Справа № 299/4044/23
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.12.2025 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., за участю секретаря Форкош Е.Р., прокурора Вакула Ю.В., захисника Жупан А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-7 КУпАП за апеляційною скаргою адвоката Жупан Артура Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25 серпня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25 серпня 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, і на підставі ст. 36 КУпАП накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 гривень 80 копійок.

Так, до Виноградівського районного суду Закарпатської області з Управління стратегічних розслідувань в Закарпатській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України надійшли протоколи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Постановою судді 17.08.2023, справи відносно ОСОБА_1 № 299/4044/23 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та № 299/4045/23 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП об`єднано в одне провадження на підставі ст. 36 КУпАП. Присвоєно об`єднаній справі номер № 299/4044/23.

Відповідно до протоколу № 113 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 18.06.2023, ОСОБА_1 обіймаючи посаду директора навчально-виховного комплексу «Широківська загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» Виноградівської міської ради Закарпатської області, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон), всупереч вимогам п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону, 01.09.2022 маючи на підписі наказ № 46-к «Про переведення на посаду вчителя української мови та літератури ОСОБА_1 " в якому перевела себе на посаду вчителя української мови та літератури за постійним місцем роботи з повним педагогічним навантаженням, не повідомила у встановленому законом порядку, а саме не пізніше наступного робочого дня уповноважений орган управління, а саме комунальну установу «Центр з обслуговування закладів освіти» про наявність у неї реального конфлікту інтересів, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до протоколу № 114 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 18.06.2023, ОСОБА_1 обіймаючи посаду директора навчально-виховного комплексу «Широківська загальноосвітня школа І-ІІ ступенів-дошкільний навчальний заклад» Виноградівської міської ради Закарпатської області, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», всупереч вимогам п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону, 01.09.2022 прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме підписала наказ «Про переведення на посаду вчителя української мови та літератури ОСОБА_1 " № 46-к, в якому перевела себе на посаду вчителя української мови та літератури за постійним місцем роботи з повним педагогічним навантаженням, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Жупан А. Ю. вказує на те, що постанова судді є незаконною та підлягає скасуванню. Зазначає, що у діях його підзахисної відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП. В обґрунтування цього стверджує, що місцевий суд залишив поза увагою те, що реальний конфлікт інтересів між приватним інтересом та службовими повноваженнями ОСОБА_1 за вказаних обставин відсутній. що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Наявні у матеріалах справи протоколи не містять основоположних фактів та не доводить їх взаємозв`язок. Звертає увагу на те, що відповідно до наказу №80-к, преміювались всі без виключення всі працівники НВК «Широківська загальноосвітня школа І-ІІ ст.», а рішення залежало не від особистого бажання ОСОБА_1 . Адвокат ОСОБА_2 вважає, що місцевий суд не врахував той факт, що виплата премій працівникам здійснюється Комунальною установою «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради Закарпатської області на підставі окремо укладеного із закладом освіти договору; - визначення Комунальною установою «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради Закарпатської області розміру премії всім працівникам закладу освіти передувало прийняттю відповідного наказу. Тобто рішення про виплату грошової винагороди не може містити ознак конфлікту інтересів, оскільки воно не приймалось ОСОБА_1 одноособово, вона не могла вплинути на встановлення та розміри премій, а також не могла вилучити зі списків на преміювання жодної особи. На переконання апелянта, протоколи складені не уповноваженою особою, їх копії ОСОБА_1 не вручались, такі оформлено без дотримання ст. 256 КУпАП. Також просить врахувати, що відносно ОСОБА_1 складено кілька протоколів за ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, і такі надішли в один день до місцевого суду. Відтак ОСОБА_1 звернулась до суду з клопотанням, у якому просила суд об`єднати в одну справу та в одне провадження, однак вказані клопотання були задоволені частково, без належного обґрунтування прийнятого рішення. Апелянт просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Прокурор подала Висновок у порядку ст. 250 КУпАП, де вказує про безпідставність апеляційних доводів. Звертає увагу суду, що з метою забезпечення сталої судової практики у справах про адміністративні правопорушення цієї категорії підлягає застосуванню судова практика Закарпатського апеляційного суду у аналогічних справах, та аналогічна практика апеляційних судів інших областей у таких справах, у зв`язку з чим вважає оскаржувану постанову суду законною і обґрунтованою.

Заслухавши пояснення захисника Жупан А.Ю, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив таку задовольнити, думку прокурора, яка заперечила доводам апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

За приписами ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 10 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» - правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 172-7 КУпАП відповідальність настає за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 172-7 КУпАП відповідальність настає за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 25.05.1998 «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов`язані з корупцією» роз`яснено, що у справах даної категорії суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин, передбачених ст. 247, 280 КУпАП. При цьому необхідно особливу увагу звертати на те чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності, чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною в його вчиненні, чи належить вона до суб`єктів вказаного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 245, 252, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

З матеріалів справи слідує, що згідно п. 1.5 Статуту НВК «Широківська загальноосвітня школа I-II ступенів - дошкільний навчальний заклад» Виноградівської міської ради Закарпатської області (далі Статут), затвердженого рішенням 4 сесії VIII скликання Виноградівської міської від 25.03.2021 № 60, заклад освіти є юридичною особою, має рахунки в установах банків, печатку, штамп, ідентифікаційний номер, бланки з власними реквізитами.

Згідно п. 1.6 Статуту засновником закладу освіти є Виноградівська міська рада. Уповноваженим органом є Комунальна установа «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради Закарпатської області.

Відповідно до пункту 7.5 розділу VII «Управління закладом освіти», безпосереднє керівництво закладом освіти здійснює його директор.

Директор закладу освіти призначається на посаду за результатами конкурсного відбору уповноваженим органом, строком на шість років (строком на два роки - для особи, яка призначається на посаду керівника закладу загальної середньої освіти вперше) на підставі рішення конкурсної комісії, шляхом укладення контракту.

Згідно абзацу 3 пунку 7.5 Статуту зазначено, що заступник директора, педагогічні та інші працівники закладу освіти призначаються на посади та звільняються з посади керівником цього закладу.

Директор має право підписувати документи з питань освіти, фінансово-господарської та іншої діяльності закладу, призначати на посаду, переводити на іншу посаду та звільняти з посади працівників закладу освіти, визначати їхні посадові обов`язки, заохочувати та притягати до дисциплінарної відповідальності, а також вирішувати інші питання, пов`язані з трудовими відносинами, відповідно до вимог законодавства та видавати відповідно до своєї компетенції накази і контролювати їх виконання (п. 7.6).

Згідно п. 2.3. директор має право (а не зобов`язаний) підписувати документи з питань освітньої, фінансово-господарської та іншої діяльності закладу, призначати на посаду, переводити на іншу посаду та звільняти з посади працівників закладу освіти, визначати їхні посадові обов`язки, заохочувати та притягати до дисциплінарної відповідальності, а також вирішувати інші питання, пов`язані з трудовими відносинами, відповідно до вимог законодавства та видавати відповідно до своєї компетенції накази і контролювати їх виконання.

Згідно з п. 2.1 контракту директор визначає обсяг педагогічного навантаження вчителів на підставі законодавства.

Відповідно до п. 2.4. контракту директор укладає трудові договори з працівниками закладу. При укладанні трудових договорів з працівниками закладу, визначенні і забезпеченні умов їх праці та відпочинку. Директор керується трудовим законодавством, статутом закладу, колективним договором, виходячи з наявних фінансових можливостей.

Отже ОСОБА_1 уповноважена видавати та підписувати накази про прийняття на роботу в заклад, розподіл педагогічного навантаження тощо.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1,2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно.

Зазначені положення Закону зобов`язують ОСОБА_1 не допускати виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів, а у разі виникнення -утриматись від прийняття рішень та вчинення дій в його умовах. Відтак, вона могла і повинна була вжити заходи щодо дотримання цих вимог Закону. З цією метою ОСОБА_1 мала можливість поінформувати вказану установу про наявність у неї реального конфлікту інтересів для його врегулювання керівництвом установи.

У апеляційній скарзі зазначено про недостатнє обґрунтування усіх складових наявності реального конфлікту інтересів у ОСОБА_1 .

Це твердження спростовується такими аргументами.

У протоколах про адміністративне правопорушення зазначено з посиланням на відповідні докази усі елементи реального конфлікту інтересів -приватний інтерес, службові повноваження, суперечність між приватним інтересом і службовими повноваженнями, а також вплив суперечності між приватним інтересом та службовими повноваженнями на об`єктивність та неупередженість прийняття рішення.

Ці обставини і докази, які їх доводять, також зазначено у оскаржуваній постанові суду.

Як зазначено з посиланням на нормативні акти ОСОБА_1 як керівник закладу наділена дискреційними службовими повноваження для прийняття рішень щодо прийняття на роботу та розподілу педагогічного навантаження.

Приватний інтерес у ОСОБА_1 обумовлений такими обставинами.

Так, згідно з п. 6.1 контракту, укладеному між директором установи ОСОБА_1 і засновником - Виноградівською районною радою в особі голови - ОСОБА_3 контракт укладено до 01.09.2022. Враховуючи, що 01.09.2022 останній робочий день ОСОБА_1 як директора школи, її повноваження як керівника також припинялись наступного дня.

Оскільки вона працювала в школі за сумісництвом вчителем та директором, то після припинення контракту була зацікавлена в отриманні повного педагогічного навантаження, яке перебуває у взаємозв`язку із оплатою за нього.

У свою чергу вплив приватного інтересу на службові повноваження беззаперечно доводиться фактом підписання відповідного наказу.

За таких обставин, під час підписання наказу у ОСОБА_1 виникла суперечність між її приватним інтересом і службовими повноваженнями.

Наявний приватний інтерес у цьому випадку не дає змоги директору закладу об`єктивно оцінити свою роботу, тому реалізація наведеного повноваження стосовно неї здійснювалось в умовах реального конфлікту інтересів.

Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № 11(80)2, прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді визначають дискреційні повноваження як повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за таких обставин.

В Методології проведення антикорупційної експертизи, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5 «Про затвердження Методології проведення антикорупційної експертизи» визначено, що дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Суперечність полягає в тому, що, з одного боку, в особи наявний приватний інтерес (майновий або немайновий), а з іншого - особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, має виконувати свої службові обов`язки в інтересах держави, територіальної громади, виключаючи можливість будь-якого впливу приватного інтересу.

Таким чином, не повідомивши перед підписанням № 46-к «Про переведення на посаду вчителя української мови та літератури ОСОБА_1 » про наявність конфлікту інтересів та видавши такий наказ, яким ОСОБА_1 було переведено ОСОБА_1 з посади вчителя української мови та літератури на цю ж посаду з постійним місцем роботи з повним педагогічним навантаженням, у неї була наявна суперечність між приватним інтересом та її службовими повноваженнями, яка реально вплинула на об`єктивність та неупередженість прийняття нею вищевказаного рішення, що в розумінні Закону є реальним конфліктом інтересів та такі її дії підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частинами 1 та 2 статті 172-7 КУпАП.

Тобто, в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, а саме неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП: вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Доводи апеляційної скарги про те, що протоколи складено без дотримання ст. 256 КУпАП та не уповноваженою особою, копія протоколів ОСОБА_1 не вручалися, апеляційний суд не бере до уваги з огляду на таке.

З матеріалів справи слідує, що протоколи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, складені уповноваженою на те посадовою особою органів Національної поліції, а саме старшим оперуповноваженим в особливо важливих справах 1-го відділу Управління стратегічних розслідувань в Закарпатській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України майором ОСОБА_4 .

Чинним законодавством не передбачено долучати до справи про адміністративне правовопорушення документи, які підтверджують, що вказана вище посадова особа, в розумінні абзацу 2 пункту 1 частини першої статті 255 КУпАП є уповноваженою особою, яка відповідно до посадових обов`язків має право на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Органи Національної поліції здійснюють свої повноваження відповідно до Конституції України, Закону України «Про Національну поліцію», міжнародним договорам України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

В протоколах здійснено записи про те, що ОСОБА_1 відмовилась від підписання і ознайомлення.

Апеляційним судом не встановлено даних про те, що уповноваженою службовою особою, якою складено відносно ОСОБА_1 протоколи, було не дотримано вимоги ст. ст. 254, 256 КУпАП. Не посилається на такі обставини сторона захисту і в апеляційній скарзі.

При цьому, зі змісту протоколів слідує, що такі відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, у них містяться всі необхідні й передбачені цією нормою відомості.

Протоколи відносно ОСОБА_1 № 113 та 114 складені уповноваженою на те особою та відповідають вимогам ст. 256 КУпАП.

Тому, апеляційний суд погоджується в висновком суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

У зв`язку з наведеним, доводи апеляційної скарги про те, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні вищезгаданих адміністративних правопорушень, належним чином вмотивувавши свій висновок.

При розгляді справи суд першої інстанції дав належну оцінку наявним у матеріалах справи доказами, а тому твердження сторони захисту в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необгрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень.

Матеріали справи не містять доказів про порушення старшим оперуповноваженим в особливо важливих справах 1-го відділу Управління стратегічних розслідувань в Закарпатській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України майором ОСОБА_4 законодавства при складанні протоколів про адміністративні правопорушення, оскільки поліцейським дотримано вимоги ст. 254-256 КУпАП. Протоколи про адміністративне правопорушення № 113 та 114 від 18.08.2023, складено відповідно до вимог, встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії органом, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію захисту щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у нез`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суддя врахував характер та ступінь адміністративних правопорушень, особу ОСОБА_1 , обставини справи й призначив останній адміністративне стягнення на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП у виді штрафу в межах санкції ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, яке є справедливим і таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення .

Враховуючи вищенаведене, апеляційна скарга є безпідставною та задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її скасування та закриття провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Жупан Артура Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25 серпня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ч.2 ст.172-7 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага