Справа № 487/8549/25
Провадження № 3/487/1839/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2025 року місто Миколаїв

Суддя Заводського районного суду міста Миколаєва Темнікова А.О., за участю секретаря судового засідання Удовиченко Д.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, волонтера Благодійного фонду «Оберіг 26», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий, за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 130, ст. 122-4, ст. 124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду міста Миколаєва з Управління патрульної поліції в Миколаївській області надійшли матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Судом встановлено, що 02.11.2025 року о 20:25 год. у місті Миколаєві по вулиці Курортній біля будинку 1/3 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Subaru Impreza», державний номерний знак « НОМЕР_1 », не виконав вимогу про зупинку транспортного засобу подану за допомогою проблискових маяків червоного та синього кольору, чим порушив п. 2.4. ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122-2 КУпАП. Здійснювалась відеофіксація на бодікамеру 474149.

Крім того, до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №501499 від 02 листопада 2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судом встановлено, що 02.11.2025 року о 18:55 годин у місті Миколаєві по проспекту Центральному біля будинку №7 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Subaru Impreza», державний номерний знак « НОМЕР_1 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає дійсності). ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі в установленому законодавством порядку за допомогою газоаналізатору алкотестер Драгер, на що водій відмовився. Відмова зафіксована на бк471631, 474149, чим порушив п. 2.5. ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №501598 від 02 листопада 2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судом встановлено, що 02.11.2025 року о 20:25 годин у місті Миколаєві по вулиці Курортній біля будинку 1/3 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Subaru Impreza», державний номерний знак « НОМЕР_1 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, млява мова, поведінка, що не відповідає дійсності). ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі в установленому законодавством порядку за допомогою газоаналізатору алкотестер Драгер, на що водій погодився. Огляд проводився в установленому законодавством порядку за допомогою газоаналізатору алкотестер Драгер 0345 тест номер 235, кількісний показник склав 2.69 проміле. Здійснювалась відео фіксація на бк474149. Чим ОСОБА_1 порушив п. 2.9а. ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №501510 від 02 листопада 2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП.

Судом встановлено, що 02.11.2025 року о 18:55 годин у місті Миколаєві по проспекту Центральному біля будинку №7 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Subaru Impreza», державний номерний знак « НОМЕР_1 », скоївши дорожньо-транспортну пригоду, а саме здійснив бокове зіткнення з транспортним засобом «Skoda Octavia», державний номерний знак « НОМЕР_2 », який рухався в сусідній смузі в попутному напрямку, після чого залишив місце пригоди, чим порушив п. 2.10.а. ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП. Здійснювалась відеофіксація на бодікамеру 471631, 474149.

Крім того, до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №501518 від 02 листопада 2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Судом встановлено, що 02.11.2025 року о 18:55 годин у місті Миколаєві по проспекту Центральному біля будинку №7 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Subaru Impreza», державний номерний знак « НОМЕР_1 », не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення з транспортним засобом «Skoda Octavia», державний номерний знак « НОМЕР_2 », який рухався в сусідній смузі праворуч, внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків. Тим самим ОСОБА_1 порушив п. 2.3.б., 13.1. ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Вказані справи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ознаками адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 130, ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, знаходяться у провадженні судді Заводського районного суду міста Миколаєва Темнікової А.О.

Відповідно ч. 2 до ст. 36 КУпАП у разі, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Виходячи з вищенаведеного, на підставі ст. 36 КУпАП, суд вважає за доцільне об`єднати вищезазначені справи про адміністративні правопорушення в одне провадження.

В судові засідання, які було призначено на 19.11.2025 року, 01.12.2025 року, 09.12.2025 року, ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Неодноразово надавав до суду заяви про відкладення розгляду справи. Востаннє розгляд справи було призначено на 26.12.2025 року, ОСОБА_1 до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, документів на підтвердження поважних причин неявки не надав.

Статтею 277 КУпАП встановлено строки розгляду справи про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Так, з огляду на положення ст. 268 КУпАП, під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 2 ст. 268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.ст.122-2, 130, 122-4, 124 КУпАП, не є обов`язковою.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки.

Практика Європейського суду з прав людини, у своїх рішеннях, вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, у п. 41 рішенні Європейського Суду з прав людини «Пономарьов проти України» заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, п.27 рішення «Олександр Шевченко проти України» заява № 8371/02 від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» заява № 50966/99 від 14 жовтня 2003 року).

У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Якщо учасник справи надав суду телефон та електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві, то слід припустити, що учасник бажає, або принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення. Самого лише заперечення учасника про неотримання повідомлення недостатньо, щоб спростувати цю презумпцію. Суд, який добросовісно інформує учасника справи з наміром забезпечити здійснення правосуддя, не повинен нести «ризик незнання» учасника, який надав суду свої номери та адреси, але не користується чи не стежить за ними.

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Тойшлер проти Германії" від 04.10.2001 наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів. Зважаючи на вищевикладене, байдужа поведінка учасника справи, що виявляється, зокрема у не отриманні повідомлень суду, не повинна схвалюватися судовою практикою. Навпаки, судова практика повинна стимулювати учасників справи використовувати прогресивні форми роботи. Витративши значні ресурси, Україна створила інформаційне поле, де зацікавлена особа легко знайде інформацію про судову справу. Функціонує Єдиний державний реєстр судових рішень. На сайті судової влади доступні персоналізовані відомості про автоматичний розподіл справ та розклад засідань. Працює підсистема "Електронний кабінет" ЄСІТС.

Направлення смс-повідомлення про дату, час та місце розгляду справи на дійсний номер телефону правопорушника є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного повідомлення адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 року, заява №16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн, ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод із урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності (Lutz v. Germany, § 182; Schmautzer v. Austria; Malige v. France).

Гарантії статті 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод включають зобов`язання суддів надавати достатні підстави для винесення рішень (H. v. Belgium (Н. проти Бельгії), § 53). Достатні підстави демонструють сторонам, що їхню справу було ретельно розглянуто.

Хоча національний суд користується певним правом розсуду, обираючи аргументи і приймаючи докази, він зобов`язаний обґрунтувати свої дії підставами для винесення рішень (Suominen v. Finland (Суомінен проти Фінляндії), § 36).

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутньою на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки здійснення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Відповідно до ст. 9 КУпАП правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зважаючи на викладені обставини, оскільки ОСОБА_1 належно сповіщався про час і місце розгляду справи, був обізнаний про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не подавав письмових заперечень проти протоколу, пояснень та доказів, до суду не з`явився, його поведінка свідчить про свідоме затягування та не бажання брати участь у розгляді справ. Проте, подальше відкладення розгляду справи нівелюватиме завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). Розгляд справи у розумі строки з одного боку забезпечує можливість своєчасного відновлення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у випадку необґрунтованості та безпідставності провадження у справі стосовно неї, а з іншого своєчасне вжиття заходів спрямованих на запобігання іншим правопорушенням, у випадку наявності підстав застосування адміністративного стягнення з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття (ст. 23 КУпАП). У будь-якому випадку відповідні дії мають бути вчинені своєчасно, з метою недопущення негативних наслідків, пов`язаних із тривалим розглядом справи та не вирішенням її по суті.

Європейський суд з прав людини також вказує на те, що право бути присутнім на суді над самим собою не є абсолютним, а тому застосування процедури in absentia є поширеним у країнах - членах Ради Європи. Зокрема, у рішеннях у справі «Да Лус Домінгеш Ферейра проти Бельгії» від 24 травня 2007 року, у справі «Пуатрімоль проти Франції» від 23 листопада 1993 року, у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що здійснення судового розгляду та ухвалення судового рішення за відсутності обвинуваченого не можна розглядати як порушення положень Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод з боку держави у разі, коли немає підстав вважати, що обвинувачений не був належно повідомлений про розпочате щодо нього судове провадження.

Відтак, суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП вважає за можливе провести розгляд справ за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що сприятиме досягненню завдань, визначених ст.ст. 1, 245 КУпАП, та розгляду справ в межах строків, які передбачені ст. 38 КУпАП.

Дослідивши надані матеріали справ про адміністративні правопорушення, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 необхідно визнати винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 130, ст. 122-4, ст. 124 КУпАП з наступних підстав.

У ст. 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №501622 від 02 листопада 2025 року вбачається, що 02.11.2025 року о 20:25 год. у місті Миколаєві по вулиці Курортній біля будинку 1/3 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Subaru Impreza», державний номерний знак « НОМЕР_1 », не виконав вимогу про зупинку транспортного засобу подану за допомогою проблискових маяків червоного та синього кольору.

Обставини правопорушення та вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, підтверджуються:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №501622 від 02 листопада 2025 року;

- довідкою Управління патрульної поліції в Миколаївської області від 03.11.2025;

- відеозаписом з бк474149;

- відеоматеріалами, наданими начальником відділу АП УПП в Миколаївській області Андрієм Анастасьєвим.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №501499 від 02 листопада 2025 вбачається, що 02.11.2025 року о 18:55 годин у місті Миколаєві по проспекту Центральному біля будинку №7 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Subaru Impreza», державний номерний знак « НОМЕР_1 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає дійсності). ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі в установленому законодавством порядку за допомогою газоаналізатору алкотестер Драгер, на що водій відмовився.

Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №501598 від 02 листопада 2025 року вбачається, що 02.11.2025 року о 20:25 годин у місті Миколаєві по вулиці Курортній біля будинку 1/3 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Subaru Impreza», державний номерний знак « НОМЕР_1 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, млява мова, поведінка, що не відповідає дійсності). ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі в установленому законодавством порядку за допомогою газоаналізатору алкотестер Драгер, на що водій погодився. Огляд проводився в установленому законодавством порядку за допомогою газоаналізатору алкотестер Драгер 0345 тест номер 235, кількісний показник склав 2.69 проміле.

Вказані протоколи відповідають вимогам ст. 256 КУпАП оформлені компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка їх склала, в яких чітко викладено як суть правопорушень так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.

Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із пунктом 2.9а Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція).

Так згідно із пунктом 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейського) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння згідно із пунктом 3 розділу І Інструкції є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Пунктом 1 розділу ІІ цієї Інструкції передбачено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Згідно з пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП України не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим із того моменту, коли він почав рухатись.

Згідно довідки Управління патрульної поліції в Миколаївської області від 03.11.2025, згідно наявних облікових даних АІС МВС України громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував (має) посвідчення водія на право керування транспортними засобами НОМЕР_3 від 13.01.2017 року.

Вина правопорушника у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю досліджених судом, належних, допустимих та узгоджених між собою доказів, достовірність яких не оспорюється.

Вказані обставини підтверджені даними, зафіксованими у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №501499 від 02 листопада 2025; даними, зафіксованими у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №501598 від 02 листопада 2025; переглянутими у судовому засіданні відеозаписами обставин складання протоколів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ; актами огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленнями на огляд водія транспортного засобу від 02.11.2025 року; результатами аналізу на алкотестері драгер від 02.11.2025 року тест №235; поясненнями ОСОБА_2 від 02.11.2025 року; протоколом АЗ №101449 про адміністративне затримання від 02.11.2025 року; карткою на затриману особу від 02.11.2025 року.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії №501510 від 02 листопада 2025 року вбачається, що 02.11.2025 року о 18:55 годин у місті Миколаєві по проспекту Центральному біля будинку №7 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Subaru Impreza», державний номерний знак « НОМЕР_1 », скоївши дорожньо-транспортну пригоду, а саме здійснив бокове зіткнення з транспортним засобом «Skoda Octavia», державний номерний знак « НОМЕР_2 », який рухався в сусідній смузі в попутному напрямку, після чого залишив місце пригоди.

Пункт 2.10 Правил дорожнього руху передбачає, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний, зокрема, негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди (підпункт а); увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських; вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди.

Обставини правопорушення та вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-4 КУпАП, підтверджуються:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №501510 від 02 листопада 2025 року;

- довідкою Управління патрульної поліції в Миколаївської області від 03.11.2025;

- відеозаписом з бк474149, 471631;

- копією схеми місця ДТП від 02.11.2025 року;

- копією пояснень ОСОБА_3 від 02.11.2025 року.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №501518 від 02 листопада 2025 року вбачається, що 02.11.2025 року о 18:55 годин у місті Миколаєві по проспекту Центральному біля будинку №7 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Subaru Impreza», державний номерний знак « НОМЕР_1 », не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення з транспортним засобом «Skoda Octavia», державний номерний знак « НОМЕР_2 », який рухався в сусідній смузі праворуч.

Пунктом 2.3.б. ПДР передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 13.1 ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Обставини правопорушення та вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджуються:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №501518 від 02 листопада 2025 року;

- довідкою Управління патрульної поліції в Миколаївської області від 03.11.2025;

- схемою місця ДТП від 02.11.2025 року;

- поясненнями ОСОБА_3 від 02.11.2025 року.

Наведені вище докази дозволяють встановити факт вчинення ОСОБА_1 вказаних адміністративних правопорушень.

Оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 130, ст. 122-4, ст. 124 КУпАП.

Обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 відповідно до ст. 34 КУпАП, не встановлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 відповідно до ст. 35 КУпАП, не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Призначаючи адміністративне стягнення, суд враховує обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан.

Відповідно до положень ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, варто зауважити, що додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами є безальтернативним.

Відповідно до санкції частини 1 статті 122-2 КУпАП, за вказане правопорушення передбачено накладення штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Згідно зі ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

З огляду на викладене, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, а також відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд вважає, що виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень можливо шляхом призначення покарання у вигляді штрафу, яке є необхідним і достатнім, та, згідно ст. 23 КУпАП, відповідає меті адміністративного стягнення та сприятиме підвищенню дисципліни водія і рівню безпеки на дорогах.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що визначено ст. 4 Закону України « Про судовий збір».

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 23, 34, 35, 36, 40-1, 124, 278, 280, 283, 284 КУпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу №3/487/1839/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративну справу №3/487/1840/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративну справу №3/487/1841/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративну справу №3/487/1842/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушеннята адміністративну справу №3/487/1843/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушенняоб`єднати в одне провадження, надавши справам загальний номер провадження №3/487/1839/25.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 130, ст. 122-4, ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та призначити стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави (Отримувач Миколаївське ГУК/Микол.обл./21081300; ; Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.); Номер рахунку (IBAN)UA0014001; Код класифікації доходів бюджету 21081300) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок у дохід держави (Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)); Рахунок отримувача: UA0026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106; Призначення платежу: 101 __________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, стягнутий з ___________ (ПІБ чи назва установи, організації з якої стягується судовий збір) на користь держави, за рішенням №_/_/__(номер рішення про стягнення судового збору).

Постанова може бути оскаржена в Миколаївському апеляційному суді через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Суддя А.О. Темнікова