Справа № 442/7129/25
Провадження №3/442/2021/2025
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 грудня 2025 року Cуддя Дрогобицького міськрайонного суду Львывської області Гарасимків Л.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Дрогобицького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції України у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 .

за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 15.09.2025 року серії ЕПР1 №454757 ОСОБА_1 09.09.2025 року о 08 годині 00 хвилин в м. Дрогобичі по вул. Пилипа Орлика, керуючи транспортним засобом Mercedec Bens Е200 державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований автомобіль Peugeot 5008 н.з. НОМЕР_2 . Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 15.09.2025 року серії ЕПР1 №454774 ОСОБА_1 09.09. 2025 року о 08 годині 00 хвилин м. Дрогобичі по вул. Пилипа Орлика, керуючи транспортним засобом Mercedec Bens Е200 державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований автомобіль Peugeot 5008 н.з. НОМЕР_2 . Будучи причетним до ДТП в порушення правил місце події залишив, чим порушив вимоги п. 2.10 А Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 122-4 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнав в повному обсязі. Однак вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП не визнав, оскільки місце вчинення ДТП він не залишав, а навпаки намагався вирішити конфлікт у добровільному порядку. Подзвонив до ОСОБА_2 , який на той час керував транспортним засобом Peugeot 5008 н.з. НОМЕР_2 , та який в свою чергу зателефонував автомайстру щодо пошкодження на автомобілю та відшкодував шкоду яку було озвучено ОСОБА_2 , а відтак у нього не було умислу на залишення місця ДТП. У зв`язку з наведеним просить закрити провадження по справі стосовно нього за ст. 122-4 КУпАП за відсутністю складу правопорушення.

Суд, вислухавши думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень, а відтак відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП та з метою забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та повного, всебічного та об`єктивного розгляду вказаних вище справ про адміністративне правопорушення на підставі протоколів про адміністративне правопорушення, складених стосовно однієї особи ОСОБА_1 адміністративні правопорушення за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП , слід об`єднати в одне провадження.

Щодо протоколу про адміністративне правопорушення від 15.09. 2025 року серії ЕПР1 №454774, складеного стосовно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол.

За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку. Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний єдиним належним доказом у даній справі, у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним та беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумнівів у суду.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 , які містяться в матеріалах справи та підтверджені ним у судовому засіданні, 09.09.2025 року близько о 08:15 годині, він з гаража в якому зберігався його автомбіль марки Mercedec Bens Е200 державний номерний знак НОМЕР_1 , виганяв його заднім ходом, і при виїзді не взяв до уваги , що автомбіль Пежо5008, без номерних знаків реєстрації перемістили з попереднього місця стоянки навпроти його гаража, і не маючи можливості із за відсутності в зв`язку з цим дистанції, яка зменшилась, викрутити більше керма, оскільки заїзд та виїзд з його гаража знаходиться під нахилом, а тому рухаючись заднім ходом пошкодив ліву дверку припаркованного навпроти його гаража автомобіля Пежо 5008, якого залишив саме ОСОБА_3 . Однак побачивши пошкодження вище вказаного автомобіля він зразу зателефонував ОСОБА_4 , щоб владнати конфлікт, на що останній погодився та зателефонував спеціалісту автомайстру і в його присутності погодили суму відшкодування в розмірі 6000 грн. Так як конфлікт було вирішено вони роз`їхалися, хто куди. Уникати відповідальності не збирався, оскільки вирішив, що конфілкт було вирішено з іншою стороною.

Аналогічні пояснення були викладені і у заяві ОСОБА_5 , надісланої на адресу суду та долучену до матеріалів справи, який останній зазначає, що є власнником Пежо 5008, однак останній зазначив, що конфлікт вирішувався не з ним особисто, а з його кумом ОСОБА_2 та який йому повідомив, що ОСОБА_1 дав аванс в розмірі 6000 грн. На ремонт транспортного засобу, і в подальшому зобов`язується відшкодувати вартість пошкодженої дверки. Оскільки ОСОБА_1 відмовився компенсувати і інші витрати на ремонт дверки, він вирішив звернутися до працівників поліції, так як вважає, що ОСОБА_1 є виним у вчиненні ДТП.

Аналізуючи встановлені у судовому засіданні обставини, письмові пояснення як ОСОБА_1 так і ОСОБА_6 , приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 немає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Відносно ОСОБА_1 складено протокол за порушення пункту 2.10А Правил дорожнього руху, а саме у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Однак, при судовому розгляді справи не встановлено будь-яких порушень зазначеного пункту Правил дорожнього руху з боку ОСОБА_1 , про які вказано у протоколі, оскільки він не мав умислу на залишення місця пригоди, що підтверджується поясненнями останнього, які містяться в матеріалах справи, а також наданих безпосередньо в судовому засіданні, а також поясненнями ОСОБА_5 , який зазначив, що ОСОБА_1 визнав факт ДТП та дав аванс в розмірі 6000 грн. на ремонт дверки.

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom) від 14 березня 2002 р., заява № 46477/99, у якій ЄСПЛ зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

До складеного протоколу про адміністративне правопорушення не долучено відповідних доказів, що відображають об`єктивну та суб`єктивну сторону правопорушення, а тому з урахуванням вказаного рішення ЄСПЛ суд вважає, що фабула адміністративного протоколу не відповідає обставинам справи.

В силу принципу презумпції невинуватості, який є застосовним і при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 лютого 2019 року в справі №1-р/2019 вказав, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «indubioproreo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності слід керуватися принципом, згідно з яким винність особи не може ґрунтуватись на припущеннях. Будь-які сумніви у винуватості особи повинні тлумачитися на її користь.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». При цьому, як встановлено рішенням ЄСПЛ у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 р., провадження у справах про адміністративні правопорушення вважається кримінальними у розумінні Конвенції. У справі «Надточій проти України» ЄСПЛ зазначив, що Уряд України визнав кримінально-правовий характер КУпАП.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Оскільки в суді не було встановлено порушень водієм автомобіля Mercedec Bens Е200 державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 п. 2.10А Правил дорожнього руху, а саме умисного залишення місця ДТП, провадження по притягненню до адміністративної відповідальності останнього за ст. 122-4 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ст. 284 КУпАП при наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП, виноситься постанова про закриття провадження.

Таким чином суд вважає, що провадження по справі стосовно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Щодо протоколу про адміністративне правопорушення від 15.09.2025 року серії ЕПР1 №454774, складеного стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, суд зазначає наступне.

Крім визнання ОСОБА_1 своєї винуватості у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, його винуватість підтверджується зібраними по справі доказами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №454774 від 15.09.2025 року; даними схеми місця ДТП , даними письмових пояснень як ОСОБА_1 так і ОСОБА_5 , даними рапорту інспектора ВРПП Малиш Р.М. . від 10.09.2025 року.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суд з`ясував обставини, передбачені ст. 280 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доведена повністю зібраними по справі доказами в розумінні ст. 251 КУпАП, які оцінено судом у відповідності до норм ст. 252 КУпАП за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд, бере до уваги правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 645/6088/18 про те, що закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП (постанова Верховного Суду від 29 квітня 2020 року в справі № 686/4557/18).

Разом із тим, як вбачається із протоколу про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №454774 від 15.09.2025 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, вказане правопорушення вчинене 09.09.2025 року.

Тобто, на час розгляду справи судом від часу вчинення правопорушення пройшло більше трьох місяців, тобто закінчився строк накладення адміністративного стягнення, визначений ст. 38 КУпАП.

За змістом ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті.

В силу п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

На час розгляду справи строки, передбачені статтею 38 КУпАП, закінчилися, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 247, 251, 252, 280, 283, 284, 291, 124, 122-4 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Справи, зареєстровані за №442/7129/25 (3/442/2021/2025), №442/7131/25 (3/442/2022/2025) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, об`єднати в одне провадження та присвоїти об`єднаному провадженню номер №442/7129/25 (провадження 3/442/2021/2025)

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 , за ст. 122-4 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 , за ст. 124 КУпАП - закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 294 КУпАП і може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суду Львівської області.

Суддя Л.І. Гарасимків