ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді: Апаллонової Ю.В., за участю секретаря судового засідання Шевченко К.В. за участю прокурора: Мордовченко К.А., особи, яка притягується до відповідальності: ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з УСР в Запорізькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, проживає АДРЕСА_1 , місце роботи до 31.10.2024 року начальник відділу організації перевірок управління з питань праці Запорізької міської ради, за ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього закону, є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Згідно Розпорядження секретаря Запорізької міської ради від 21.12.2021 №2620 к/тр ОСОБА_1 було переведено на посаду начальника відділу організації перевірок управління з питань праці Запорізької міської ради з 23.12.2021 (8 ранг посадової особи місцевого самоврядування).

Відповідно до Розпорядження секретаря Запорізької міської ради від 29.10.2024 №2247 к/тр ОСОБА_1 було звільнено з посади начальника відділу організації перевірок управління з питань праці Запорізької міської ради з 31.10.2024.

Таким чином, начальник відділу організації перевірок управління з питань праці Запорізької міської ради ОСОБА_1 , відповідно до п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції»: «Особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті З цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями».

Таким чином, у ОСОБА_1 після припинення діяльності, звільнившись з посади начальника відділу організації перевірок управління з питань праці Запорізької міської ради з 31.10.2024, виник обов`язок подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями при звільненні» протягом 30 календарних днів з дня припинення діяльності, а саме до 30.11.2024року.

Проте встановлено, що згідно з відомостями Реєстру НАЗК та послідовності дій користувача Єдиного реєстру декларацій, ОСОБА_1 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями ( «при звільненні»), шляхом заповнення відповідної форми на веб-ресурсі https://nazk.gov.ua, лише 01.12.2024, що є порушенням вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 1 72-6 КУпАП - несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

ОСОБА_1 повідомила, що вона достовірно знала про те, що являється суб`єктом декларування відповідно до Закону України «Про запобігання корупції».

Таким чином, колишній начальник відділу організації перевірок управління з питань праці Запорізької міської ради ОСОБА_1 , будучи згідно з п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3, ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до ст. 172-6 КУпАП, суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, у порушення вимог частини 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями «при звільнені».

У судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, визнала пояснила, що декларація при звільненні була подана 01.12.2024 року. Повідомлення, про успішне подання декларації надійшло у той же день у 12:48. Враховуючи, що в декларації зазначається день звільнення, то факт подачі несвоєчасно декларації був відомий НАЗК 01.12.2024року. Крім цього, сектором з питань запобігання та виявлення корупції виконавчого комітету Запорізької міської ради на виконання вимог Закону України «Про запобігання корупції» було направлене повідомлення 09.12.2024№ 07-13/655 про встановлення факту несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме при звільненні за 2024 рік (з 01.01.2024 по 31.10.2024). Зазначене повідомлення надійшло до НАЗК 18.12.2024 року, а тому станом на 18.12.2024 року НАЗК було відомо про порушення мною строку подання декларації при звільненні.Датою виявлення порушення в протоколі зазначено 30.10.2025. Таким чином, порушення не було самостійно виявлено особою, якою складено протокол у день його складання, а складено на підставі інформації контролюючого органу, яку цей орган отримав 18.12.2024 року. Отже, з дня виявлення даного правопорушення пройшло більше шести місяців (дата виявлення правопорушення 18.12.2024, дата складання протоколу 11.11.2025, дата розгляду справи 29.12.2025 року, тому на момент вирішення даної справи спливли строки накладення адміністративного стягнення, передбачені статтею 38 КУпАП. Що стосується зазначення в протоколі про те, що відсутність шкоди суспільним або державним інтересам від адміністративного порушення, пов`язаного з корупцією. Так само як і відсутність шкідливих наслідків від нього, не можуть бути підставами для застосування положень ст. 22 КУпАП. Жодних обмежень щодо застосування ст. 22 КУпАП не міститься у чинному законодавстві щодо порушень, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Зазначала, що прострочення подання декларації складає менше доби, вважала, що декларацію подавати буде не потрібно, оскільки сподівалася продовжити роботу, але взяли іншу людину, наміру приховувати свій майновий стан не мала, збитків не завдано, а тому просила звільнити її від відповідальності обмежившись усним зауваженням або закрити провадження у зв`язку із сплином строку притягнення до відповідальності.

Прокурор, вважаючи, що вина ОСОБА_2 у скоєнні неї правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП доведена, просила, беручи до уваги особу правопорушника, яка вперше притягується до адміністративної відповідальності за корупційне діяння, притягнути її до відповідальності та накласти мінімальне стягнення у межах санкції зазначеної частини вказаної статті у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень 00 копійок.

Вислухавши ОСОБА_2 прокурора, дослідивши в сукупності всі докази, які мають значення для правильного вирішення даної справи, суд прийшов до висновку що ОСОБА_2 вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.172-6 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ч. 1 ст.172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Декларація при звільненні - декларація, яка подається відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону не пізніше 30 календарних днів з дня припинення діяльності. Така декларація подається за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності, яка передбачає обов`язок подання декларації, перебування на посаді, яка зумовлює здійснення такої діяльності. Днем припинення діяльності є останній день виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності., зазначеної у п.п. «а» та «в» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону, у тому числі перебування на посадах, зазначених у п. 1, п.п. «а» та «в» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону. Відлік строку подання декларації при звільненні починається з 00годин 00 хвилин дня, наступного за днем припинення діяльності.

Статтею 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що до осіб, які зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, визначені ч.1 та ч.2 ст.45 відносяться особи, зазначені у п.1, підпунктах "а", «в»-«г» пункту 2 ч.1 ст. 3 цього Закону.

