Житомирський апеляційний суд
Справа №279/3302/25 Головуючий у 1-й інст. Пацко О. О.
Номер провадження №33/4805/1165/25
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника - адвоката Барановського І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Барановського Ігоря Івановича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 19 серпня 2025 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 3 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 19 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 3 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді районного суду, ОСОБА_1 21 травня 2025 року о 06-50 год на а/д Київ-Ковель-Ягодин 160 км керував транспортним засобом «Mercedes-Benz Sprinter» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Барановський І.І. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив постанову в частині притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу вказаного адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи. Захисник вказав, що після зупинки працівниками поліції транспортного засобу встановлено, що водій має обмеження у праві керування транспортними засобами у зв`язку з наявністю боргових зобов`язань по аліментах. Жодних претензій з приводу перебування в стані наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 не висловлювалось, акт огляду та направлення водія на огляд до медичного закладу не складались. Вказав, що відеозаписом не зафіксовані ознаки сп`яніння. Зазначив, що поліцейський запропонував відмовитися від проходження огляду, оскільки залишати пасажирів на трасі не можна.

На думку захисника, у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вина у вчиненні даного адміністративного правопорушення недоведена.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 та захисник адвокат Барановський І.І. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. За доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 оскаржує постанову суду першої інстанції в частині притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому апеляційна скарга у частині визнання ОСОБА_1 винним за ч. 3 ст. 126 КУпАП апеляційним судом не переглядається.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України за, що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно пункту 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 336942 від 21 травня 2025 року; копією постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4779506 від 21 травня 2025 року; рапортом поліцейського Козловим К.; направленням ОСОБА_1 до Коростенської ЦМЛ на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21 травня 2025 року; відеозаписами з портативної нагрудної камери поліцейського та відеореєстратора службового автомобіля.

Так, із вказаного відеозапису з нагрудних портативних камер працівників поліції вбачається, що працівники поліції на блокпосту зупинили автомобіль Mercedes-Benz Sprinter, за кермом якого перебував ОСОБА_1 . Працівники поліції зауважили йому на необхідність використання ременів безпеки під час руху за кермом транспортного засобу, а також несправність правої передньої фари автомобіля. У спілкуванні з ОСОБА_1 поліцейські встановили, що водій тимчасово обмежений у праві керування транспортним засобом з 01 травня 2025 року Коростенським відділом центрального ДВС у м. Коростень. Разом з тим, працівник поліції зауваживши, що зіниці очей водія не реагують на світло, тремтіння пальців рук та неприродну блідість обличчя, виказав підозру про перебування останнього у стані наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 заперечив вживання наркотичних речовин. На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, ОСОБА_1 спочатку погодився, проте згодом категорично й однозначно відмовився, отримав роз`яснення наслідків такої відмови. Далі водію роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Після оформлення процесуальних документів, ОСОБА_1 ознайомлено зі складеними щодо нього адміністративними матеріалами, зокрема постановою за ч. 5 ст. 121 КУпАП, протоколами за ч. 3 ст. 126 КУпАП та за ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказані документи він підписав. Від керування транспортним засобом поліцейські водія відсторонили.

Наданий відеозапис апеляційний суд визнає належним та допустимим доказом, оскільки останній відповідає п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 р. №1026, хоча й наданий частинами, проте є послідовним і відображає обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Доводи скаржника на те, що акт огляду на стан сп`яніння та направлення водія на огляд до медичного закладу не складались за участю водія, на думку суду, є несуттєвими та не впливають на встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Разом з тим, за приписами «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерство внутрішніх справ України Міністерство охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 акт огляду на стан сп`яніння складається виключно за результатами проведення огляду водія на стан сп`яніння, а водій ОСОБА_1 відмовився від проходження будь-якого огляду.

Посилання апелянта на відсутність складу адміністративного правопорушення у діях водія у зв`язку з відсутністю у нього ознак наркотичного сп`яніння є необґрунтованими у зв`язку з наступним. Вказаною інструкцією встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Тобто за змістом цієї норми поліцейський, як посадова особа, на яку покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п.3, 4 Розділу І Інструкції.

За встановлених обставин працівники поліції зауважили водію, зокрема, на тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло, неприродну блідість, що є ознаками перебування особи у стані наркотичного сп`яніння як підстави для вимоги про проходження відповідного огляду. Працівники поліції у відповідності до встановленого законом порядку пропонували йому пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння. Той у свою чергу від огляду у медичному закладі відмовився, а тому його дії правильно кваліфіковані за п.2.5 ПДР України, що передбачено ч.1 ст. 130 КУпАП. А сам факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду був причиною складання протоколу про адміністративне правопорушення за п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Разом із вимогою про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 докладно роз`яснено право на відмову від проходження огляду. На думку апеляційного суду, водій мав можливість спростувати підозру працівника поліції щодо перебування його у стані сп`яніння, пройшовши запропонований огляд у найближчому закладі охорони здоров`я у встановленому законом порядку.

Крім того, на запитання працівників поліції ОСОБА_1 зазначив, що час від часу курить канабіс, а останній раз вживав позавчора.

Дані зафіксовані на відеозаписі повністю спростовують доводи апелянта та свідчать, що поліцейський діяв з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст. 254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.

Апеляційний суд також наголошує, що порушення Правил дорожнього руху, які мають наслідком відповідальність за ст. 130 КУпАП, є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

У рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування чи зміни постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Барановського Ігоря Івановича, в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 19 серпня 2025 року - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й.Григорусь