Справа 556/3160/25
Номер провадження 3/556/1595/2025
П ОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2025 року Володимирецький районний суд Рівненської області

в складі головуючого - судді Котик Л.О.

при секретарі Басик Г.Т.

адвоката - Печончика О.В.

свідків - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

за участю особи, відносно якої складено Протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_3

розглянувши матеріали, що надійшли від Вараського РВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає АДРЕСА_1 , не працюючий, -

за ст. 124 КУпАП,-

встановив:

Згідно Протоколу про адміністративне правопорушення від 11.10.2025 року серії ЕПР 1 №480526, 11.10.2025 р. о 18 год. 16 на автодорозі Т1808 19 км ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом марки «Mitsubishi Lancer» номерний знак НОМЕР_1 , виїжджаючи на дорогу з прилеглої території не надав перевагу в русі транспортному засобу марки «Hyundai ACCENT» номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по дорозі, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 10.2 ПДР.

В судовому засіданні ОСОБА_3 своєї вини не визнав, суду пояснив, що виїхав з приватної території (дачі) на автодорогу, не доїжджаючи 100 м до блокпоста здійснював маневр розвороту, увімкнувши показчики. Закінчивши розворот, впевнившись в безпеці руху, продовжив рухатись вперед. Приблизно через 10 м після маневру, відчув різкий удар, автомобіль відкинуло в сторону. Автомобіль марки «Hyundai ACCENT» в`їхав в задню частину його машини. Винуватим ДТП є водій автомобіля марки «Hyundai ACCENT», який не вибрав безпечної швидкості руху.

Даний факт ствердили і допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,, винуватим ДТП є водій автомобіля марки «Hyundai ACCENT», який рухався на великій швидкості.

Адвокат Печончик О.В. в судовому засіданні просив провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного правопорушення, не надано належних доказів у підтвердження вини останнього.

Заслухавши пояснення правопорушника, свідків, адвоката Печончика О.В., дослідивши матеріали справи, оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази по справі, в тому числі схему місця ДТП, з якої вбачається механізм та обставини виникнення ДТП, розташування транспортних засобів після ДТП, пошкодження автомобілів, письмові пояснення водіїв, а також наданий на відеозапис, із нагрудної камери поліцейського, який здійснював реагування на подію щодо дорожньо- транспортної пригоди, вказаним відеозаписом не зафіксовано рух транспортних засобів учасників ДТП за участю втомобілів «Mitsubishi Lancer» номерний знак НОМЕР_1 , та «Hyundai ACCENT» номерний знак НОМЕР_2 , а тому суд вважає, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з огляду на наступне.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП зокрема є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 10.2 ПДР України: виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_3 відсутні порушення ПДР України, вказані у протоколі, оскільки з долученого відео вбачається, що відсутній момент зіткнення транспортних засобів де було б зафіксовано, що 11.10.2025 р. о 18 год. 16 на автодорозі Т1808 19 км ОСОБА_3 керував транспортним засобом марки «Mitsubishi Lancer» номерний знак НОМЕР_1 , виїжджаючи на дорогу з прилеглої території не надав перевагу в русі транспортному засобу марки «Hyundai ACCENT» номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по дорозі, де і відбулось зіткнення між автомобілями. Таким чином пояснення ОСОБА_3 узгоджуються з вказаними даними. Інші докази на підтвердження вини ОСОБА_3 у справі відсутні.

Суд не вправі надавати оцінку діям водія автомобіля марки «Hyundai ACCENT» номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_4 в силу своєї диспозитивності, проте вважає, що в діях ОСОБА_3 відсутні порушення п. 10.2 ПДР України як і причинно наслідковий зв"язок із виникненням ДТП, тому провадження відносно нього слід закрити, у зв"язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Суд вважає, що в даній обстановці водій автомобіля «Mitsubishi Lancer» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_3 , виконав вимоги п. 10.2 ПДР в повній мірі, а отже ДТП сталася не з його вини та про можливу винуватість іншого учасника.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 року, заява №16347/02 та «Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 року, заява №3 6673/04).

