КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2025 року

м. Київ

провадження № 33/824/5694/2025

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Євграфової Є. П.,

при секретарі Гайдаєнко В. С.,

за участі захисника Полянчука В. Б., в інтересах ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Полянчука Владислава Богдановича, в інтересах ОСОБА_1 ,

на постанову Дніпровського районного суду міста Києва у складі судді Курила А. В.

від 29 жовтня 2025 року,

у справі №755/18939/25 Дніпровського районного суду міста Києва

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП

громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в м. Києві, РНОКПП НОМЕР_1

В С Т А Н О В И В :

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення із застосуванням ч. 2 ст.36 КУпАП, за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 /сімнадцять тисяч/ гривень із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 /один/ рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 80 коп.

На дану постанову 04.11.2025 захисник Полянчук В. Б., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову про притягнення до адміністративного правопорушення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити через відсутність складу адміністративного правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апелянт вказує на невідповідність викладеної у протоколі суті правопорушення фактичним обставинам, стверджуючи, що поліцейські неправомірно кваліфікували дії за п. 2.9 «а» ПДР (керування у стані сп`яніння), тоді як у фабулі містяться посилання на відмову від медичного огляду. Крім того, сторона захисту заперечує факт керування транспортним засобом та вказує на закінчення терміну калібрування приладу «Drager Alcotest 6820», що робить результати огляду недійсними.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник Полянчук В. Б., підтримав подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Предметом апеляційного оскарження є постанова суду в частині визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В іншій частині постанова суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржується.

За змістом протоколу серії ЕПР1 № 453193 від 14.09.2025 про адміністративне правопорушення, 13.09.2025 о 22 год 40 хв у м. Києві, вул. Григорія Чупринки, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Peugeot Partner», номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився в установленому законом порядку з використанням спеціального технічного засобу - Alcotest 6820 «Drager», ARHK-0539, у присутності двох свідків. Відповідно до тесту № 6653 проведеному 13.09.2025 о 23 год 56 хв водій керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (результат огляду позитивний - 1.75‰), від проходження огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.9 «а» ПДР - керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ст. 130, ч. 1 КУпАП. Технічний запис відеозапису 472733.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, районний суд виходив з доведеності вини останнього у порушенні ним вимог пункту 2.9 а ПДР України, що підтверджується матеріалами даної справи про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд погоджується з такими висновком суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Окремим видом адміністративних правопорушень є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений статтею 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС і МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015.

Згідно з частинами 1-3, 5 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, підлягають відстороненню та оглядові. Огляд проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в закладах охорони здоров`я у разі незгоди особи з результатами огляду на місці. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу. Огляд особи на стан сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи наявні: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 453193 від 14.09.2025, талон технічного засобу - Alcotest 6820 «Drager», ARHK-0539, із результатом огляду - 1,75‰, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого слідує, що результати огляду на стан сп`яніння становлять 1,75‰ і з такими результатами ОСОБА_1 згоден; а також запис з нагрудної камери співробітників поліції.

Доводи сторони захисту щодо неналежності приладу Drager Alcotest 6820 (ARHK-0539) через нібито пропуски у періодичній повірці або закінчення 6-місячного інтервалу є необґрунтованими та базуються на помилковому тлумаченні законодавства про метрологію.

Згідно з п. 1 Розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння...» (Наказ МВС/МОЗ № 1452/735), поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

В матеріалах справи наявна інформація (роздруківка приладу), що газоаналізатор Drager Alcotest 6820 № ARHK-0539 пройшов останнє калібрування 15.11.2024. Згідно з нормативними документами Держспоживстандарту (зокрема Наказу МЕРТ № 1747), міжповірочний інтервал для даної категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки становить 1 рік. Огляд водія ОСОБА_1 проводився 13.09.2025, тобто в межах річного терміну дії повірки, який спливає лише 15.11.2025.

Суд наголошує, що визначальним для допустимості результатів огляду є наявність чинного сертифіката/свідоцтва про повірку (калібрування) саме на момент проведення огляду. Твердження захисту про необхідність повірки кожні 6 місяців стосуються технічного обслуговування (Service), а не метрологічної повірки, або ж базуються на застарілих нормах. Наявність або відсутність експлуатації приладу в минулі періоди, чи історія його повірок у минулі роки, не впливають на його технічний стан станом на 13.09.2025, оскільки його справність була офіційно підтверджена під час останнього калібрування 15.11.2024. Відповідно, прилад був допущений до експлуатації і його показники є легітимним доказом вини.

Окремо апеляційний суд звертає увагу на поведінку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час складання адміністративних матеріалів. Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання.

Як вбачається з відеозапису з нагрудних камер поліцейських та змісту протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Однак, скориставшись своїм правом, водій від надання будь-яких письмових пояснень чи зауважень у протоколі відмовився, про що зроблено відповідний запис «від пояснень відмовився».

Суд критично оцінює позицію захисту, викладену в апеляційній скарзі, оскільки вона суперечить об`єктивній поведінці водія на місці події. Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП та п. 9 Розділу ІІ Інструкції, огляд водія проводиться у закладі охорони здоров`я у разі незгоди водія на проведення огляду на місці або незгоди з його результатами. ОСОБА_1 пройшов огляд на місці, результат склав 1,75 проміле. Після ознайомлення з результатом водій не висловив незгоди (власноруч підписав чек приладу та Акт огляду без зауважень) та не вимагав направлення до медичного закладу для проведення лабораторних досліджень.

Якби ОСОБА_1 сумнівався у справності приладу Drager, вважав себе тверезим або стверджував, що не керував транспортним засобом, він, як добросовісний учасник правовідносин, мав безумовне право та реальну можливість зазначити про це у графі «пояснення» протоколу про адміністративне правопорушення; вимагати проїхати до лікаря-нарколога для спростування результатів газоаналізатора. Однак він цими правами не скористався. Така поведінка (мовчазна згода з результатом на місці, відмова від надання пояснень та відсутність вимоги про медогляд) підтверджує усвідомлення особою своєї вини під час оформлення матеріалів. Доводи, наведені в апеляційній скарзі щодо процедурних порушень, суд розцінює як обраний спосіб захисту з метою уникнення відповідальності, що не ґрунтується на фактичних обставинах справи, зафіксованих у момент вчинення правопорушення.

Щодо доводів апеляційної скарги про невідповідність викладеної у протоколі суті правопорушення фактичним обставинам та неправильну кваліфікацію дій водія, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Твердження захисника про те, що наявність у фабулі протоколу фрази про відмову водія від проходження огляду у медичному закладі зобов`язувала поліцейських кваліфікувати дії за п. 2.5 ПДР (відмова від огляду), є помилковим та ґрунтується на вибірковому тлумаченні змісту протоколу.

Згідно з вимогами ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (Наказ МВС/МОЗ № 1452/735), огляд на стан сп`яніння першочергово проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема відеозапису з нагрудної камери та роздруківки приладу «Drager», огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння фактично відбувся на місці зупинки. Результат огляду є позитивним - 1,75 проміле, що значно перевищує допустиму норму.

Зазначення у протоколі про те, що водій «від проходження огляду у медичному закладі відмовився», у даному контексті не змінює суті правопорушення, а лише констатує факт завершення процедури огляду. Оскільки результат тестування на місці є позитивним, і водій не наполягав на проведенні огляду в закладі охорони здоров`я (відмовився від реалізації цього права), поліцейський правомірно кваліфікував дії водія саме як керування транспортним засобом у стані сп`яніння (порушення п. 2.9 «а» ПДР), а не як відмову від проходження огляду.

Отже, доводи апелянта про наявність суперечностей у протоколі є неспроможними та розцінюються судом як спосіб уникнення відповідальності за вчинене правопорушення, факт якого (стан сп`яніння 1,75 проміле) зафіксовано належним чином.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції повно і всебічно встановив фактичні обставини справи, дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП та дав належну правову оцінку зібраним доказам у їх сукупності.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена поза розумним сумнівом. Цей стандарт доказування означає, що сукупність обставин, встановлена судом, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, крім того, що інкримінується правопорушнику. У даній справі об`єктивні докази (результат технічного приладу, відеозапис, підписані документи) у поєднанні з поведінкою водія на місці події переконливо свідчать про факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, носять формальний характер, спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності та не містять належних обґрунтувань, які б свідчили про незаконність оскаржуваного судового рішення.

За таких обставин, законних підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування постанови суду та закриття провадження не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Полянчука Владислава Богдановича, в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. П. Євграфова