КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2025 року

м. Київ

провадження № 33/824/5815/2025

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Євграфової Є. П.,

при секретарі Мудрак Р. Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Домітращук Ірини Михайлівни, в інтересах ОСОБА_1 ,

на постанову Солом`янського районного суду міста Києва у складі судді Педенка А. М.,

від 13 листопада 2025 року

у справі №760/20509/25 Солом`янського районного суду міста Києва

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП

громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )

В С Т А Н О В И В :

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 13 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі в однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 80 коп.

На дану постанову 23.11.2025 захисник Домітращук І. М., в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову про адміністративне правопорушення, справу за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність складу адміністративного правопорушення. Вважає, що справа була розглянута поверхнево, без врахування фактичних обставин по справі, а висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 ПДР України є необґрунтованим.

Вказувала, що відеозйомка не проводилась безперервно, що є порушенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затверджену наказом МВС України 18.12.2018 №1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 за №28/3299. Відсутність безперервного відеозапису ставить під сумнів законність проведених співробітниками поліції процесуальних дій та позбавляє можливості об`єктивно перевірити обставини пов`язані із виявленням та фіксацією адміністративного правопорушення у випадку їх оспорення.

Наполягає, що водій не відмовлявся від огляду, а лише просив відтермінувати його через погане самопочуття (напад бронхіальної астми), що поліцейські помилково трактували як відмову. Також наголошує на порушенні права на захист, оскільки поліцейські належним чином не роз`яснили зміст права на надання письмових пояснень у протоколі. Апелянт посилається на практику ЄСПЛ щодо презумпції невинуватості та стандарту доведення вини «поза розумним сумнівом».

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник Домітращук І. М. не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від захисника Домітращук І. М. 18.12.2025 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи через її зайнятість в іншому судовому засіданні, призначеному на 19.12.2025 в Подільському районному суді міста Києва. Також ОСОБА_1 перебуває на лікарняному, про що до клопотання було доучено копія листа тимчасової непрацездатності.

Суд апеляційної інстанції, вважає заявлене клопотання про відкладення розгляду справи необґрунтованим, а причини неявки захисника - неповажними, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 44 Правил адвокатської етики, адвокат не повинен вчиняти дій, спрямованих на невиправдане затягування судового розгляду справи. Крім того, стаття 27 Правил зобов`язує адвоката намагатися оперативно виконувати доручення клієнта, дотримуючись при цьому всіх інших вимог закону.

Обґрунтовуючи подане клопотання про участь в іншому судовому засіданні, захисник не надала доказів призначення іншої справи на 19.12.2025, про яку зазначала в клопотанні.

Виходячи з відомостей, розміщених на сайті Судова влада, які є в загальному доступі, вбачається, що розгляд справи №758/10530/25 в Подільському районному суді міста Києва призначено 10.12.2025, тоді як дана справа призначена до розгляду 02.12.2025. Отже станом на 02.12.2025, захисник вже була обізнана про наявність призначеного розгляду в апеляційному суді на ту саму дату або час, доказом чого є звіти про доставку вхідної кореспонденції як до електронного суду та і на електрону пошту захисника Домітращук І. М.

Апеляційний суд зазначає, що сама по собі участь захисника в іншому судовому провадженні (засіданні) не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи. Надаючи перевагу участі в іншому засіданні, яке було призначено вже після отримання повідомлення про розгляд даної справи, без належного обґрунтування такої пріоритетності, захисник фактично створив умови для затягування розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи практику ЄСПЛ щодо обов`язку сторін демонструвати готовність брати участь у розгляді та утримуватися від зволікань, суд розцінює таку поведінку як неналежну організацію професійної діяльності, що призводить до порушення розумних строків розгляду справи, а тому визнає причини неявки неповажними та вважає за можливе розглянути справу за відсутності захисника.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до змісту протоколу серії ЕПР1 № 381750 від 05.07.2025 про адміністративне правопорушення, 05.07.2025 о 03 год 45 хв по пр-т Лобановського, 112 в м. Києві водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Kia Ceed» д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації рухів і різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя. Проходити огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, районний суд виходив з доведеності вини останнього у порушенні ним вимог пункту 2.5 ПДР України, що підтверджується матеріалами даної справи про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд погоджується з такими висновком суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Окремим видом адміністративних правопорушень є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений статтею 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 .12.2008 № 1103, та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС і МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015.

Згідно з частинами 1-3, 5 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, підлягають відстороненню та оглядові. Огляд проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в закладах охорони здоров`я у разі незгоди особи з результатами огляду на місці. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу. Огляд особи на стан сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи наявні: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 381750 від 05.07.2025, картка обліку адміністративного правопорушення, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції.

Доводи апеляційної скарги про відсутність факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та посилання на погане самопочуття не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Положення пункту 2.5 Правил дорожнього руху України імперативно встановлює обов`язок водія пройти медичний огляд на стан сп`яніння на вимогу поліцейського. Невиконання цього обов`язку утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Для складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, мотиви відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння не мають юридичного значення. Достатньо самого факту зафіксованої у встановленому порядку відмови від виконання законної вимоги уповноваженої особи. Це обумовлено формальним складом правопорушення, метою забезпечення безпеки дорожнього руху та відсутністю відповідних винятків у законодавстві.

Стала судова практика та системний аналіз статті 266 КУпАП підтверджують, що така відмова не обмежується виключно прямою (вербальною) заявою про незгоду. Вона охоплює також випадки фактичного ухилення або кваліфікованої бездіяльності водія. Будь-яка пасивна поведінка - мовчазне ігнорування законних вимог поліцейського, навмисне затягування часу, висунення необґрунтованих вимог чи відмова виконувати процесуальні дії (наприклад, вийти з транспортного засобу, слідувати до медичного закладу) - якщо вона призводить до неможливості завершити процедуру огляду у встановлений законодавством термін (зокрема, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав), юридично кваліфікується як відмова. Таке ухилення визнається закінченим адміністративним правопорушенням, оскільки воно фактично і свідомо перешкоджає реалізації державної функції щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Із досліджених відеозаписів вбачається, що працівники поліції неодноразово пропонували водію пройти відповідний огляд. Однак ОСОБА_1 фактично відмовився, ігноруючи законні вимоги про невідкладність огляду, посилаючись на стан здоров`я без виклику швидкої допомоги для госпіталізації, чим затягував процес оформлення. Волевиявлення ОСОБА_1 на відмову від проходження огляду у передбаченому законом порядку (на місці або в закладі охорони здоров`я саме в момент зупинки) було добровільним та усвідомленим.

Стосовно доводів скарги про порушення права на надання пояснень, суд зазначає таке. Законодавство надає особі, щодо якої складається протокол про адміністративне правопорушення, право відобразити у ньому свої пояснення, зауваження та доводи. У даній ситуації ОСОБА_1 міг би використати це право для фіксації своїх скарг на стан здоров`я або на дії поліцейських безпосередньо в протоколі.

Знехтування цим правом на момент складання протоколу, незважаючи на надану можливість, призвело до того, що його позиція як водія не була належним чином зафіксована у первинному процесуальному документі. Натомість, у матеріалах справи (в протоколі) зафіксовано лише короткий запис про незгоду. Це створює враження непослідовності у його доводах, викладених у апеляційній скарзі, оскільки первинна можливість детально вказати на порушення була ним проігнорована.

З точки зору принципу «поза розумним сумнівом» (in dubio pro reo), відсутність конкретних заперечень щодо процедури огляду безпосередньо у момент фіксації правопорушення не створює автоматично розумного сумніву щодо достовірності складеного протоколу чи інших доказів. Коли особі надається можливість висловити свою позицію і вона цією можливістю не користується належним чином, це позбавляє її доводи, висловлені пізніше в апеляційній скарзі, належного первинного підкріплення.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення вимог Інструкції № 1026 в частині безперервності відеозапису, апеляційний суд зазначає наступне.

Метою відеофіксації є забезпечення об`єктивності та прозорості процесуальних дій. Як вбачається з досліджених матеріалів, наявні відеозаписи з нагрудних камер поліцейських повно та чітко відображають хід спілкування поліцейського з водієм, момент висловлення вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння та безпосередню реакцію водія на цю вимогу.

Зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейськими за допомогою нагрудного відеореєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Сам по собі факт дискретності (переривчастості) роботи бодікамер, зумовлений технічними особливостями їх функціонування (буферизація, активація запису тощо), не може бути безумовною підставою для визнання доказу недопустимим, якщо зафіксований обсяг інформації є достатнім для встановлення обставин, що входять до предмету доказування. У даному випадку відеозапис містить безперервний фрагмент, що фіксує відмову водія (ухилення) від виконання законної вимоги поліцейського, що є достатнім для кваліфікації дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисником не наведено жодних переконливих доводів того, що можливі технічні перерви у записі приховали будь-які незаконні дії поліцейських або обставини, що виправдовують водія. А тому, суд розцінює такі твердження як спосіб захисту, спрямований на уникнення відповідальності за вчинене правопорушення, які не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції відповідно до ст. 280 КУпАП належним чином встановлено обставини, що мають значення для правильного вирішення цієї справи.

Підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Домітращук Ірини Михайлівни, в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 13 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. П. Євграфова