Окрім того, відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України N1376 від 06.11.2015 року, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому, зазначаються, зокрема, у графі «назва документа, серія, №, ким і коли виданий» - документ, що посвідчує особу (серія, номер паспорта, дата видачі і назва органу, що його видав, або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила правопорушення (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток тощо), дата видачі і найменування органу (установи, підприємства, організації), що його видав(ла)). Так, всупереч пункту 9 розділу ІІ Інструкції №1376 в протоколі серія ЕПР 1 №480526: у графі «Особу встановлено: посвідчення водія НОМЕР_3 », однак не зазначено коли та ким воно видане, яким органом.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року в рамках справи № 524/5536/17, адміністративне провадження № К/9901/1403/17 зроблено правовий висновок, що відеозапис, поданий поліцією на підтвердження факту порушення водієм правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Відповідно до імперативного припису частини другої статті 283 КУпАП, чітко передбачено імперативний обов`язок щодо зазначення технічного засобу яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Окрім того, в даному протоколі про адміністративне правопорушення від 11.10.2025 року серії ЕПР 1 №480526, у графі «технічний засіб відеозапису» вказано «М504/21», однак до протоколу не долучено ніяких матеріалів, жодного носія з відеозаписом з портативних відеореєстраторів щодо обставин складання даного протоколу про адміністративне правопорушення, при цьому відомості про неможливість надання такого відеозапису суду в наданих матеріалах також відсутні.

19 грудня 2025 року на вимогу суду Вараським РВП наданий відеозапис на DVD диску до протоколу ЕПР 1 №480526 із нагрудної камери поліцейського. Одночасно Вараський РВП ГУНП в Рівненській області повідомиляє, що відеозапис моменту зіткнення відсутній, оскільки дана ділянка дороги не оснащена камерами відеоспостереження. Відеокамери, які ролзміщені на автодорозі Т-1808, в межах блокпостузберігають відеозапис впроджовж двох місяців, тому станом на 18.12.2025 року вищевказані відеокамери не містять запису події.

Крім того, як зазначено у п.1 розділу ІХ (Додаток 8) Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року - у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються: схема місця ДТП (додаток 8), яку підписують учасники ДТП та поліцейський; пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності); показання технічних приладів (у разі їх наявності); показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності); інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1, 279-4 цього Кодексу.

Вище зазначені факти свідчать про неналежність доказів у справі, які не тільки не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема стосовно обставин вчинення особою діяння, що ставиться їй у провину, але і оформлені у такий спосіб, який викликає сумніви щодо об`єктивності і повноти що могло нести формальний характер з метою притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_3 не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Вина ОСОБА_3 в інкримінованому йому правопорушенні належними та допустимими доказами не доведена, а обставини зазначені в протоколі не підтверджені.

Дані висновки суду нічим не спростовані.

Як зазначено в ч.1,2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Щодо формулювання суті адміністративного правопорушення, то Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винність у скоєнні якого певною особою має доводитись в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винності особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі Тейшейра де Кастор проти Португалії від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі Шабельник проти України від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод. Також ЄСПЛ неодноразово наголошував, зокрема, в рішеннях у справах Гурепка проти України (N2) від 08 квітня 2010 року, Лучанінов проти України від 09 червня 2011 року на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого і при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка є джерелом права в Україні, кожному гарантовано право на справедливий суд.

За своєю структурою стаття 6 Конвенції в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» відповідно до якого, у випадках, коли суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

З дослідженої схеми ДТП не вбачається, що саме ОСОБА_3 порушив Правила дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Дані наявні в матеріалах справи, схема місця дорожньо-транспортної пригоди, в якій зафіксована дорожня обстановка, місце зіткнення транспортних засобів та їх механічні пошкодження, підтверджують лише факт дорожньо-транспортної пригоди, проте з достовірністю не вказують на порушення саме ОСОБА_3 вимог Правил дорожнього руху, які ставляться йому в обвинувачення.

Як вбачається із долученого Вараським РВП до матеріалів справи відеозапису, на ньому не зафіксовано момент ДТП.

Отже, матеріали справи про адміністративне правопорушення, наявні у розпорядженні не містять даних на підтвердження порушення ОСОБА_3 п. 10.2 ПДР України, оскільки дані, що містяться в схемі з місця ДТП та відео після Дорожньо-транспортної пригоди, свідчать про те, пояснення ОСОБА_3 надані у судовому засіданні знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв`язку із чим, суд дійшов висновку про те, що дані викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають фактичним обставинам дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 11.10.2025.

Таким чином, оцінка наявних доказів у їх сукупності не дозволяє дійти беззаперечного висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку із чим, провадження щодо останнього підлягає закриттю за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Факт вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме порушення водієм п. 10.2 ПДР що призвело ДТП, суд вважає недоведеним.

За таких обставин та враховуючи зазначені норми Закону, суддя приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП слід закрити, відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 124, ст. 245, 247, 251, 268, 280, 294 КУпАП, ст. 62 Конституції України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП щодо ОСОБА_3 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена на підставі ст.294 КУпАП особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд Рівненської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: