинки транспортного засобу, тест №2646, результат 0,65% проміле. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР, про повторність попереджений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП;

- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого убачається, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд проводився за допомогою Alcotest Drager 6820. В результатах огляду зазначено, що проба позитивна 0,65 % проміле. З результатами огляду ОСОБА_1 погодився, що підтверджується його особистим підписом;

- у роздруківці Alcotest Drager 6820 від19 червня 2025 року№ 2646;

- відеозаписом події, який узгоджується із обставинами, вказаними в протоколі та долучених до нього матеріалах.

Вказані докази узгоджуються з відомостями, викладеними в рапорті поліцейського взводу 1 роти 2 батальйону 2 УПП в Запорізькій області ДПП сержанта поліції Єрмошкіна О., згідно з яким, останній доповідає, що під час несення служби в Комунарському районі в складі екіпажу «Хижак 602», 19 червня 2025 року о 04:08 за адресою: м.Запоріжжя, Комунарський район, вул.Культурна, 92, на підставі п.7 ст.35 ЗУ "Про Національну поліцію" було зупинено транспортний засіб Skoda Fabia д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Під час спілкування у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп?яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що останній відповів згодою. Результат огляду 0,65 %, тест №2646. З результатом огляду ОСОБА_1 погодився. На водія ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №366235 за ч.1 ст.130 КУпАП за порушення п.2.9.а ПДР України. ПВ не вилучалося. ТД не видавався. Від керування відсторонений шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР України. Про повторність попереджено. Фізична сила та спеціальні засоби не застосовувались. Велась відеофіксація на нагрудний відеореєстратор Motorola SolutionVB 400475285, 471554(70 mai).

Дослідивши всі наявні докази у їх сукупності, суд дійшов до правильного висновку про те, що ці докази підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними та допустимими.

Як убачається з оскаржуваної постанови, у судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 вину у інкримінованому йому правопорушенні не визнав. Сторона захисту заявила клопотання про закриття провадження у справі №333/5837/25. Клопотання обґрунтоване тим, що дії, які стали підставою для складання протоколу, були вчинені ОСОБА_1 в умовах крайньої необхідності, передбаченої ст.18 КУпАП, оскільки 19 червня 2025 року близько 04:00 год. під час дії повітряної тривоги та активного обстрілу району безпілотниками, з подвір`я втекла собака, яка має GPS-нашийник. Через збої зв`язку визначити її місцезнаходження було неможливо, а тому існувала реальна загроза життю тварини та людей.

При апеляційному розгляді справи ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Смоляров Д.Г. навели доводи, що є аналогічними тим, які містяться в апеляційній скарзі.

На думку апеляційного суду, доводи, викладені в апеляційній скарзі, та заявлені стороною захисту, зокрема і самим ОСОБА_1 при апеляційному розгляді, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Обставини, на які посилається ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі, перевірялися судом першої інстанції та на ці доводи надано змістовну та вмотивовану відповідь, з якою погоджується і суд апеляційної інстанції.

Згідно з положеннями ст.18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Під поняттям крайньої необхідності розуміють стан, в якому була вчинена дія, передбачена КУпАП, або іншими законами України, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, і який виключає можливість кваліфікації цієї дії як адміністративного правопорушення.

Обов`язковими ознаками крайньої необхідності є вчинення дії 1) з метою усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, 2) якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами, 3) якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Таких обставин в цій справі не встановлено.

Отже, версія апелянта та його захисника щодо обставин справи свого підтвердження не знайшла.

Доказів на спростування висновків суду першої інстанції стороною захисту в т.ч. самим ОСОБА_1 не надано.

Наявними в справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

В свою чергу, згідно з положеннями п.2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за № 1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не убачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.

Даних про те, що ОСОБА_1 оспорював відомості, зазначені у протоколі, в матеріалах справи також відсутні.

Всі докази, додані до протоколу, узгоджуються між собою та істотних суперечностей не мають.

Достовірність цих доказів стороною захисту, зокрема і самим ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не спростовано.

Вина ОСОБА_1 підтверджується як відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, так і доданими до протоколу доказами, які дослідив суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і надані ОСОБА_1 додаткові докази у справі, а саме: правила утримання собак, котів і хижих тварин громадянами, підприємствами, установами та організаціями в м.Запоріжжі та лист секретаря Запорізької міської ради про перелік порід собак, визнаних, як потенційно небезпечні.

На думку апеляційного суду, керування особою джерелом підвищеної небезпеки в стані сп`яніння не може бути виправдано обставинами, на які посилається сторона захисту.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 05 серпня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 333/5837/25