Номер провадження 3/725/2680/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2025 року. Суддя Чернівецького районного суду м.Чернівці Вольська-Тонієвич О.В., розглянувши адміністративну справу, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КпАП України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, місце проживання: АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 13.11.2025 о 17:55год. керував транспортним засобом марки «Nissan Qashqai », д.н.з. НОМЕР_1 по вул.Винниченка,132 м.Чернівці, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Однак від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Від керування транспортним засобом водій відсторонений.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КпАП України.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав. Пояснив, що у вказаний у протоколі час транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не керував. Однак відмовився проходити огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер», оскільки страждає на серйозні захворювання органів травлення, серед яких цироз печінки. При вказаній хворобі наявний кетоацидоз, який за хімічним складом має алкогольну складову, чутно ацетон при видиханні повітря і визначений результат може бути хибним. У зв`язку із цим, проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», а також аналізу сечі не покаже істинного результату та приведе до його спотворення. Він наполягав на відібранні у нього лікарем-наркологом на дослідження біологічної речовини (крові), однак йому було відмовлено. Після повернення додому, у нього погіршився стан здоров`я, внаслідок ДТП, у зв`язку із чим була викликана швидка медична допомога. Його було доставлено до ОКНП «Чернівецька лікарня медичної допомоги», де у присутності лікаря та медичної сестри у нього відібрано на дослідження кров. Таким чином, вважав, що є необхідність у проведенні судово-медичної токсикологічної експертизи.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Котович Ю.В. подала до суду письмове клопотання, де окрім доводів ОСОБА_1 , вказувала на процесуальні порушення, допущенні працівниками поліції під час складання відносно її підзахисного протоколу. Всі ці обставини у своїй сукупності, на її думку, свідчать про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку із чим просила провадження у справі закрити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи, а також переглянувши відеоматеріали, долучені до справи працівниками поліції, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена у повному обсязі.

Так, відповідно до вимог ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Таким чином, чинним законодавством передбачено, що відмова від проходження такого огляду на стан сп`яніння тягне за собою відповідальність, передбачену ст.130 КУпАП.

Так, із відеозапису, що наявний в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки (дорожньо-транспортної пригоди) та у медичній установі. При цьому йому було роз`яснено наслідки такої відмови.

Отже, працівниками поліції у законному порядку було надано ОСОБА_1 можливість реалізувати своє право на проходження огляду на стан сп`яніння, однак останній добровільно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Такі дії ОСОБА_1 щодо відмови від проходження огляду на стан сп`яніння суд оцінює критично та розцінює як спосіб уникнути відповідальності за вчинене.

При цьому суд не бере до уваги доводи ОСОБА_1 з приводу того, що у нього не було відібрано лікарем наркологом на дослідження біологічну речовину (крові), виходячи з наступного:

Згідно ч. 2 п.п.5,6,7,8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння і проведення такого огляду, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України 17.12.2008 року № 1103 та є чинним, підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності; водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я; поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав; у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Розділом ІІІ п.п.12,13 Інструкції передбачено, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Виходячи з наведеного вище, у випадку неможливості лікарем відібрати у особи на дослідження предмет біологічного середовища у вигляді сечі, він зобов`язаний відібрати інший предмет біологічного середовища. Це може бути, як сеча, так і слина, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. У випадку неможливості відібрання в особи вище перелічених предметів дослідження, лікар зобов`язаний відібрати кров.

Таким чином, у випадку відсутності фізіологічної змоги у особи здати для дослідження біологічного матеріалу, лікар-нарколог зобов`язаний відібрати будь-який інший предмет біологічного середовища, визначений п.п.12,13 Інструкції.

Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_1 мав змогу пройти огляд на стан сп`яніння, однак свідомо відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу (дорожньо-транспортної пригоди) та медичній установі, у зв`язку із чим, дії лікаря-нарколога щодо відмови у відібранні в ОСОБА_1 на дослідження біологічного матеріалу (крові) є правомірними. Твердження ОСОБА_1 з приводу того, що у разі проходження ним огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», результат виявися б позитивним, враховуючи наявність у нього хронічних захворювань, є лише його припущенням.

При цьому, суд звертає увагу на те, що доданий до матеріалів справи відеозапис не є безперервним та складається з окремих файлів, однак із наявного відеозапису можливо встановити усі обставини події, які відбувалися 13.11.2025, що спростовує доводи сторони захисту з приводу того, вказаний відеозапис не є належним, допустимим та достовірним доказом.

Під час розгляду справи, судом було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 щодо призначення по справі судово-медичної токсикологічної експертизи, оскільки ним самостійно у відсутності працівників поліції та спливу двох годин було здано самостійно біологічні зразки ( кров).

Так, у відповідності до вимог ч.ч.4-5 ст.266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Згідно ч. 2 п.п.5,6,7,8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння і проведення такого огляду, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України 17.12.2008 року № 1103 та є чинним, підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності; водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я; поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав; у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Всі інші обставини, на які посилається сторона захисту у своєму клопотанні, як на підставу для закриття провадження у справі, є формальними, не узгоджуються із наявними у справі доказами та не спростовують факту відмови її підзахисного від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б свідчили про об`єктивні причини відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, суду не надано.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_1 добровільно відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння та наслідки такої відмови йому були роз`яснені, суд не вбачає підстав для закриття провадження у справі з підстав, викладених у клопотанні та приходить до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника та ступінь його вини.

Обставин, які б пом`якшували чи обтяжували відповідальність ОСОБА_1 за наслідками розгляду справи не встановлено.

Враховуючи всі обставини справи, суд вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, оскільки даний вид адміністративного стягнення буде достатнім для його виправлення.

Крім того, згідно вимог ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст.33, 40-1, 283-285, 294 КпАП України,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України і за його вчинення накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч)грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605грн. 60коп.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти діб з дня винесення постанови до Чернівецького апеляційного суду через Чернівецький районний суд міста Чернівців.

Суддя Чернівецького районного

суду міста Чернівців Вольська-Тонієвич О. В.