Справа № 153/1793/25
Провадження № 33/801/1284/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гаврилюк Т. В.
Доповідач: Шемета Т. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу адвоката Бодачевської Мирослави Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Ямпільського районного суду Вінницької області від 18 листопада 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України,

встановив:

Постановою Ямпільського районного суду Вінницької області від 18 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 гривень, стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

В постанові суду зазначено, що 03 листопада 2025 року в 12 годині 20 хвилин на околиці населеного пункту Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області на напрямку Ямпіль (Україна) Косеуць (РМ) в районі прикордонного знаку № 0169 на відстані 4000 метрів від лінії Державного кордону України був виявлений громадянин України ОСОБА_1 , який здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску вплав через річку Дністер, чим порушив вимоги ст. 9 ЗУ «Про державний кордон України».

Не погоджуючись із такою постановою суду, 28 листопада 2025 року через систему «Електронний суд» адвокат Бодачевська М. В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що ОСОБА_1 свою вину у інкримінованому йому правопорушенні не визнав, оскільки 03 листопада 2025 року він виїхав з роботи (Миронівський хлібокомбінат) у напрямку міста Ямпіль, а саме: в село Гальжбіївка, де проживає його теща і де на той час перебували його дружина та дитина з метою, щоб забрати їх додому та допомоги по господарству, однак дані пояснення суд першої інстанції не взяв до уваги. Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП не доведена, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували те що дії ОСОБА_1 були спрямовані на безпосереднє перетинання державного кордону України поза межами пунктом пропуску, тобто у спосіб, заборонений законом.

Той факт, що ОСОБА_1 , перебував у межах території, на якій установлено контрольований прикордонний район, за умови відсутності об`єктивних доказів, які б свідчили про його намір перетнути державний кордон поза межами пункту пропуску, не є підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Висновок суду про наявність у автомобілі човна, не може слугувати беззаперечним доказом вини особи у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, при цьому ОСОБА_1 пояснив, що човен в автомобілі з ним постійно, оскільки він полюбляє рибалити. Суд не дав оцінки тій обставині, що ОСОБА_1 є заброньованою особою, тобто за потреби має право перетинати державний кордон України, що ще раз доводить відсутність у нього умислу на незаконний перетин кордону.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Бодачевська О. В. підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно частини 1 статті 2 КУпАП законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень статті 9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори» та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом (ч. 1-3 ст. 7 КУпАП).

Частини першою статті 204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади (формальний склад).

Ознакою об`єктивної сторони правопорушення, за яке передбачена відповідальність частиною першою статті 204-1 КУпАП є, зокрема, перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про Державний кордон України» (надалі Закон), перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Згідно статті 12 Закону пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон України провадиться відповідно до законодавства України і міжнародних договорів України. Відповідно до міжнародних договорів України Кабінетом Міністрів України може бути встановлено спрощений порядок пропуску осіб, транспортних засобів, вантажів через державний кордон України.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», 24.02.2022 на території Україні запроваджено воєнний стан.

Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 за № 69/2022, в Україні запроваджено загальну мобілізацію, що передбачає здійснення визначених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів, зокрема, обмеження виїзду чоловіків 18-60 років за кордон.

Суд першої інстанції прийшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 204-1 КУпАП, на підставі: даних протоколу про адміністративне правопорушення ПдРУ № 333635 від 03 листопада 2025 року, письмовими пояснення ОСОБА_1 від 03 листопада 2025 року, актом ознайомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності з її правами, передбаченими ст.268 КУпАП від 03.11.2025, рапортом з фотосвітлиною, схемою обстановки навпроти м. Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області від 03 листопада 2025 року, копією закордонного паспорту громадянина України виданого на ім`я ОСОБА_1 із застосунку «ДІЯ», а також поясненнями ОСОБА_1 , який навіть не зміг назвати населений пункт, в який він їхав до тещі, що є сумнівним, а також наявністю лодки у авто.

Апеляційний суд, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, виснує, що направлені до суду матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містять належних доказів на підтвердження його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 204-1 КУпАП.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення ПдРУ № 333635 вбачається, що від 03 листопада 2025 року о 12:30 год. на околиці населеного пункту Ямпіль, Могилів-Подільського району Вінницької області на напрямку Ямпіль (Україна)- Косеуць (РМ) в районі прикордонного знаку 0169 на відстані 4 000 метрів від лінії державного кордону України був виявлений громадянин України ОСОБА_1 , який здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску вплав через річку Дністер, чтим порушив вимоги ст. 9 ЗУ «Про державний кордон України», тобто вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП (а.с. 2).

Відповідно до власноручно написаних письмових пояснень ОСОБА_1 , він виїхав з роботи Ладижин МХП у напрямку м. Ямпіль, на прикордонній зоні його зупинили прикордонники, після того як він відповів, що везе лодку, снасті для риболовлі, їде до матері дружини в гості, забрати дружину з дитиною, допомогти по господарству і порибалити, прикордонники йому не повірили та перевірили наявність відповідної інформації в його телефоні, нічого не знайшовши, хочуть на нього скласти протокол про перетин кордону, однак він не мав і не має наміру перетинати кордон (а.с. 3).

Згідно рапорту ІПС 1 категорії ВМО ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » майстра-сержанта ОСОБА_2 , 03 листопада 2025 року о 12:20 год. на околиці населеного пункту Ямпіль, Могилів-Подільського району, Вінницької області на напрямку Ямпіль (Україна) - Косеуць (РМ) в районі прикордонного знаку № 0169 за географічними координатами 48.2460022 пн.ш. 28.2924584 сх.д. на відстані 4000 метрів від лінії державного кордону України був виявлений громадянин України ОСОБА_1 , який здійснював спробу незаконного перетину державного кордону України поза пунктами пропуску вплав через річку Дністер, чим порушив вимоги ст. 9 ЗУ «Про державний кордон України» № 1777-ЧШШ від 04.11.1991 р., тобто вчинив правопорушення відповідальність, за яке передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП. За результатами з`ясування обставин встановлено, що гр. ОСОБА_1 мав умисел незаконно перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску вплав через річку Дністер на надувному човні, який мав у наявності та возив у власному транспортному засобі, чекаючи сприятливих погодніх умов та відсутністю прикордонних нарядів ДПСУ і таким чином потрапити до Республіки Молдова з подальшим виїздом до краї Європейського союзу з подальшим працевлаштуванням. Вирішив розпочати підготовку щодо незаконного перетину державного кордону у Вінницькій області, через річкову ділянку кордону неподалік місця проживання тещі, до якої у с. Гальжбіївка Могилів-Подільського району Вінницької області часто їздив у гості і був добре обізнаний з тутешньою місцевістю та особливостями річки Дністер де раніше відпочивав. В подальшому дану особу під час руху безпосередньо до державного кордону України, п/н «КрП» за інформацією ВМО впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на відстані 4000 метрів від ДК був помічений та виявлений. В подальшому вказана особа була запрошена до впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 для проведення фільтраційно-паеревірочних заходів і власноручно написати пояснення з даного приводу та складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 204 КУпАП. При ознайомленні з адміністративним правопорушенням ОСОБА_1 відмовився від підписання складеного протоколу відносно нього та отримання примірника протоколу (а.с. 5).

На а.с. 5 (на звороті) відображено фото надувного човна, на а.с. 6 схему виникнення обстановки ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 (ділянка впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_1 ПРИКЗ) від 03 листопада 2025 року.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 від 03 листопада 2025 року, він пояснив, що він не перепливав річку, як зазначено у протоколі, і на момент його зупинки на блокпості він перебував у межах України. Його поїздка не мала на меті порушення державного кордону, а на момент зупинки на блокпості він проходив перевірку документів, як того вимагає закон. Правоохоронні органи не надали доказів, що він вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону із України, поза пунктами пропуску через державний кордон України, їх аргументи засновані на припущеннях, що не є належними доказами по справі. ОСОБА_1 зазначає, що він їхав до села де планував зустрітися з родичами та порибалити. У нього був надувний човен для риболовлі, що підтверджує його наміри залишатися в межах законних кордонів для відпочинку. На момент затримання він не мав жодних фізичних доказів того, що мав намір незаконно перетнути державний кордон. Він не мав при собі закордонного паспорту або інших документів, які могли б свідчити про спробу покинути територію України. Протокол містить помилкову інформацію, яка не підтверджена жодними належними доказами, зокрема, фото або відеофіксацію, що свідчить про переплав річки чи незаконний перетин кордону (а.с. 9 10).

Як убачається з оскаржуваної постанови, ключовим та фактично єдиним доказом, який покладено в основу висновку про наявність у ОСОБА_1 умислу на незаконний перетин державного кордону України, стала наявність у транспортному засобі надувного човна. Водночас суд не врахував, що володіння та перевезення човна саме по собі не заборонене законом та не утворює об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 204-1 КУпАП.

Суд безпідставно виснував, що ОСОБА_1 не зміг пояснити прикордонникам в який населений пункт він їде, адже до прикладу в рапорті ІПС 1 категорії ВМО ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » майстра-сержанта ОСОБА_2 (а.с. 5) зазначено, що ОСОБА_1 часто їздив у гості до тещі в с. Гальжбіївка.

Відтак, суд першої інстанції формально поставився до оцінки письмових пояснень ОСОБА_1 , які є послідовними, логічними та узгоджуються з іншими матеріалами справи. Зазначені пояснення свідчать про те, що ОСОБА_1 03 листопада 2025 року прямував до тещі, яка проживає без реєстрації в с. Гальжбіївка, Могилів-Подільського району Вінницької області та є матір`ю його дружини ОСОБА_4 .

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що матеріали справи не містять жодних об`єктивних доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 дій, безпосередньо спрямованих на незаконний перетин державного кордону України. ОСОБА_1 був виявлений на відстані близько 4000 метрів від лінії державного кордону України, при цьому відсутні докази перебування його біля води річки Дністер, спуску човна на воду чи інших активних дій, які б свідчили про реалізацію умислу на перетин кордону поза пунктами пропуску.

Фото надувного човна та схема місцевості, долучені до матеріалів справи, не підтверджують події адміністративного правопорушення, оскільки не фіксують факту перетину кордону або ж безпосереднього наміру здійснити такий перетин, ці матеріали не можуть вважатися належними та достатніми доказами вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП. Наявність човна в автомобілі без будь-яких об`єктивних доказів наміру перетнути кордон, є лише припущенням можливих незаконних дій, а відповідно до ст. 63 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, сам по собі той факт, що ОСОБА_1 перебував у межах території, на якій установлено контрольований прикордонний район, за умови відсутності об`єктивних доказів, які б свідчили про його намір перетнути державний кордон поза межами пункту пропуску, не є підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Окрім того, апеляційний суд бере до уваги, що як вбачається з Витягу у додатку «Резерв+» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має бронювання до 20 листопада 2026 року. Зазначена обставина має істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки відповідно до вимог пункту 2-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, а також пункту 1 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», такі особи не позбавлені права на законний перетин державного кордону України.

Наявність у ОСОБА_1 законних підстав для можливого перетину державного кордону України підтверджує відсутність у нього умислу здійснювати перетин кордону у незаконний спосіб.

Таким чином, матеріали справи не містять відомостей на підтвердження того, що дії ОСОБА_1 були спрямовані на перетин державного кордону України поза межами пунктами пропуску, тобто у спосіб, заборонений законом.

Виходячи з вищезазначеного, слід дійти висновку, що органом, що склав протокол не надано беззаперечних та достатніх доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, за які передбачено відповідальність за частиною 1 статті 204-1 КУпАП, та яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні правопорушення, викладеного у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд першої інстанції формально віднісся до розгляду справи у зв`язку з чим постанова Ямпільського районного суду Вінницької області від 18 листопада 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 204-1 КУпАП підлягає до скасування.

Відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Відповідно до пункту 3 частини 8 статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, оскільки матеріали справи не містять доказів, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 204-1 КУпАП, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі слід закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Бодачевської Мирослави Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Ямпільського районного суду Вінницької області від 18 листопада 2025 року скасувати, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Т. М. Шемета