Справа № 350/1518/25
Провадження № 33/4808/795/25
Категорія ч.2 ст.126 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Пулик М. В.
Суддя-доповідач Шигірт Ф.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі судді Шигірта Ф.С., з участю захисника Іванів-Магльованої І.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою законного представника неповнолітнього ОСОБА_1 директора Брошнівського професійного лісопромислового ліцею Іванів В.Ф., на постанову Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 27 жовтня 2025 року відносно ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , визнано винним за ч.2 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,6 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1 05.10.2025 о 20 год. 00 хв. у сел. Брошнів-Осада по вул. Залізнична, керував автомобілем марки ВАЗ 2105 д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1 (а) ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.2 ст.126 КУпАП.

В апеляційній скарзі законний представник неповнолітнього ОСОБА_1 директор Брошнівського професійного лісопромислового ліцею ОСОБА_2 , вказує на те, що постанова суду є незаконна та необґрунтована, винесена без всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин події та порушення норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що було порушено порядок її повідомлення про час та місце розгляду справи в суді першої інстанції, на момент розгляду справи, ОСОБА_1 був неповнолітнім, являвся дитиною сиротою, і в порушення ст.268 КУпАП, розгляд справи відбувся без належного повідомлення його законного представника. При вирішення справи, суд не застосував спеціальні норми щодо неповнолітніх (ст.13 та ст.24-1 КУпАП) та наклав стягнення всупереч ст.24-1 КУпАП. Зазначає, що накладення судового збору на неповнолітнього, зокрема дитину-сироту, суперечить ст.40-1 КУпАП та ст.31 ЦК України, оскільки неповнолітні не мають повної цивільної дієздатності й не можуть самостійно нести фінансові зобов`язання. Крім того, відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» та ст.3 Конвенції ООН про права дитини, щодо дітей-сиріт має застосовуватися особливий державний захист і принцип найкращих інтересів дитини, чого суд першої інстанції не врахував. Це є підставою для скасування постанови. Строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, оскільки неповнолітній та його законний представник не були належним чином повідомлені про розгляд справи, що порушує ст.268 КУпАП. Крім того, судові повідомлення надсилалися за невірною адресою (з помилковим номером будинку), у зв`язку з чим постанова була фактично отримана із запізненням. Зазначені обставини підтверджують неналежне повідомлення та є підставами для поновлення строку і скасування постанови.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, останню скасувати та направити справу на новий судовий розгляд для застосування спеціальних норм, які стосуються неповнолітніх.

ОСОБА_1 неодноразово був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явився. Причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надав, що не перешкоджає розгляду справи без його участі.

Захисниця в апеляційному суді не заперечувала проти розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 та підтримала апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення захисника, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями КУпАП, строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.

Поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала скаргу про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами.

З метою відновлення доступу особи до правосуддя, слід визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з мотивів, які наведені в апеляційній скарзі, оскільки розгляд справи відбувся без участі законного представника неповнолітньої особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, який не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що об`єктивно позбавило вчасно звернутися з апеляційною скаргою.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов?язаний повно, всебічно та об`єктивно з?ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, за обставин, наведених в оскаржуваній постанові, суд першої інстанції дійшов хибних висновків.

Так, апеляційним судом з`ясовано, що ОСОБА_1 на час вчинення правопорушення і на час розгляду справи в суді першої інстанції був неповнолітньою особою. Ця обставина надає справі особливого значення з приводу дотримання прав неповнолітнього.

Суд при розгляді справи, в порушення ст. 278 КУпАП, не перевірив правильність оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення щодо неповнолітньої особи і не врахував істотні порушення закону при проведенні цієї процедури.

Як вбачається з матеріалів справи, жодного об`єктивного, належного та допустимого доказу, який би підтверджував факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , матеріали справи не містять. Протокол про адміністративне правопорушення не підтверджений жодним додатковим доказом, зокрема показаннями свідків, відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції чи інших технічних засобів, письмовими доказами або іншими матеріали, які б у сукупності дозволяли дійти беззаперечного висновку про винуватість особи.

Фактично єдиною підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення стали пояснення самого ОСОБА_1 , який на момент їх надання був неповнолітнім. При цьому такі пояснення були відібрані працівниками поліції за відсутності його законного представника та без належного забезпечення права на правову допомогу, що суперечить вимогам ст. 270 КУпАП, ст. 268 КУпАП, а також загальним засадам захисту прав неповнолітніх у провадженнях про адміністративні правопорушення.

Слід звернути особливу увагу, що пояснення неповнолітнього ОСОБА_1 (а.с.3) не містять його особистого підпису в графі про роз`яснення йому змісту ст.63 Конституції України, що давало йому право відмовитися від показань.

За таких обставин, відсутність у матеріалах справи будь-яких інших доказів, які б підтверджували викладені в протоколі обставини, свідчить про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи відповідно до загальних засад права та вимог ст. 62 Конституції України підлягають тлумаченню на користь особи, яка притягається до відповідальності.

Відповідно до ст. 270 КУпАП інтереси особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і потерпілого, які є неповнолітніми або особами, що через свої фізичні або психічні вади не можуть самі здійснювати свої права у справах про адміністративні правопорушення, мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники).

Згідно вимог п.7 Мінімальних стандартних правил ООН, що стосується відправлення здійснення правосуддя щодо неповнолітніх, право мати адвоката та право на присутність батьків є основними процесуальними гарантіями захисту прав неповнолітніх.

Апеляційним судом установлено, що працівниками поліції при складанні протоколу було істотно порушено право неповнолітнього ОСОБА_1 на захист. Установивши, що поліцейський спілкується з неповнолітньою особою, він був зобов`язаний забезпечити прибуття на місце події законного представника, однак у порушення вимог ст. 270 КУпАП, ч. 2 ст. 33 Закону України "Про національну поліцію" цього не зробив.

Статтею 242 ЦК України установлено, що батьки (усиновлювачі) є законними представниками малолітніх та неповнолітніх дітей. Законним представником у випадках, встановлених законом, може бути інша особа.

Перелік осіб, які є законними представниками, вичерпний.

Законними представниками не можуть бути бабусі, дідусі й інші родичі, незважаючи на те, що вони проживають разом з неповнолітніми або малолітніми, виховують їх тощо (якщо вони не є опікунами).

Як слідує з матеріалів справи та відеозапису, під час складання протоколу не був присутній законний представник неповнолітнього ОСОБА_1 , та не було реально забезпечено йому право на захист.

За аналогією з вимогами кримінального процесуального законодавства, при складанні протоколу щодо неповнолітнього правопорушника, який притягається до відповідальності за порушення закону, в санкції якого є значні розміри штрафу та позбавлення певних прав особи, і при судовому розгляді такої справи, участь адвоката та його законного представника є обов`язковими. В іншому випадку це є істотним порушенням його права на захист, що в свою чергу є процесуальною перешкодою для притягнення її до відповідальності.

Таке порушення було допущено працівниками поліції і не усунуто судом.

Вказане порушення є істотним процесуальним порушенням права неповнолітнього ОСОБА_1 на захист і є безумовною підставою для скасування постанови суду із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 27 жовтня 2025 року.

Апеляційну скаргу законного представника неповнолітнього ОСОБА_1 директора Брошнівського професійного лісопромислового ліцею ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 27 жовтня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП скасувати.

Провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ф.С. Шигірт