Справа № 462/1966/24 Головуючий у 1 інстанції: Пилип`юк Г. М.
Провадження № 33/811/1337/25 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Коноваленко Єлизавети Олександрівни на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 05 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та обрано йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років без вилучення транспортного засобу.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 , будучи раніше притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, повторно протягом року, 27.02.2024 року о 15 год. 45 год. на вул. Городоцька, 274 у м. Львові, керував транспортним засобом «Lexus ES», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Коноваленко Є.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити.

Окрім того, до апеляційної скарги додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування пропуску строку покликається на те, що з постановою ознайомився лише 25.08.2025 року в приміщенні суду.

Зауважує, що з матеріалів справи вбачається що нібито ОСОБА_1 було отримано постанову суду засобами поштового зв`язку, однак останній вказаний лист не отримував, оскільки здавав житло в оренду, а тому про наявність даної постанови нічого відомо не було.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що будь якого доказу факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом встановлених за допомогою об`єктивних засобів контролю матеріали справи не містять.

Зазначає, що долучені до матеріалів справи постанова про адміністративне правопорушення ЕНА №1535871, довідка від 01.03.2024 щодо притягнення ОСОБА_1 09.06.2023 до адміністративної відповідальності, не свідчить про повторність вчинення правопорушення за ст. 126 КУпАП.

Вказує, що довідка від 01.03.2024 щодо притягнення ОСОБА_1 09.06.2023 до адміністративної відповідальності не містить ні серії та номеру постанови, ні інформації про сплату штрафу чи примусове стягнення штрафу, що б свідчило про не оскарження даної постанови.

Справа за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 неодноразово відкладалася за клопотаннями учасників провадження тринадцять разів, а саме: 12.09.2025., 19.09.2025., 26.09.2025., 10.10.2025., 24.10.2025р., 07.11.2025., 14.11.2025., 21.11.2025., 28.11.2025., 05.12.2025., 12.12.2025р., 19.12.2025р., 29.12.2025р., про що належним чином було повідомлено ОСОБА_1 та його захисника адвоката Коноваленко Є.О. однак останні 29.12.2025 року, в чергове, у судове засідання не з`явились, при цьому, захисник адвокат Коноваленко Є.О., подала клопотання про відкладення розгляду справи.

Сукупність вищевказаних обставин свідчить про неналежну процесуальну поведінку учасників процесу, оскільки згідно практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу, сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Неявку в судові засідання в поєднанні з неодноразовими клопотаннями про відкладення розгляду справи суд розцінює як зловживання передбаченими законодавством правами, оскільки така процесуальна поведінка перешкоджає суду правильно та своєчасного розглянути справу про адміністративне правопорушення і прийняти рішення, а тому апеляційний суд вважає можливим розгляд апеляційної скарги проводити за відсутності учасників судового провадження.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство.

У цьому контексті суд також звертає увагу, що апеляційний перегляд здійснюється за апеляційною скаргою особи, яка її подала, а вона в першу чергу мала б цікавитися питаннями призначення судових засідань у справі.

За наведеного, з огляду на положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе розглянути справу за їх відсутності, оскільки їх неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ч. 5 ст. 126 КУпАП, повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі наявні в матеріалах справи докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 , який вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, доведена матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД № 569426 від 27.02.2024 року, рапортом від 27.02.2024 року, довідками від 01.03.2024 року, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1536871 від 27.02.2024 року.

Отже, винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду першої інстанції доказами.

В діях ОСОБА_1 вбачається свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення.

Посилання апелянта про те, що довідка від 01.03.2024 щодо притягнення ОСОБА_1 09.06.2023 до адміністративної відповідальності не містить ні серії та номеру постанови, ні інформації про сплату штрафу чи примусове стягнення штрафу, що б свідчило про не оскарження даної постанови, не спростовують факту правопорушення з огляду на таке.

Відповідно до п. 5 розділу VII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, у разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.

Тобто, аналіз вищевказаної норми дає підстави стверджувати, що до матеріалів справи в обов`язковому порядку долучається довідка про повторність. Вимоги для долучення інших документів відсутні.

Щодо доводів апеляційної скарги, що матеріали справи не містять доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки у графі «Особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи» наявний підпис ОСОБА_1 та у графі «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» не зазначено заперечень щодо факту керування транспортним засобом, тобто ОСОБА_1 не оспорював факт свого керування на момент зупинки працівниками поліції.

Враховуючи наведене, в діях ОСОБА_1 , який повторно протягом року керував транспортним засобом, не маючи права керувати таким транспортним засобом, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 , складу правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права судом першої інстанції не встановлено, тому, постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

поновити захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокату Коноваленко Єлизаветі Олександрівні строк апеляційного оскарження постанови судді Яворівського районного суду Львівської області від 22 липня 2022 року.

Постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 05 квітня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Коноваленко Єлизавети Олександрівни без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк