ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2025 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Чорній Р.О., розглянувши матеріали, які надійшли з ВАП управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення: 24.11.2025 о 19 годині 00 хвилин в м. Житомирі по вул. Героїв Пожежних, 24, водій ОСОБА_1 , керуючи т/з марки Nissan, р/н НОМЕР_1 , стала учасником ДТП та місце пригоди залишила.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнала, пояснила, що відчувши контакт з іншим т/з марки Audi, одразу зупинилась та вийшла зі свого авто. Залишалась на місці пригоди протягом 10-15 хвилин, чекаючи на водія т/з марки Audi, однак за вказаний проміжок часу ніхто не з`явився. Оскільки в салоні її авто перебував малолітній син ІНФОРМАЦІЯ_2 , який почав кричати та був голодний (перебуває на штучному годуванні з 2-х місячного віку) та нікого більше поруч не було, вимушена була залишити місце ДТП, так як не знала, через який проміжок часу прибуде водій т/з марки Audi. При цьому, залишила свій номер телефону на лобовому склі т/з марки Audi. В подальшому водій т/з марки Audi ОСОБА_2 зв`язався з нею та обопільно вирішили викликати поліцію. Свою вину у вчиненні ДТП повністю визнає. Провадження у справі за ст. 122-4 КУпАП просила закрити.

Присутній в судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_2 адвокат Рудик В.Р. при вирішенні питання про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення поклався на розсуд суду.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , представника потерпілого, дослідивши матеріали справи, відеозапис, суд дійшов такого висновку.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 2.10 а) ПДР України визначено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Статтею 18 КУпАП передбачено, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Про наявність в салоні авто, яким керувала ОСОБА_1 в момент ДТП, малолітньої дитини, яка була голодна, ОСОБА_1 повідомляла поліцейським під час складання стосовно неї протоколу за ст.122-4 КУпАП, про що міститься відмітка у протоколі.

З огляду на викладене, а також зважаючи на відсутність завданої діями ОСОБА_1 щодо залишення місця ДТП фактичної шкоди, те, що свою причетність до ДТП вона не заперечує, та вжила всіх заходів, які вважала за необхідне, до повідомлення іншого водія про свою причетність до ДТП, зважаючи на положення ст. 3, ч. 2 ст. 51 Конституції України, преамбули та ст. 6 Закону України «Про охорону дитинства», в даному випадку суд визнає її дії вчиненими в стані крайньої необхідності та вважає, що вчинене нею правопорушення є менш значним, ніж відвернена шкода для інтересів малолітньої дитини.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 , будучи причетною до дорожньо-транспортної пригоди, залишила місце пригоди за вказаних у протоколі обставин в стані крайньої необхідності, а тому справа підлягає закриттю на підставі п.4 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП закрити у зв`язку із вчиненням діяння в стані крайньої необхідності.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Роман ЧОРНІЙ