ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Русєвої А.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Тищука В.В.,

захисника Мороз А.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

24.08.2025 року о 23:10 год. у м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 43, керував транспортним засобом, а саме електросамокатом «Jet» 200335, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різка зміна шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора «Драгер» або в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, незважаючи на належне сповіщення про дату, час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомив, жодних клопотань не надавав, у зв`язку із чим, суд з`ясувавши думку захисника, вважає за можливе розгляд справи здійснити за відсутності ОСОБА_1 . При цьому, суд враховує, що участь особи, яка притягується до відповідальності у такій категорії справ не є обов`язковою, а участь ОСОБА_1 в судовому засіданні забезпечена участю його захисника.

У судовому засідання захисник Мороз А.А. зазначила, що ОСОБА_1 не визнає своєї вини у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, оскільки з представлених суду доказів чітко не вбачається, що ОСОБА_1 керував електросамокатом. Працівниками поліції фактично не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки на місці не було в наявності газоаналізатора, а направлення на огляд на стан сп`яніння до спеціального медичного закладу не було вручене, що свідчить про порушення процедури. При цьому, сам ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння та погоджувався, про що постійно стверджував, а потім самостійно пройшов медичний огляд на стан сп`яніння за результатами якого складено висновок, згідно якого ОСОБА_1 не перебував в стані сп`яніння. Захисниця стверджує про порушення з боку поліцейських яке полягало у невідстороненні ОСОБА_1 від керування електросамокатом, а сам електросамокат не є транспортним засобом в розумінні ПДР.

У зв`язку із зазначеними обставинами захисник просила справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши захисника, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, дослідив докази, зібрані у справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Так, аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №433303 від 25.08.2025 року, відповідно до якого ОСОБА_1 у м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 43, керував транспортним засобом, а саме електросамокатом «Jet» 200335, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різка зміна шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора «Драгер» або в медичному закладі відмовився;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «ООМЦПЗ» ООР від 25.08.2025 року, згідно якого у результаті огляду ОСОБА_1 , проведеного поліцейським, в останньої виявлені ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різка зміна шкірного покриву обличчя;

- відеозаписами з нагрудних реєстраторів працівників поліції, відповідно до якого ОСОБА_1 було зупинено працівниками патрульної поліції, коли той рухався тротуаром на електросамокаті. після того як поліцейські висловили вимогу зупинитись ОСОБА_1 став тікати. Далі, після того, як ОСОБА_1 наздогнали та затримали, він був доставлений до відділку поліції. Під час слідкування до відділку поліції, а потім і самому відділку, поліцейські неодноразово через виявлені ознаки сп`яніння, пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, роз`яснюючи при цьому процедуру та його права, проте ОСОБА_1 повідомив, що він викликав свого захисника та лише тоді він може пройти огляд в медичному закладі.

Таким чином, дослідивши наявні в матеріалах справи відеозаписи з нагрудних реєстраторів працівників патрульної поліції, суд вважає, що хоча ОСОБА_1 і не висловлював категоричної відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, але його дії, які проявлялись у запереченні пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з посиланням, що необхідно зачекати адвоката та після цього він пройде огляд в медичному закладі, безумовно свідчили про ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, зокрема затягування часу з моменту зупинки до складання протоколу, що в свою чергу свідчить про відмову від проходження такого огляду.

Суд констатує, що хоча відеозапис і містить фрагменти, де ОСОБА_1 говорить, що пройде огляд, але за певних умов, такі дії та поведінка притягуваного, які зафіксовані на відеозаписі беззаперечно свідчать про стійке небажання та ухилення (відмову) ОСОБА_1 пройти на вимогу поліцейського огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. Суд визнає, що дії ОСОБА_1 з моменту його затримання про надання нібито згоди на проходження огляду, але після того як приїде його захисник, а потім висування інших умов проходження такого огляду, свідчать лише про те, що його нібито згода на проходження огляду на стан сп`яніння була вдаваною і не мала на меті виконання законних вимог поліцейського, щоб у подальшому, з метою уникнути відповідальності, стверджувати, що він від такого огляду не відмовлявся.

Відтак, дослідженим судом відеозаписом спростовані твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння.

Більш того, з долученого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису з нагрудних реєстраторів працівників поліції вбачається послідовність подій, з яких чітко можна встановити:

- керування ОСОБА_1 транспортним засобом;

- повідомлення працівниками патрульної поліції причини зупинки ОСОБА_1 ;

- встановлення поліцейськими ознак алкогольного сп`яніння та відповідно вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та відповідно фактична відмова ОСОБА_1 від проходження такого огляду.

Дані обставини свідчать про дотримання працівниками патрульної поліції ЗУ «Про національну поліцію» та нормативних актів, якими унормовано процедуру проведення огляду осіб на стан сп`яніння та складання протоколів про адміністративні правопорушення, тому твердження сторони захисту щодо порушення процедури суд визнає голослівними.

Таким чином, за встановлених судом обставин та досліджених доказів, суд приходить до однозначного висновку, що незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, його вина у відмові проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння при обставинах, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується відеозаписами долученими до матеріалів справи, яким встановлено, факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння та його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд визнає зазначені докази допустимими, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог ст.266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року №1103, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.

Відтак, незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, його вина підтверджена в суді належними та допустимим доказами.

Таким чином, аналіз сукупності усіх досліджених доказів дозволяє дійти висновку про наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та про доведеність вини ОСОБА_1 в його вчиненні.

Як було вище наведено, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №433303 від 25.08.2025 року, ОСОБА_1 24.08.2025 року о 23:10 год. у м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 43, керував транспортним засобом, а саме електросамокатом «Jet» 200335, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різка зміна шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора «Драгер» або в медичному закладі відмовився, порушивши вимоги п. 2.5 ПДР України.

Зі змісту ч.1 ст.266 КУпАП, оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння підлягають особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння.

Відповідно до п. 2 Розділу І «Загальні положення» Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У п. 3 Розділу І «Загальні положення» Інструкції визначені ознаки алкогольного сп`яніння, які дають підстави поліцейському вважати, що особа перебуває у стані сп`яніння, серед яких визначено: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, що і було фактично виявлено поліцейським у притягуваної, а тому були підставою для проведення його огляду.

Відповідно до п. 2.5. ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З викладеного слідує, що ОСОБА_1 , порушуючи вимоги п. 2.5 ПДР України, який передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, на вимогу поліцейського від проходження такого огляду відмовилася.

Оцінюючи твердження сторони захисту про те, що працівниками поліції фактично не було запропоновано ОСОБА_1 проходження медичного огляду на стан сп`яніння, оскільки на місці був відсутній «Драгер», а сам ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, суд визнає їх голослівними, з огляду на те, що поведінка притягуваного з моменту зупинки транспортного засобу, яка зафіксована на відеозаписі, долученого до протоколу свідчила про протилежне та фактичну відмову від проходження огляду та затягування часу.

Твердження сторони захисту, що направлення на медичний огляд водія було складено, але не було вручено ОСОБА_1 , оскільки вони спростовуються відеозаписами, долученими до матеріалів справи.

Судом відхиляється копія висновку, наданого захисником, згідно якого ОСОБА_1 пройшов самостійно медичний огляд на стан сп`яніння та в нього не було встановлено стану сп`яніння, оскільки у цій справі розглядається порушення водієм саме п.2.5 ПДР та відповідальність за відмову водія на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння, а не за перебування у такому стані.

Щодо тверджень захисниці про порушення з боку поліцейських яке полягало у невідстороненні ОСОБА_1 від керування електросамокатом, то суд їх не бере до уваги, оскільки за обставин правопорушення вчиненого ОСОБА_1 , які зафіксовані на відеозаписі, де вбачається, що ОСОБА_1 , який рухався на електросамокаті тротуаром, було зупинено працівниками патрульної поліції. Після того як поліцейські висловили вимогу зупинитись ОСОБА_1 став тікати. Далі, після того, як ОСОБА_1 наздогнали та затримали, він був доставлений до відділку поліції. За такого суд, констатує, що фактично відбулось відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Що стосується тверджень сторони захисту про те, що електросамокат не є транспортним засобом, то вони є безпідставними, у зв`язку із чим суд зауважує на наступному.

Відповідно до п.1.10 ПДР транспортний засіб пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Згідно з абз. 3 ч. 1 Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24.02.2023 № 2956-IX, який набрав чинності 23.03.2023, електричний колісний транспортний засіб - дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.

Тобто, вищевказаним законом електросамокати були віднесенні до категорії транспортних засобів і з дня набрання чинності цим Законом керування електросамокатом в стані сп`яніння або відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, тягне відповідальність, встановлену статтею 130 КУпАП. При цьому захисник ОСОБА_3 будучи фахівцем в галузі права та діючим адвокатом, має бути обізнаною про внесення змін до законодавства України.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами, суд вважає необґрунтованою позицію сторони захисту про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки така позиція була спростована дослідженими доказами та суд визнає її такою, яка переслідує мету уникнути відповідальності за вчинене.

З викладеного слідує, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Судом враховується характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Суд враховує те, що ОСОБА_1 вчинив умисне правопорушення, характер якого вказує на те, що воно є грубим адміністративним правопорушенням.

Обставин, які відповідно до ст.ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , за вчинене ним адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, беручи до увагу особу ОСОБА_1 , а також безальтернативну санкцію ч.1ст.130 КУпАП, суд дійшов висновку, що з метою його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень на нього необхідно накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладання на правопорушника адміністративного стягнення з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст.283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси А.С. Русєва

Єдиний унікальний номер справи: №522/20087/25

Номер провадження №3/522/6891/25

Головуючий суддя Русєва А.С.