Рівненський апеляційний суд
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року м. Рівне

Справа № 565/2294/25

Провадження № 33/4815/1074/25

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І.,

з участю: секретаря судового засідання Міщук Л.А.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Мороченця Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Мороченця Я.І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Вараського міського суду Рівненської області від 07 листопада 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вараського міського суду Рівненської області від 07 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень. Позбавлено ОСОБА_1 права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

З матеріалів справи вбачається, що 02 вересня 2025 року, о 00 год. 48 хв., ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Subaru Forester, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Вараш, по м-ну Вараш, буд.17, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Результат огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, проведеного на місці зупинки транспортного засобу приладом «Drager Alcotest 6820», становив 1,50 ‰, чим порушив п.2.9а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі захисник Мороченець Я.І. просить постанову місцевого суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у момент, зазначений у протоколі, а сам він не виконував функцій водія. Вказує, що наявні відеозаписи не містять жодного руху автомобіля, що виключає об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Вважає, що неналежне забезпечення безперервної відеофіксації, непред`явлення відео з реєстратора службового автомобіля, а також відсутність свідків при оформленні матеріалів, ставлять під сумнів достовірність викладених у протоколі обставин та роблять такі докази недопустимими. Наголошує, що ОСОБА_1 раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, тому, розгубившись, неправильно зрозумів дії поліцейських, вважаючи, що його мають намір перевіряти за порушення комендантської години.

Заслухавши доводи ОСОБА_2 та його захисника Мороченця Я.І. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та постанову суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

За положеннями ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення. Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно особа, відносно якої складено протокол, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно з ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Проте, всупереч вказаних вимог закону, місцевий суд не з`ясував всі обставини справи та дійшов невірного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Обґрунтовуючи своє рішення в частині винуватості ОСОБА_1 у вчинені зазначеного правопорушення суддя місцевого суду послався на протокол про адміністративне правопорушення та матеріали справи.

Разом з тим, у ході апеляційного розгляду справи встановлено, що відомості, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають фактичним обставинам справи та не узгоджується з доданими до нього матеріалами.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 01 вересня 2025 року близько 23:00 разом із товаришами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебував у гаражі, де ремонтували автомобіль, після чого вирішив підвезти їх додому. Зазначив, що припаркувавшись поблизу будинку №17 у мікрорайоні Вараш, ОСОБА_4 пішов додому, а ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_1 у зв`язку з настанням після опівночі дня його народження відсвяткувати цю подію. В автомобілі була пляшка коньяку та пластикові стаканчики, з яких вони вживали алкоголь, перебуваючи в салоні автомобіля. Близько 00:30 товариш пішов додому. ОСОБА_1 вказав, що двигун автомобіля був заведений з метою заряджання мобільного телефону. Також пояснив, що керував транспортним засобом у тверезому стані приблизно за годину до моменту, коли до його автомобіля підійшли працівниками поліції.

Свідок ОСОБА_4 , будучи допитаним у судовому засіданні, підтвердив показання ОСОБА_1 та пояснив, що 01 вересня 2025 року близько 23:00 разом із товаришами ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебував у гаражі, де алкогольних напоїв вони не вживали. Також свідок зазначив, що після того, як ОСОБА_1 підвіз їх до будинку АДРЕСА_1 , він пішов додому у зв`язку з наближенням початку комендантської години.

З постанови місцевого суду вбачається, що під час розгляду справи було допитано свідка ОСОБА_3 , який пояснив, що 01 вересня 2025 року разом із товаришем ОСОБА_1 перебував у гаражі, де вони ремонтували автомобіль. До будинку ОСОБА_1 вони приїхали перед початком комендантської години. Після настання опівночі він привітав ОСОБА_1 з днем народження, після чого останній запропонував відсвяткувати подію та вжити коньяк. Зі слів свідка, з метою заряджання мобільного телефону ОСОБА_1 завів автомобіль. Близько 00 год. 45 хв. ОСОБА_3 пішов додому, по дорозі помітив патрульний автомобіль з увімкненими проблисковими маячками. Наступного дня ОСОБА_1 повідомив йому, що до нього під`їжджали працівники поліції.

Апеляційний суд приймає пояснення ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , оскільки вони узгоджуються з матеріалами справи.

Так, згідно досліджених судом відеозаписів з нагрудних відеокамер працівників поліції вбачається, що екіпаж патрульної поліції заїжджає в двір багатоквартирного житлового будинку, після чого працівник патрульної поліції підходить до транспортного засобу Subaru Forester, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який стоїть з незапущеним двигуном та перебуває у нерухомому стані (файл 0248, час 00:08).

З вказаних відеозаписів неможливо встановити, що вказаний транспортний засіб рухався та був зупинений працівниками поліції за допомогою проблискових маячків, або спеціальним звуковим сигналом.

Таким чином, вказаним відеозаписом, який є об`єктивним доказом у справі, не підтверджено факт керування вказаним транспортним засобом, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Транспортний засіб мав бути зупинений, тобто до самої зупинки мав знаходитись в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли він рухається, коли ж особа перебуває біля свого транспортного засобу склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відсутній, оскільки така особа не керувала транспортним засобом.

Будь-яких інших доказів, які підтверджували б факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Subaru Forester, реєстраційний номер НОМЕР_1 , матеріали справи не містять.

Так, у рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів cуд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Зазначене викладено в п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України».

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст.62 Конституції України.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, та те, що ОСОБА_1 не погоджується із складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення, категорично заперечує факт керування транспортним засобом після вживання алкогольних напоїв, суд приходить до висновку, що його вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не доведена достатніми, допустимими та достовірними доказами.

З врахуванням викладеного, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати постанову апеляційного суду та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Мороченця Я.І. задовольнити.

Постанову Вараського міського суду Рівненської області від 07 листопада 2025 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович