Провадження № 33/4808/839/25
Категорія ст.124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Болюк І. І.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю захисника адвоката Івонюка В.М. та представника потерпілої ОСОБА_1 адвоката Калинюка Р.С.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника потерпілої адвоката Калинюка Р.С. на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2025 року, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №400946 від 24.07.2025 року, ОСОБА_2 26.06.2025 року о 16 год. 30 хв. в с.Крихівці Івано-Франківської МТГ, керуючи транспортним засобом марки КАМАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , дорогою з ґрунтовим покриттям та виконуючи маневр повороту ліворуч на дорогу з асфальтним покриттям на вул.Вивізна, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не переконався в безпечності маневру, не надав переваги в русі автомобілю марки LEXUS ES 350, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , що призвело до їх зіткнення. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, а пасажири транспортного засобу марки LEXUS ES 350 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримали тілесні ушкодження, згідно довідок лікаря. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.3 б та п.16.11 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2025 року провадження щодо ОСОБА_2 закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення

Не погодившись з вказаним рішенням суду представник потерпілої адвокат Калинюк Р.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Івано-Франківського міського суду від 25.11.2025 року та прийняти нову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти адміністративне стягнення.

Вказує, що потерпіла вважає, дану постанову незаконною та необґрунтованою. Наведені в постанові доводи суду не відповідають дійсним обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам.

Зазначає, що при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції не надано оцінки та залишено поза увагою первинні пояснення ОСОБА_2 від 26.06.2025 року, згідно яких останній пояснив, що виконуючи поворот ліворуч, переконавшись у відсутності перешкод, настільки це дозволяла можливість огляду через високі кущові насадження, при виїзді зіткнувся з автомобілем Лексус 350д.н.з. НОМЕР_2 , який побачив перебуваючи поперек дороги.

Крім того, не надано оцінки діям ОСОБА_2 щодо створення аварійної ситуації, механізму утворення дорожньо-транспортної пригоди, габаритам транспортних засобів та діям кожного з водіїв.

До початку судового розгляду на адресу івано-Франківського апеляційного суду надійшло заперечення на апеляційну скаргу, яке подане захисником адвокатом Івонюком В.М., в якому останній зазначає, що на думку сторони захисту, у своїй постанові суд першої інстанції у повному обсязі відобразив обставини, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди, безпосередньо опитав водія ОСОБА_2 , детально дослідив протокол про адміністративне правопорушення, протокол огляду місця події та схему до нього, фотознімки з місця події, висновки інженерно-транспортних та фототехнічної експертиз, надав юридичну оцінку цим доказам у розумінні їх належності, достатності та взаємозв`язку, звернув увагу на те, що щодо водія ОСОБА_1 закрито адміністративне провадження у зв`язку із закінченням строків давності накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, що є нереабілітуючою обставиною і дане рішення набуло законної сили. Вважає, що у задоволенні апеляційної скарги адвоката Калинюка Р.С. слід відмовити, оскільки під час судового розгляду водій ОСОБА_2 надав логічні, послідовні, змістовні і такі, що підтверджуються матеріалами справи, пояснення, які не були спростовані потерпілою стороною. Так, у своєму поясненні суду водій ОСОБА_2 зазначив, що свою вину не визнає, оскільки вважає, що не створював перешкоди іншому транспортному засобу і, виконуючи маневр повороту ліворуч, покинув зустрічну смугу руху та у момент зіткнення повністю автомобілем перебував на своїй смузі руху, а водій ОСОБА_1 необґрунтовано змінила напрямок руху та виїхала на смугу зустрічного руху де й відбулось зіткнення.

Вважає, що зазначені обставини повністю підтверджується об`єктивними даними протоколу огляду місця події, фотознімками та висновком інженерно-транспортної експертизи №CE-19/109-25/13162-IT. Під час проведення експертизи експертом було побудовано масштабну схему і встановлено, що місце зіткнення знаходиться на лівій смузі руху вул. Вивізна у с. Крихівці (зустрічна смуга руху для Lexus ES350, реєстраційний номер НОМЕР_3 ) та відносно елементів дороги знаходиться у районі розташування ділянки осипу грунту, у місці початку слідів юзу заднього та середнього лівих коліс автомобіля марки КАМАЗ. Згідно із графічної побудови у масштабі схеми до протоколу огляду місця події встановлено, що на момент первинного контактування автомобіль КАМАЗ повністю покинув смугу зустрічного руху.

Вважає, що перебування водія у стані «аварійної обстановки» можливе тільки тоді, коли він своїми односторонніми діями не може уникнути зіткнення (наїду). Разом з тим, у даному випадку для уникнення зіткнення водію ОСОБА_1 достатньо було всього лиш дотриматись Правил дорожнього руху України та рухатись із допустимою швидкістю, не змінювати напрямок свого руху і навіть не застосувати екстрене гальмування.

Вказує, що зазначені обставини були підтверджені висновком іншої інженерно-транспортної експертизи щодо «Дослідження обставин та механізму ДТП» №CЕ-19/109-25/13859-1Т від 07.10.2025. Згідно цього висновку водій ОСОБА_1 повинна була:1) рухатись даною ділянкою дороги зі швидкістю, яка не перевищує 50 км/год; 2) з моменту виникнення небезпеки для руху вона мала технічну можливість уникнути зіткнення навіть без застосування гальмування і зіткнення не відбулось би, а тому маневр відвороту керма на зустрічну смугу не може вважатися виправданим; 3) не дотрималась вимог п. 12.3 ПДР України, що перебуває у причинному зв`язку із настанням даної ДТП.

Поряд з цим, з моменту виїзду автомобіля КАМАЗ на головну дорогу він покидає смугу руху автомобіля марки Lexus ES350 і у діях водія ОСОБА_2 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України, які б, з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку із настанням із настанням даної ДТП.

Будь-якого спростування вище перелічених доказів представником потерпілої надано не було. Таким чином, у матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які фактичні дані, висновки експертиз, пояснення свідків чи інші докази, які б вказували на наявність порушення у діях ОСОБА_2 , а тому вважає, що судом першої інстанції цілком обґрунтовано прийнято рішення про закриття адміністративного провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник потерпілої адвокат Калинюк Р.С. підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просив скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП на накласти на нього адміністративне стягнення.

Захисник адвокат Івонюк В.М. висловив свої заперечення щодо задоволення апеляційної скарги та вважав, що рішення суду першої інстанції є законним та справедливим.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню і постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд, враховуючи недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року, вважає за необхідне здійснювати правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.

При вирішенні питання про недоведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд приймає до уваги, що згідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність особи, яка доведена достатніми та незаперечними доказами.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття судом провадження його не було закрито або ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

Судом апеляційної інстанції у повному обсязі були досліджені докази, які містяться в матеріалах справи.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №400946 від 24.07.2025 року, ОСОБА_2 26.06.2025 року о 16 год. 30 хв. в с.Крихівці Івано-Франківської МТГ, керуючи транспортним засобом марки КАМАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , дорогою з ґрунтовим покриттям та виконуючи маневр повороту ліворуч на дорогу з асфальтним покриттям на вул.Вивізна, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не переконався в безпечності маневру, не надав переваги в русі автомобілю марки LEXUS ES 350, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , що призвело до їх зіткнення. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, а пасажири транспортного засобу марки LEXUS ES 350 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримали тілесні ушкодження, згідно довідок лікаря. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.3 б та п.16.11 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП. (а.с. 1)

Вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою старшим інспектором ВРОМ ДТП УПП в Івано-Франківській області капітаном поліції Калачовим О.В., підписаний уповноваженою особою та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 .

Правопорушнику були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи в суді Івано-Франківському суді.

У протоколі у графі пояснення зазначено (дослівно): вину не визнаю, оскільки вважаю, що не створював перешкоди іншому ТЗ, бо покинув зустрічну смугу і вже перебував на своїй смузі руху.

Посвідчення водія у ОСОБА_2 працівниками поліції не вилучено та тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами не видавався.

Зі змістом протоколу ОСОБА_2 був ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зокрема, в рішенні у справі «Ващенко проти України» Європейський суд вказав, що «"обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру».

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

В рішенні у справі «Абрамян проти Росії» Європейський Суд зробив висновок про те, що «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення зміст обвинувачення, яке висунуте ОСОБА_2 полягає в тому, що останній звинувачується в тому, що проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не переконався в безпечності маневру, не надав переваги в русі іншому ТЗ та порушив вимоги п.2.3.б, п.16.11 ПДР в результаті чого допустив зіткнення з іншим транспортним засобом.

Відповідно до п. 2.3. для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 16.11. на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Зі змісту письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається, що 26.06.2025 року о 16 год. він керуючи автомобілем Камаз д.н.з. НОМЕР_1 виконував поворот ліворуч, перед тим переконався у відсутності перешкод на скільки це дозволяла можливість огляду. Через високі кущові засадження. При виїзді зіткнувся з автомобілем Лексус НОМЕР_4 , який він побачив перебуваючи посеред дороги. Автомобіль рухався ліворуч від нього. (а.с. 8)

Зі змісту письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 26.06.2025 року близько 15 гол. 55 хв. вона рухалася автомобілем Лексус д.н.з. НОМЕР_4 по вул. Вивізна зі сторони вул. Крихівецька з дозволеною в населеному пункті швидкістю. Зненацька з-за кущів з другорядної дороги виїхав Камаз. Можливості загальмувати вже не було. (а.с. 11)

До матеріалів справи долучено рапорт (а.с. 3), рапорт (а.с. 4), протокол огляду місця події (а.с. 5-6), схему до протоколу від 26.06.2025 (а.с. 7), висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 (а.с. 9), висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с. 10), довідка (а.с. 13), ілюстрована таблиця (а.с. 15-19), повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції (а.с. 20, 21), копію протоколу про адміністративного правопорушення серії ЕПР1 №401034, передбаченого ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 (а.с. 23), копію інформації щодо посвідчення водія ОСОБА_2 (а.с. 24).

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у випадку виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу адміністративного правопорушення, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступеню участі (внеску) кожного з них у спричинення злочинного наслідку.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України у постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли передбачені ст.286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Разом з тим, апеляційний суд розглядає справу тільки в межах обвинувачення, яке висунуте ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і не надає правову оцінку діям іншим учасників дорожньо-транспортної пригоди, які не притягуються до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що під аварійною обстановкою необхідно розуміти ситуацію, за якої інші учасники дорожнього руху були змушені різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Разом з тим, в матеріалах провадження відсутні достатні докази, які дозволяють поза розумним сумнівом прийти до висновку, що виїзд водія ОСОБА_2 , який транспортним засобом марки КАМАЗ реєстраційний номер НОМЕР_1 з другорядної дороги на головну створював перешкоду водію ОСОБА_1 , яка керувала автомобілем марки LEXUS ES 350, д.н.з. НОМЕР_2 та змушував її різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Судом першої інстанції встановлено, що в ході судового розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачене ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_2 доказів його винуватості в порушенні вимог Правил дорожнього руху України, судом не встановлено, оскільки зіткнення автомобілів відбулось на смузі руху т/з КАМАЗ реєстраційний номер НОМЕР_1 , на яку з виїхала водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки LEXUS ES 350, д.н.з. НОМЕР_2 .

Апеляційний суд звертає увагу на те, що судовий розгляд здійснюється у відповідності до принципу змагальності сторін, відповідно до якого кожна із сторін самостійно доводить правильність її правової позиції та надає суду відповідні докази на підтвердження своїх доводів.

Апеляційний суд приймає до уваги, що постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.10.2025 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення стягнення, передбачених ст.38 КУпАП. Разом з тим, вищевказаним рішенням не було встановлено доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення та не були зроблені висновки, які б мали преюдиціальний характер стосовно фактичних обставин дорожньо-транспортної пригоди.

Сторони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав.

Принцип змагальності ґрунтується на тому переконанні, що протилежність інтересів сторін є найкращою гарантією для забезпечення повноти судового розгляду та встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішання питання про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів не дозволяє встановити обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «Кобець проти України» зазначено, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що діючий закон про притягнення особи до адміністративної відповідальності, містить тільки одну правову підставу для визнання особи невинуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому суд правильно закрив провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у випадку наявності спору щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, питання про винуватість учасників дорожньо-транспортної пригоди у її вчиненні може бути вирішено в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу представника потерпілої адвоката Калинюка Р.С. залишити без задоволення, а постанову судді залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника потерпілої адвоката Калинюка Р.С. залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2025 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв