Номер провадження: 33/813/2168/25
Номер справи місцевого суду: 521/4208/25
Головуючий у першій інстанції Гарський О.В.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Журавльов О.Г., за участі секретаря судового засідання Хангельдян К.С., представника Одеської митниці Берназ В.П., представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Новицької Н.В., розглянувши апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Новицької Н.В., на постанову судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 02.10.2025 якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, директора ПП «АГРОЛОГІСТІКА» (, Одеська область, м. Одеса, вул. Вапняна, буд. 87/6 - Б), яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Постановою судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 02.10.2025 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 відсотків вартості товару, а саме 323 477 (триста двадцять три тисячі чотириста сімдесят сім) гривень 95 копійок на користь держави, без конфіскації товарів.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Вищевказаною постановою ОСОБА_1 визнано винною в тому, що Одеською митницею здійснено перевірку зовнішньоекономічної операції ПП «АГРОЛОГІСТІКА» (Одеська область, м. Одеса, вул. Вапняна, буд. 87/6 - Б) (Продавець) згідно контракту від 10.01.2023 року № 10/01-2023, укладеного з компанією «S&O LTD» (No. 20, Level 1, Lazenda Commercial Centre Phase 3, Jalan OKK Abdullah, 87000, Malaysia) (Покупець).

Під час перевірки встановлено, що ПП «АГРОЛОГІСТІКА» за митною декларацією типу ЕК 10 АА від 17.06.2024 року №24UA33U6 вантажним транспортним засобом ВН 3210 ТК / НОМЕР_1 у контейнері ALLU8096578 експортовано до Королівства Іспанії товар «Концентрат фосфатидний соняшниковий. Фосфатидний концентрат виготовляється згідно СОУ 15.4-37-212:2004 та представляє собою суміш різних фосфоліпідів, що отримується в результаті гідратації пресової та екстракційної соняшникової олії. Фосфатидний концентрат має текучу (плину) консистенцію з запахом притаманним олії, з якої його одержано. Призначений для промислової переробки. Якісні характеристики: - масова частка фосфатидів 62,70 %, масова доля олії 36,50 %, масова частка вологи та легких речовин 0,29 %, масова частка нерозчинних речовин в етиловим ефірі 0,48 %. Вага нетто 24 000 кг. Торгівельна марка: даних немає. Країна виробництва Україна/ UA, фактурна вартість 5 055,60 доларів США, що за курсом НБУ на день подання МД складає 205 505,08 грн.

Митне оформлення зазначеної МД здійснено з наданням документів: зовнішньоекономічний контракт від 10.01.2023 року № 10/01-2023, інвойс від 17.06.2024 року №17/06-2024, CMR від 17.06.2024 №170624, сертифікат про якість від 17.06.2024 року №17/06-2024 та інші товаросупровідні документи.

За даними документами встановлено, що Продавцем товару є компанія ПП «АГРОЛОГІСТІКА» (Одеська область, м. Одеса, вул. Вапняна, буд. 87/6 - Б) в особі директора ОСОБА_1 . Покупцем товару є іноземна компанія «S&O LTD» (No. 20, Level 1, Lazenda Commercial Centre Phase 3, Jalan OKK Abdullah, 87000, Malaysia). Вантажоодержувачем є «LASENOR EMUL S.L.» (Ctra. C-55, Km. 5, 3, 08640, Olesa de Montserrat, AP. Correos 76, Barselona, Spain).

З метою з`ясування питання автентичності поданих митному органу документів на зазначені товари було направлено запит до митних органів Королівства Іспанії.

Згідно відповіді Національного офісу митних та акцизних розслідувань Податкової агенції Королівства Іспанія від 17.10.2024 року №E2024UA00340: компанія «LASENOR EMUL S.L.» не має будь-яких договірних або фінансових відносин з малайзійською компанією «S&O LTD». Однак, має договірні відносини з литовською компанією UAB «Agrologistika LT» (2А Nemuno str. Klaipeda, LT-91199, Lithuania).

Встановлено в межах даної перевірки, що надані від державного органу Королівства Іспанії документи (підтвердження оплати, транспортні документи, рахунки-фактури та договір) пов`язані з придбанням товару «концентрат фосфатидний соняшниковий», який переміщувався у контейнері ALLU8096578 з України на адресу компанії «LASENOR EMUL S.L.» (Ctra. C-55, Km. 5, 3, 08640, Olesa de Montserrat, AP. Correos 76, Barselona, Spain) та оформлений в Кропивницькій митниці за МД від 17.06.2024 року № 24UA33U6.

Відповідно до даних, зазначених у копіях документів, наданих Королівством Іспанії, поставка товарів в Іспанію відбувалась у межах контракту від 07.09.2022 року №07092022 (специфікації № 23) укладеного між литовською компанією UAB «Agrologistika LT» та іспанською компанією «LASENOR EMUL S.L.». Отримані від іспанської сторони контракт, специфікація та інвойс викладені двома мовами англійською та українською.

Згідно контракту від 07.09.2022 року № 07092022, наданого Королівством Іспанії, продавцем та відправником товару є компанія UAB «Agrologistika LT» (2А Nemuno str. Klaipeda, LT-91199, Lithuania). Вартість експортованих товарів, які переміщувались в контейнері ALLU8096578 згідно інвойсу від 17.06.2024 року №17/06-2024 складає 14 880 EUR.

Далі, у Розділі 4 контракту №07092022 від 07.09.2022 року (який наданий в Королівстві Іспанія) виробником товарів є ПП «ФЕНІКС ТРЕЙДІНГ» (м. Херсон, проспект Ушакова, б. 25). Натомість у контракті від 10.01.2023 року №10/01-2023, який наданий в Україні під час митного оформлення товару інформації щодо виробника взагалі не зазначено.

Таким чином, співставлення даних митного оформлення, які містяться у документах наданих Королівством Іспанії (підтвердження оплати, транспортні документи, рахунки-фактури та договір) та документах, які подавались при вивезені товарів в Україні за МД від 17.06.2024 року №24UA33U6 (вантажоотримувач, вага, умови поставки, номер контейнера) дозволяє стверджувати, що документи стосуються однієї поставки товару, експортованого з України до Іспанії.

Разом з тим, встановлені різниця у вартості товару, яка заявлена при експорті товару на умовах поставки «FCA UA Кропивницький» і яка меншою, ніж заявлена фактурна вартість, що міститься в інвойсі від 17.06.2024 року №17/06-2024, який наданий Королівством Іспанії. Так, за МД від 17.06.2024 року №24UA33U6 та інвойсом від 17.06.2024 року №17/06-2024 (що надані в Україні) фактурна вартість товару дорівнює 5 055,60 доларів США (за курсом НБУ складає 205 505,08 грн.), що не відповідає зазначеній вартості товару в інвойсі від 17.06.2024 року №17/06-2024 (наданий Королівством Іспанії) 14 880 EUR (дорівнює 646 955,91 грн.). Різниця у вартості складає 441 450,83 грн.

Далі встановлено, що у гр. 31 МД від 17.06.2024 року №24UA33U6 виробник товару не зазначений, а у сертифікаті про якість від 17.06.2024 року №17/06-2024, виданий ПП «АГРОЛОГІСТІКА» та в електронному інвойсі від 17.06.2024 року №17/06-2024 до МД від 17.06.2024 № 24UA33U6 виробником зазначено ТОВ «ОЕЗ Градолія», що суперечить розділу 4 контракту від 07.09.2022 року № 07092022, який наданий Королівством Іспанії, в якому, як зазначено вище виробником товарів є ПП «ФЕНІКС ТРЕЙДІНГ» (м. Херсон, проспект Ушакова, б. 25).

Таким чином, висновком перевірки є те, що товари заявлені в МД від 17.04.2024 року № 24UA33U6 переміщено через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу, як підстави для їх переміщення документів, що містять неправдиві відомості щодо відправника, вартості товару та виробника, а саме зовнішньоекономічний контракт від 10.01.2023 року №10/01-2023, інвойс від 17.06.2024 № 17/06-2024, сертифікат про якість від 17.06.2024 року №17/06-2024.

За даним фактом співробітниками Одеської митниці відносно ОСОБА_1 складено протокол №0096/UA500000/2025 від 04.02.2025 року про порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

На дану постанову представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Новицька Н.В. подала апеляційну скаргу вякій просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Доводи обґрунтовує тим, що ПП «Агрологістіка» мала господарські відносини з продажу товару з S&O LTD та не мала жодних договірних відносин з UAB Agrologistika LT та LASENOR EMUL S.L.

Зазначає, що суд першої інстанції в оскаржуваній постанові встановив, що прямої шкоди у вигляді несплати митних платежів державі не спричинено.

При розгляді справи в суді першої інстанції було подано заперечення на протокол про порушення митних правил та додано підтвердження отримання оплати від «S&O» LTD по інвойсу №17/06-2024 від 17.06.2024 року, а саме платіжну інструкцію в іноземній валюті №FS від 18.06.2024 року, що спростовує висновки митного органу про «неправдивість відомостей про вартість товару» та в свою чергу підтверджує фактичну вартість проданого товару.

Суд першої інстанції взагалі не надавав обґрунтування наданому доказу та не врахував те, що ПП «Агрологістіка» у відповідності до вимог податкового законодавства відобразило вказану господарську операцію в бухгалтерському обліку та з боку податкового органу не встановлено жодних порушень.

Контракт №10/01-2023 від 10.01.2023 року, який укладений між ПП «Агрологістіка» (продавець) та S&O LTD (покупець) є контрактом, на підставі якого ПП «Агрологістіка» експортує та цей контракт приймався під час митного оформлення товарів під час оформлення інших митних декларацій.

Тобто, фактично підставою для складення протоколу слугувала відповідь митних органів Королівства Іспанії №Е2024UA00340 від 17.10.2024 року щодо взаємовідносин литовської компанії UAB Agrologistika LT з іспанською компанією LASENOR EMUL S.L., що взагалі не стосується діяльності ПП «Агрологістіка» по вказаній господарській операції.

Погоджуючись з постановою суду першої інстанції представник Одеської митниці Бурчо І.Й. надала до апеляційного суду заперечення у яких зазначила, що рішення суду є законним та вмотивованим, просить апеляційну скаргу представника залишити без задоволення, а постанову без змін.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Новицької Н.В., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, пояснення представника Одеської митниці Берназ В.П., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, прихожу до наступних висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП - апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положення ст. 487 МК України передбачають, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

В силу ст. 486 МК України завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Статтею 489 МК України визначено, що при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Визнаючи винною ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, суд першої інстанції прийняв як єдиний доказ вини ОСОБА_1 відповідь Національного офісу митних та акцизних розслідувань Податкової агенції Королівства Іспанія №Е2024UA00340 від 17.10.2024 року, яка підтверджує начебто винуватість ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення..

Проте, всупереч вимогам ст.ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП, ст.ст. 486, 489 МК України суд першої інстанції належним чином не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тобто однобічно розглянув справу, без з`ясування фактичних обставин, що мають істотне значення для її розгляду, та не звернув уваги на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Згідно ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або необережні) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Частиною 1 статті 483 МК України встановлено адміністративну відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Аналіз даної норми права дає підстави вважати, що встановлений національним законодавством порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України є об`єктом порушення митних правил за ст. 483 МК України. Об`єктивною стороною зазначеного правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України. Під дією мається на увазі активна поведінка (вчинок) особи, в якій відображена зовні її воля і, що спрямована на спричинення певних негативних наслідків.

Суб`єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, тобто винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України або вивезти за межі території України з порушенням встановленого порядку.

Згідно роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005 року №8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» порушення митних правил, відповідальність за яке встановлена ст. 483 МК України, може бути вчинене лише умисно.

Декларування, відповідно до вимог ч. 1 ст. 257 МК України, здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Пункт 8 ч. 1 ст. 4 МК України містить визначення поняття «декларант», згідно якого це особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 МК України, декларантами мають право виступати: 1) при переміщенні товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України або при зміні митного режиму щодо товарів на підставі зовнішньоекономічного договору, укладеного резидентом, - резидент, яким або від імені якого укладено цей договір; 2) в інших випадках - особа, яка відповідно до законодавства України має право вчиняти щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення юридично значущі дії від свого імені.

Резидентами, згідно вимог п.п. а) п. 50 ч. 1 вищезгаданої ст. 4 МК України, є юридичні особи, які утворені та провадять свою діяльність відповідно до законодавства України, з місцезнаходженням на її території, а також їх відокремлені підрозділи за кордоном, що не здійснюють господарської діяльності.

Згідно положень ч. 5 ст. 265 МК України, декларант може здійснювати декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення самостійно або уповноважувати інших осіб на здійснення декларування від свого імені.

Стаття 266 МК України встановлює обов`язки, права та відповідальність декларанта та уповноваженої ним особи, зокрема, ч. 4 зазначеної статті передбачено, що у разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

В свою чергу, відповідно до ч. 5 ст. 266 МК України, особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

З матеріалів справи вбачається, що ПП «Агрологістіка» за митною декларацією типу ЕК 10АА №24UA33U6 від 17.06.2024 року експортовано до Королівства Іспанії товар «концентрат фосфатидний соняшниковий» (країна походження товару є Україна) вагою 24000 кг. Фосфатидний концентрат виготовляється згідно СОУ 15.4-37-212:2004 та представляє собою суміш різних фосфоліпідів, що отримується в результаті гідратації пресової та екстракційної соняшникової олії. Фосфатидний концентрат (соняшниковий лецитин) має вигляд однорідної непрозової в`язкої маси темно-коричневого кольору, такої, що розтикається на поверхні слабковираженим специфічним запахом (не затхлий, не кислий) із специфічним смаком (прогіркий, не кислий), жирний на дотик. Призначений для промислової переробки. Якісні характеристики масова частка фосфатидів 62,70%, масова частка олії 36,50%, масова частка вологи та летких речовин 0,29%, масова частка нерозчинних речовин в етиловому ефірі 0,48%, вага нетто 24 000 кг; торгівельна марка немає даних; країна виробництва Україна, фактурна вартість 5 055, 60 доларів США.

Для здійснення митного контролю та митного оформлення товару митному органу було надано документи, а саме: зовнішньоекономічний контракт від 10.01.2023 року №10/01-2023, інвойс від 17.06.2024 року №17/06-2024, CMR №170624 від 17.06.2024 року, сертифікат про якість від 17.06.2024 року №17/06-2024 та інші товаросупровідні документи.

Відповідно до інформації, яка зазначена у МД та поданих документах продавцем товару є ПП «Агрологістіка» в особі директора ОСОБА_1 , а покупцем є іноземна компанія S&O LTD, вантажоодержувач LASENOR EMUL S.L.

Отже фактично ПП «Агрологістіка» має господарські відносини саме з покупцем товару - S&O LTD.

В протоколі про порушення митних правил №0096/UA500000/2025 від 04.02.2025 року вказано, що керівником ПП «Агрологістіка» ОСОБА_1 вчинено протиправні дії, а саме надані митному органу документи, як підстави для подачі митної декларації типу ЕК 10АА №24UA33U6 від 17.06.2024 року, які містять «неправдиві відомості щодо відправника, вартості товару та виробника».

Диспозиція ст. 483 МК України передбачає відповідальність не за неправдиві відомості «щодо вартості», а «неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості товарів», тобто це зовсім різні поняття.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При подачі документів до митного органу при оформленні митної декларації типу ЕК 10АА №24UA33U6 від 17.06.2024 року були подані, зокрема, інвойс №17/06-2024 від 17.06.2024 року, відповідно до якого загальна ціна вантажу складає саме 5 055, 60 доларів США.

Згідно з частинами 1, 2 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Крім того, митна декларація типу ЕК 10АА №24UA33U6 від 17.06.2024 року подавалася в митному режимі «ЕКСПОРТ» (остаточне вивезення) - це митний режим, відповідно до якого українські товари випускаються для вільного обігу за межами митної території України без зобов`язань щодо їх зворотного ввезення (ст. 82 Митного Кодексу України).

За вказаним митним режимом «експорт» вивізне мито встановлюється законом на українські товари, що вивозяться за межі митної території України (ст. 273 Митного кодексу України), а саме Законом України «Про вивізне (експортне) мито на живу худобу та шкіряну сировину», Законом України «Про ставки вивізного (експортного) мита на насіння деяких видів олійних культур», Законом України «Про вивізне (експортне) мито на відходи та брухт чорних металів», Законом України «Про ставки вивізного (експортного) мита на брухт легованих чорних металів, брухт кольорових металів та напівфабрикати з їх використанням».

Також, за митним режимом «експорт» не сплачується акцизний податок (відповідно до п.п.213.2.1 п.213.2 ст. 213 Податкового кодексу України) та податок на додану вартість (відповідно до п.п.«а») п.п.195.1.1 п.195.1 ст. 195 Податкового кодексу України).

При оформленні митної декларації типу ЕК 10АА №24UA33U6 від 17.06.2024 року, ПП «Агрологістіка» не сплачувала мито, акцизний податок та податок на додану вартість, оскільки при вивезенні в режимі «експорт» вказаного вантажу перелічені обов`язкові митні платежі не нараховуються.

Більш того, при оформленні митної декларації з боку митного органу не було жодних зауважень з приводу наданих документів та «0» ставки зі сплати обов`язкових митних платежів.

Отже, фактично ціна вантажу, який переміщувався за вказаною митною декларацією при режимі «експорт» жодним чином не впливає на розмір мита, акцизного податку та податку на додану вартість.

Проте, в протоколі про порушення митних правил №0096/UA500000/2025 від 04.02.2025 року вказано, що надання недостовірних відомостей щодо вартості товару впливає на визначення митної вартості.

При цьому, митним органом не наведено жодних обґрунтувань з посиланням на докази, яка саме сума мита або інших платежів при «начебто наданні неправдивих відомостей щодо вартості переміщуваного товару» не була сплачена ПП «Агрологістіка» до державного бюджету.

Також слід зазначити, що суд першої інстанції в оскаржуваній постанові встановив, що прямої шкоди у вигляді несплати митних платежів державі не спричинено.

Одночасно, в судовому засіданні апеляційного суду представником митниці не також заперечувався факт того, що в даній справі будь-які збитки відсутні.

Отже, при оформленні ВМД типу ЕК 10АА №24UA33U6 від 17.06.2024 року, ПП «Агрологістіка» були подані всі документи, передбачені як обов`язкові, які були оформлені у встановленому чинним законодавством порядку та містили всі реквізити, необхідні для ідентифікації товару та ціни на товар.

Контракт №10/01-2023 від 10.01.2023 року, який укладений між ПП «Агрологістіка» (продавець) та S&O LTD (покупець) є контрактом, на підставі якого ПП «Агрологістіка» експортує та цей контракт приймався під час митного оформлення товарів під час оформлення інших митних декларацій.

Разом з цим, контракт №10/01-2023 від 10.01.2023 року не визнавався нікчемним, що підтверджено в судовому засіданні апеляційної інстанції представником митного органу, та його положення не суперечать чинному законодавству.

Фактично підставою для складення протоколу слугувала відповідь митних органів Королівства Іспанії №Е2024UA00340 від 17.10.2024 року щодо взаємовідносин литовської компанії UAB Agrologistika LT з іспанською компанією LASENOR EMUL S.L., що взагалі не стосується діяльності ПП «Агрологістіка» по вказаній господарській операції.

Згідно з ч. 1 ст. 483 МК України, склад цього правопорушення полягає саме в умисному поданні митному органу як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо відправника та його митної вартості.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто усвідомленням особою, яка вчинила правопорушення подачі митному органу неправдивих відомостей.

Для притягнення до відповідальності за ст. 483 МК України, необхідна наявність умислу в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Митним органом в протоколі №0096/UA500000/2025 від 04.02.2025 року не вказано в чому саме виразився прямий умисел та мета з боку керівника ПП «Агрологістіка» ОСОБА_1 на надання митному органу при вивезенні в режимі «експорт» та митному оформленні «начебто документів, які містять неправдиву інформацію», оскільки вартість вантажу взагалі не впливає на його митну вартість враховуючи «0» ставку зі сплати обов`язкових митних платежів.

Більш того, продавець не може нести відповідальність за покупця, а саме в обранні вантажоотримувача та не може втручатися в комерційну діяльність покупця.

Проте, суд першої інстанції проігнорував надане ПП «Агрологістіка» платіжне доручення №FS від 18.06.2024 року, яке підтверджує факт отримання від «S&O» LTD по інвойсу №17/06-2024 від 17.06.2024 року кошти за товар та яке підтверджує вартість товару та без проведення будь-яких експертиз митним органом прийняв до уваги дані щодо вартості товару, які зазначені митним органом.

Більш того, митний орган вказує на те, що начебто такі дії спричинили те, що держава втратила кошти від зовнішньоекономічної операції, які могли бути направлені на внутрішній ринок і внутрішні економічні відносини, в тому числі були б пов`язані з оподаткуванням.

Проте слід зазначити, що усі зовнішньоекономічні контракти проходять банківський контроль та щодо них здійснюється відповідний валютний контроль. Митний орган не обґрунтував жодним доказом того, що ПП «Агрологістіка» порушила правила оподаткування при здійсненні зазначеної господарської операції та не зазначив, якими нормами законодавства передбачено контроль митними органами за правильністю сплати податків платниками податків, оскільки це є повноваженнями податкових органів, а не митних органів.

Разом з цим, під час апеляційного розгляду справи, представником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності було надано бухгалтерську довідку №1 від 24.11.2025 року та витяг з інформаційно-комунікаційної системи ДПС щодо стану розрахунків платника з бюджетом та сплати єдиного внеску за період з 01 січня 2025 року по 09 грудня 2025 року, які підтверджують відсутність заборгованості ПП «Агрологістіка» з податків, зборів та обов`язкових платежів за вказаний період, а відтак доводи митного органу щодо порушення вимог податкового законодавства, зокрема, щодо несплати податку на прибуток ПП «Агрологістіка» є безпідставними.

Також, суд першої інстанції не надав жодної оцінки наданому переліку інших «експортерів» (щодо залучення вказаного переліку митний орган не заперечував), які експортують аналогічний товар «концентрат фосфатидний соняшниковий» (країна походження товару Україна) за аналогічними цінами (з невеликим коливанням), за якими здійснювало продаж ПП «Агрологістіка» за контрактом №10/01-2023 від 10.01.2023 року.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 495 МК України та статтями 251, 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім цього, слід зазначити, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Частина 1, 2 статті 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden №36985/97) Суд визначив, що «…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень».

Аналогічна правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31.01.2019 року у справі №760/10803/15-а (адміністративне провадження №К/9901/19074/18) в якої зазначено, що один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між суб`єктом приватного права і суб`єктом владних повноважень, який передбачає, що останній зобов`язаний забезпечити доведення в суді правомірності свого рішення, дії або бездіяльності, оскільки, в протилежному випадку, презюмується, що вони є протиправними.

Докази, надані Одеською митницею до цієї справи на підтвердження вини ОСОБА_1 викликають розумні сумніви, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а також докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Таким чином, враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, та те, що під час апеляційного розгляду справи було встановлено те, що ОСОБА_1 не мала наміру вчиняти будь-яких протиправних дій направлених на приховування товару від митного контролю, що свідчить про відсутність умислу на вчинення митного правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Керуючись статтями 7, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргупредставника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Новицької Н.В. задовольнити.

Постановусудді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 02.10.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МКУ скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г. Журавльов