Провадження № 33/801/1304/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Тишківський С. Л.
Доповідач: Панасюк О. С.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Панасюка О. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25 листопада 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 к. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за те, що 26 жовтня 2025 року о 03 год 05 хв. по вул. Пирогова, 115 у м. Вінниці вона керувала транспортним засобом «Ford Fiesta», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася.

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на цю постанову, у якій, посилаючись на неправильне застосування суддею суду першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, недоведеність обставин, які суддя вважав встановленими, просила постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25 листопада 2025 року скасувати, а провадження у справі закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було дотримано вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, а також не надано належної оцінки наявним доказам. Вказувала, що поліцейськими всупереч статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735), були допущенні суттєві порушення норм чинного законодавства в частині порядку проведення огляду на стан сп`яніння. Крім того відеозаписи із нагрудних камер поліцейських є неповними, небезперервними та не фіксують моменту зупинки транспортного засобу та факту керування ним, що є порушенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 лютого 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026).

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явилася, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином.

29 грудня 2025 року від захисника ОСОБА_1 адвоката Корпала В. М. надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з укладенням 26 грудня 2025 року угоди про надання правничої допомоги та необхідністю ознайомлення з матеріалами справи.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 , яка зареєстрована у підсистемі «Електронний суд», повістку про розгляд справи на 29 грудня 2025 року було направлено та отримано нею 12 грудня 2025 року. Отже з моменту призначення справи до розгляду в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 мала достатньо часу та можливостей укласти угоду / договір про надання правничої допомоги з адвокатом і забезпечити його завчасну підготовку до судового засідання. Факт укладення угоди з адвокатом Корпалом В. М. лише напередодні засідання, за умови обізнаності особи про дату апеляційного розгляду, не є підставою для відкладення розгляду справи.

Таким чином, враховуючи передбачені статтею 294 КУпАП обмежені строки судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також те, що згідно з частиною другою статті 268 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, є не обов`язковою, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1 та її захисника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції № 1452/735, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому статтею 266 КУпАП, відповідно до Інструкції № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами) (далі Порядок), відповідно до яких особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Відповідно до пункту 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Працівниками поліції було виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, в зв`язку з чим їй було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

З наявних в матеріалах справи відеозаписів видно, що поліцейський неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, роз`яснював наслідки відмови від проходження огляду, на що вона категорично відмовилася.

Отже відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема алкогольного сп`яніння є підставою притягнення особи до відповідальності за статтею 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 494315 від 26 жовтня 2025 року 26 жовтня 2025 року о 03 год 05 хв. по вул. Пирогова, 115 у м. Вінниці ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Ford Fiesta», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася.

Протокол складений уповноваженою особою, а його зміст відповідає вимогам статті 256 КУпАП, протокол підписаний особою, яка його склала.

ОСОБА_1 своїм правом надати пояснення не скористалася, відмовившись при цьому від його підписання. Будь-яких зауважень або заперечень на цей протокол, дії працівників поліції чи факт керування транспортним засобом в протоколі не вказала.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис є доказами у справі про адміністративне правопорушення та підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами, а тому суд правильно взяв їх до уваги.

Оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд не бачить підстав не довіряти вищезазначеним доказам, оскільки вони не спростовані матеріалами справи, в тому числі і доводами апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першої статті 130 КУпАП, є правильним.

Однак посилання суду на показання поліцейських та рапорт поліцейського як докази у справі про адміністративне правопорушення є помилковим. Показання та рапорт працівників поліції не є об`єктивними доказами порушення та не можуть слугувати доказами винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, тому що поліцейські у спірних правовідносинах виступають в якості суб`єкта владних повноважень, які зацікавлені у розгляді справи, а їх показання як свідків та рапорт не належить до переліку доказів, визначених статтею 251 КУпАП, на відміну від протоколу про адміністративне правопорушення та відеозапису.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що вона керувала транспортним засобом та була зупинена працівниками поліції апеляційний суд до уваги не бере та розцінює, як форму правомірного захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Як зазначалося вище доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема протокол про адміністративне правопорушення (стаття 251 КУпАП).

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово наголошував на тому, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпції.

Сама по собі відсутність фіксації факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 та моменту її зупинки, за умови фіксації її перебування на водійському місці автомобіля з увімкненим габаритними вогнями, без адекватного пояснення причин такого перебування з боку ОСОБА_1 не може бути достатньою підставою для сумнівів у достовірності відомостей, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Отже з урахуванням змісту протоколу про адміністративне правопорушення, зафіксованого на відеозаписі перебування ОСОБА_1 на водійському сидінні автомобіля з увімкненими габаритними вогнями в момент, коли до автомобіля підійшли працівники поліції, її поведінки та пояснень, суд першої інстанції не мав підстав сумніватись, що ОСОБА_1 здійснювала керування автомобілем, тобто виконувала функції водія відповідно до пункту 1.10 ПДР України.

Посилання ОСОБА_1 про те, що відеозаписи які надано до суду, є неповними, небезперервними, а тому не можуть вважатися належними та допустимими доказами у справі, на увагу не заслуговують, тому що КУпАП не містить застережень щодо об`єму відеозапису, який може бути наданий до суду як доказ у справі про адміністративне правопорушення, а для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне.

Відповідно до наданих відеозаписів, на них відображено події, що мали місце 26 жовтня 2025 року, зокрема перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля з увімкненими габаритними вогнями, виявлення в неї ознак алкогольного сп`яніння, пропозицію поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, відмову водія від проходження такого огляду, а також процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень Інструкції № 1026, які свідчать про те, що долучені до матеріалів справи відеозаписи є недопустимими доказами.

Будь-яких порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є порушенням статті 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735, як про це зазначається в апеляційній скарзі, апеляційним судом також не встановлено.

Таким чином апеляційний суд прийшов до висновку, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду через відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

ЄСПЛ вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З урахуванням вищенаведеного апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду першої інстанції зміні шляхом виключення із мотивувальної частини постанови судді суду першої інстанції посилання на показання поліцейських та рапорт поліцейського як докази у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись статтею 294 КУпАП апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Виключити із мотивувальної частини постанови судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25 листопада 2025 року посилання на показання поліцейських та рапорт поліцейського як докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: О. С. Панасюк