Згідно п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього закону, є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Згідно Розпорядження секретаря Запорізької міської ради від 21.12.2021 №2620 к/тр ОСОБА_1 було переведено на посаду начальника відділу організації перевірок управління з питань праці Запорізької міської ради з 23.12.2021 (8 ранг посадової особи місцевого самоврядування).

Відповідно до Розпорядження секретаря Запорізької міської ради від 29.10.2024 №2247 к/тр ОСОБА_1 було звільнено з посади начальника відділу організації перевірок управління з питань праці Запорізької міської ради з 31.10.2024.

Таким чином, начальник відділу організації перевірок управління з питань праці Запорізької міської ради ОСОБА_1 , відповідно до п.п. «в» п.1 ч.1 ст.З Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Згідно з відомостями Реєстру НАЗК та послідовності дій користувача Єдиного реєстру декларацій, ОСОБА_1 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями ( «при звільненні»), шляхом заповнення відповідної форми на веб-ресурсі https://nazk.gov.ua, лише 01.12.2024, що є порушенням вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП - несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Докази, на яких ґрунтується протокол про скоєння корупційного правопорушення, походять з різних джерел, а тому не можуть вважатися однобічними і необ`єктивними.

Для кваліфікації діяння за частиною першою статті 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом, та поважності причин такого несвоєчасного подання.

При цьому суд, бере до уваги, що Законом, для осіб, що мають подати декларації, визначений достатній проміжок часу для вжиття всіх необхідних дій щодо заповнення та подання Декларації.

Суд також враховує, що у відповідності до ст. 1 ЗУ "Про запобігання корупції" корупційне правопорушення - це діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

ОСОБА_2 було відомо, що вона є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону, вона була обізнана з вимогами Закону, а тому була зобов`язана подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у визначені Законом строки.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 будучи суб`єктом декларування та примітки до ст. 172-6 КУпАП, суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, у порушення вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасно подала без поважних причин щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні).

Не є слушними доводи ОСОБА_2 з приводу того, що датою виявлення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є 18.12.2024 , що в свою чергу призводить до застосування положень ст. 38 КУпАП та п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП до спірних правовідносин.

Так, складанню протоколів про адміністративні правопорушення передувала передбачена антикорупційним законодавством перевірка, а саме уповноваженими особами вживалися заходи, спрямовані на виявлення ознак правопорушення, на підставі яких і складені протоколи.

Початком обчислення строку виявлення адміністративного правопорушення є момент, коли особою уповноваженою на складання протоколу зібрано та проаналізовано необхідні докази та зроблено висновок про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення. Процесуально такий висновок оформлюється у вигляді протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, початком строку притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності слід вважати дату виявлення правопорушень - дату складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що за правилами ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення, а тому з огляду на встановлені фактичні обставини, датою виявлення правопорушення слід вважати 11.11.2025 року, розгляд справи проводиться, в межах строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Щодо доводів ОСОБА_2 з приводу наявності підстав для застосування положень ст. 22 КУпАП та звільнення її від адміністративної відповідальності через малозначність правопорушення, то суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Адміністративне правопорушення, установлене частиною першою статті 172-6 КУпАП, пов`язане з корупцією становить підвищену суспільну небезпеку порівняно з іншими визначеними цим Кодексом адміністративними правопорушеннями, і по своїй суті не може бути визнане малозначним, оскільки є правопорушенням, тяжкість якого обумовлена ступенем недовіри суспільства до осіб, уповноважених на виконання функцій місцевого самоврядування і передбачає відповідальність за порушення вимог фінансового контролю, який є обов`язковим для всіх осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

При цьому, вказані особи мають виконувати передбачені законом вимоги щодо фінансового контролю, а тому відповідні доводи про відсутність негативних наслідків від дій ОСОБА_1 та шкоди, тощо не можуть бути взятими до уваги.

На особливий характер адміністративного правопорушення, що визначене частиною першою статті 172-6 КУпАП, вказують положення частини другої статті 250 КУпАП, відповідно до яких при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 17241729 цього Кодексу, участь прокурора у розгляді справи судом є обов?язковою.

На думку суду, сам по собі факт того, що порушення строку подання декларації в цьому випадку складає лише добу, не може свідчити про малозначність вчиненого правопорушення, враховуючи його характер. Не може свідчити про малозначність правопорушення і те, що, ОСОБА_2 раніше не притягалася до адміністративної відповідальності, завжди декларації подавала вчасно, після цього вже тричі подавала декларацію і теж вчасно, оскільки усі ці обставини характеризують особу правопорушника, але не свідчать про малозначність діяння.

Звільнення від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП є правом, а не обов`язком суду і застосовується лише в сукупності усіх з`ясованих фактів, що дозволяють вирішити питання про доцільність звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Враховуючи конкретні обставини справи, зокрема, доведеність того, що ОСОБА_1 умисно, без поважних причин не подала вчасно декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні), суддя вважає, що таке адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією не може бути визнано малозначним, отже не убачає підстав для застосування у цій справі вимог ст. 22 КУпАП.

Таким чином, враховуючи всі обставини справи, характер вчиненого правопорушення, вид та розмір стягнення, яке законодавцем передбачено за вказані дії, суддя вважає, що в даному випадку відсутні підстави для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан. Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 суд не вбачає. Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 суд не вбачає.

Враховуючи визначене, суд вбачає за доцільне накласти стягнення у виді штрафу, обмежившись мінімальним розміром визначеним у санкції статті.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Керуючись ст.33, ч.1 ст.172-6, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить 605 гривні 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днів до Запорізького апеляційного суду.

Суддя Вознесенівського

районного суду м. Запоріжжя Ю.В. Апаллонова