Справа №591/4222/25 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Ковтун О. М.
Номер провадження 33/816/921/25 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання Кислої Ю.М., захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Скляренко Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду м. Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 30 квітня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 30 квітня 2025 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік за те, що він 16.04.2025 о 01-33 год у м. Суми по вул. Харківська, 77/1, керував т/з Renault Laguna, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з та у закладі охорони здоров`я КПН СОР «ОКМЦСНЗ» категорично відмовився, що зафіксовано на відеореєстратор Xiaomi YI CAR DVR. Своїми діями порушив п. 2.5 ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови Зарічного районного суду м. Суми від 30 квітня 2025 року, скасувати оскаржувану постанову судді, провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог поновлення строку на апеляційне оскарження постанови вказував, що в судовому засіданні він участі не приймав, дізнався про винесення постанови 03 червня 2025 року з офіційного сайту Судової влади, є діючим військовослужбовцем, у період з 30 квітня 2025 року по теперішній час виконує бойові завдання у Донецькій області.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що судова повістка йому направлена не була, він не був належно повідомленим про час та місце розгляду справи.

Зазначав, що посадова особа ВСП не була залучена до проведення огляду на стан сп`яніння.

Вважав, що його огляд на стан сп`яніння мав відбуватись тільки посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління ВСП у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів, відповідно до порядку, встановленого ч.2-7 ст.266-1 КУпАП, а не поліцейськими.

Наголошував, що він є учасником бойових дій, у зв`язку з чим звільнений від сплати судового збору на підставі п.12, 13 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Заслухавши захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Скляренко Ю.С., яка підтримала подану апеляційну скаргу, просила її задовольнити, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали даної справи, відеофайли та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, в судовому засіданні 30 квітня 2025 року ОСОБА_1 присутній не був, копія оскаржуваної постанови була направлена на адресу його проживання, вказану в матеріалах справи 30 квітня 2025 року, разом з тим, матеріали справи містять конверт з копією оскаржуваної постанови, який повернувся на адресу суду у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

Враховуючи вказані обставини, з метою забезпечення особі її права доступу до правосуддя для захисту своїх прав, апеляційний суд вважає за необхідне поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Зарічного районного суду м. Суми від 30 квітня 2025 року, як такий, що пропущений ним з поважних причин.

Щодо постанови судді Зарічного районного суду м. Суми від 30 квітня 2025 року, яку апелянт просив скасувати, то тут апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Дослідивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, оскільки підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №301817 від 16.04.2025 року, який за змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП і сумнівів не викликає, містить всі обставини, які складають об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП (а.с. 1),

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд ОСОБА_1 не проводився (а.с. 3);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого огляд ОСОБА_1 не проводився (а.с. 4).

- відеозаписом на оптичних носіях даних, з якого вбачається, що працівниками поліції був зупинений транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування з водієм працівниками поліції були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі, ОСОБА_1 погоджується пройти огляд в медичному закладі, а по прибуттю відмовляється від проходження огляду. Після чого на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 7).

Дослідивши вказані матеріали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

Щодо тверджень апелянта про те, що судова повістка йому направлена не була, він не був належно повідомленим про час та місце розгляду справи, то їх апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки з матеріалів справи, а саме з протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається що ОСОБА_1 був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що він поставив свій підпис. Крім цього, ОСОБА_1 отримав копію протоколу, в якій також було зазначено час та місце розгляду справи.

Доводи апелянта про те, що посадова особа ВСП не була залучена до проведення огляду на стан сп`яніння, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки матеріали справи не містять даних про те, що у визначений у протоколі час водій ОСОБА_1 перебував під час виконання своїх обов`язків військовослужбовця.

Навпаки, як вбачається з відеозапису боді камери працівника поліції ОСОБА_1 пояснював поліцейським, що він їде додому, про перебування при виконанні обов`язків військовослужбовця не повідомляв.

За таких обставин, порядок огляду водія ОСОБА_1 , який керував цивільним автомобілем на стан алкогольного сп`яніння здійснювався в загальному порядку, встановленому ст. 266 КУпАП.

Щодо доводів апелянта про те, що його огляд на стан сп`яніння мав відбуватись тільки посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління ВСП у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів, відповідно до порядку, встановленого ч.2-7 ст.266-1 КУпАП, а не поліцейськими, апеляційний суд зазначає наступне.

За змістом ст. 266-1 КУпАП огляд на стан сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром, лише щодо військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.

Відповідно до ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Як було встановлено, у даному випадку військовослужбовець ОСОБА_1 був виявлений 16 квітня 2025 року о 01 год 33 хв у АДРЕСА_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, тобто поза межами території будь-якої військової частини.

У ч. 2 ст. 266 КУпАП зазначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Даний порядок визначає процедуру огляду водіїв, в той же час положення ст. 266-1 КУпАП передбачають порядок огляду військовослужбовців. При цьому статус водія є спеціальною нормою для військовослужбовців і тому, при проведенні огляду військовослужбовця водія, таку процедуру проводить поліція, у випадку проведення огляду військовослужбовця пішохода такий огляд проводить військова служба правопорядку. Таким чином, під час процедури огляду на стан сп`яніння водія представника військової служби правопорядку не повинні запрошувати.

Суд зазначає, що об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Чинним законодавством не передбачено виключень для військовослужбовців щодо їх обов`язку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до п. 2.5 ПДР України, і вони, як і всі особи, що керують транспортними засобами на території України зобов`язані дотримуватися ПДР.

Таким чином, співробітниками поліції була дотримана процедура огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , передбачена ст. 266 КУпАП, а також вірно кваліфіковані його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З врахуванням як вищезазначеного, а також тих обставин, що неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, за яких постанова судді підлягала б до скасування з прийняттям апеляційним судом нової постанови під час апеляційного перегляду не встановлено, підстави для задоволення вимог апелянта відсутні.

Разом з тим, апеляційний суд вважає безпідставним стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з ч.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На час розгляду даної справи суддею суду першої інстанції, розмір судового збору складав 605 грн. 60 коп.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, зокрема, до яких, зокрема, згідно п.13 ч.1, віднесено учасників бойових дій, постраждалих учасників Революції Гідності, Героїв України.

З огляду на те, що матеріалами даного провадження підтверджується те, що 24 липня 2024 року ОСОБА_1 було надано статус учасника бойових дій, підстави для стягнення з останнього судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп. були відсутні.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що за результатом апеляційного розгляду оскаржуване рішення судді суду першої інстанції слід змінити та звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п.13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», на часткове задоволення вимог поданої ОСОБА_1 апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити особі, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Зарічного районного суду м. Суми від 30 квітня 2025 року.

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 30 квітня 2025 року відносно ОСОБА_1 в частині вирішення питання щодо стягнення судового збору - змінити.

Виключити з резолютивної частини постанови судді Зарічного районного суду м. Суми від 30 квітня 2025 року вказівку суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

В іншій частині постанову залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.