Справа №587/3561/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Гончаренко Л. М.
Номер провадження 33/816/366/25 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Сумського районного суду Сумської області від 17 жовтня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 17 жовтня 2024 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік за те, що він 22.09.2024 року о 10 год 27 хв в с. Стецьківка, в ул. Новоселиця (Горького), 132 керував автомобілем «JAC J5» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поблідніння обличчя, тремтіння пальців рук, зіниці очей звужені не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови Сумського районного суду Сумської області від 17 жовтня 2024 року, скасувати постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 17 жовтня 2024 року, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог поновлення строку на апеляційне оскарження постанови вказував, що 23 жовтня 2024 року його захисником Лопаткіним О.В. в строки передбачені законом було подано апеляційну скаргу на постанову Сумського районного суду Сумської області від 17 жовтня 2024 року у справі № 587/3561/24 яку Сумський районний суд Сумської області взяв до провадження і в подальшому апеляційну скаргу його захисника Лопаткіна О.В., разом з матеріалами справи було передано на розгляд Сумського апеляційного суду.

28 жовтня 2024 року постановою судді Сумського апеляційного суду Рунова В.Ю., апеляційну скаргу захисника Лопаткіна О.В., повернуто у зв`язку з тим, що дана апеляційна скарга не була підписана особою яка подавала апеляційну скаргу.

Як тільки 30 жовтня 2024 року він дізнався про зазначені обставини, ним 31 жовтня 2024 року було подано апеляційну скаргу на постанову Сумського районного суду Сумської області від 17 жовтня 2024 року у справі № 587/3561/24.

07 листопада 2024 року постановою судді Філонової Ю.О., Шевченко О.М. відповідно до вимог ст.294 КУпАП, апеляційна скарга була повернута, як подана після закінчення десятиденного строку.

Про існування постанови Сумського апеляційного суду від 07 листопада 2024 року він дізнався лише 25.11.2024 року на сайті Судової Влади, тому вважав, що ним та його захисником були вчасно подані всі апеляційні скарги на постанову Сумського

районного суду Сумської області від 17.10.2024 року у справі № 587/3561/24 в зазначені законодавством України строки для подачі апеляційної скарги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що безпосередньо при складені протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками поліції були допущені грубі порушення вимог стст.251, 252, 268, 130 ч.1, 266 КУпАП, а також вимоги Наказу МВС України № 1395 від 07.11.2015 «Про затвердження інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», Наказу 1452/735 від 09.11.2015 року «Про затвердження інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», що унеможливлює притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.

Наголошував, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази того, що ОСОБА_1 є суб`єктом вказаного складу адміністративного правопорушення, тобто особою, яка керує транспортним засобом.

Вказував, що з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 сидить в транспортному засобі і на запитання працівника поліції чи буде проходити огляд в лікарні, відповідає: «якщо потрібно, то так», тобто не зафіксовано відмови ОСОБА_1 від проходження огляду. Крім цього, працівники поліції складають протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 без його участі.

Зазначав, що з відеозаписів, які наявні у справі, не зафіксовано, що ОСОБА_1 погодився з пред`явленим йому звинуваченням в керуванні транспортним засобом, а також відмовився від проходження огляду в закладі охорони здоров`я.

Стверджував, що працівниками поліції не вибули виконані вимоги КУпАП, а саме заходи забезпечення у справі про адміністративне правопорушення: не було вилучено посвідчення на право керування транспортними засобами, не було відсторонено водія від керування транспортним засобом.

Звертав увагу на те, що мають місце розбіжності в протоколі серії ВПР1 № 134446, де зазначено час керування 10 год 27 хв, натомість в рапорті долученому до матеріалів справи зазначено зовсім інший час 11 год 48 хв, тому не зрозуміло в який же дійсно час на думку працівників поліції ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Вважав, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений без дотримання положень процесуального закону, що тягне за собою безумовне і беззаперечне визнання цього доказу недопустимим, внаслідок чого інші докази у справі є нікчемними.

В судове засідання призначене на 12 грудня 2025 року на 14 год. 00 хв. до апеляційного суду ні ОСОБА_1 , ні його захисник адвокат Лопаткін О.В., в черговий раз, не з`явились.

Від захисника Лопаткіна О.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки ОСОБА_1 перебуває на лікуванні і з`явитись у судове засідання до апеляційного суду не зможе.

Однак, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення такого клопотання і чергового відкладення судового розгляду виходячи з наступного :

Так, у провадженні апеляційного суду справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 перебуває з листопада 2024 року.

Тривалий не розгляд вказаної справи пов`язаний з тим, що на задоволення клопотань захисника Лопаткіна О.В., судові засідання неодноразово відкладались у зв`язку з надходження клопотань від захисника з підстав неможливості ОСОБА_1 приймати участь у розгляді справи через його перебування на лікуванні, тобто, апеляційним судом попередні клопотання захисту були задоволені і було вжито достатньо заходів для забезпечення права останнього на справедливий суд.

У частинах 1-3 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі Пономарьов проти України", та "Трух проти України").

У рішенні в справі "Каракуця проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

Враховуючи вищезазначене, а також ті обставини, що ОСОБА_1 , знаючи, що в апеляційному суді на розгляді перебуває апеляційна скарга його захисника, в судові засідання не з`являється, а захисник Лопаткін О.В. у клопотаннях про відкладення взагалі не повідомляє обставини, за яких він, діючи в інтересах ОСОБА_1 та, також, будучи апелянтом, не має можливості приймати участь у судовому засіданні при її розгляді, апеляційний суд дійшов висновку, що як захисник, так і ОСОБА_1 не бажають приймати участь у апеляційному перегляді даної справи.

За таких обставин, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також те, що дана справа про адміністративне правопорушення перебуває на розгляду в апеляційному суді вже тривалий час, з метою її розгляду у розумні строки, апеляційний суд не вбачає підстав для повторного відкладення та вважає за можливе здійснити розгляд поданої ОСОБА_1 апеляційної скарги на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 17 жовтня 2025 року, у відсутність апелянтів, і у даному випадку їх права на доступ до правосуддя, не є порушеними.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні в провадженні відеофайли, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Частиною 1 ст. 294 КУпАП, передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 жовтня 2024 року постановою судді Сумського апеляційного суду Рунова В.Ю., апеляційну скаргу захисника Лопаткіна О.В., повернуто у зв`язку з тим, що дана апеляційна скарга не була підписана особою яка подавала апеляційну скаргу.

Як тільки 30 жовтня 2024 року він дізнався про зазначені обставини, ним 31 жовтня 2024 року було подано апеляційну скаргу на постанову Сумського районного суду Сумської області від 17 жовтня 2024 року у справі № 587/3561/24.

07 листопада 2024 року постановою судді Філонової Ю.О., відповідно до вимог ст.294 КУпАП, апеляційна скарга була повернута, як подана після закінчення десятиденного строку.

27 листопада 2024 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Сумського районного суду Сумської області від 17 жовтня 2024 року.

Враховуючи вказані обставини, з метою забезпечення особі її права доступу до правосуддя для захисту своїх прав, апеляційний суд вважає за необхідне поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Сумського районного суду Сумської області від 17 жовтня 2024 року, як такий, що пропущений ним з поважних причин.

Щодо постанови судді Сумського районного суду Сумської області від 17 жовтня 2024 року, яку апелянт просив скасувати, то тут апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Дослідивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, оскільки підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії серії ЕПР1 №134446 від 22.09.2024 року, який за змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП і сумнівів не викликає, містить всі обставини, які складають об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП (а.с. 1),

- рапортом (а.с. 3),

- відеозаписом правопорушення (а.с. 4), з якого вбачається факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, виявлення у нього працівниками поліції ознак наркотичного сп`яніння, факт пропозиції пройти огляд на встановлення наявності чи відсутності наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, відмова від проходження такого огляду. На відео зафіксовано також як співробітник поліції роз`яснює ОСОБА_1 його права та повідомляє про те, що відносно нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП.

Дослідивши вказані матеріали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

Щодо тверджень апелянта про те, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази того, що ОСОБА_1 є суб`єктом вказаного складу адміністративного правопорушення, тобто особою, яка керує транспортним засобом, то їх апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються дослідженими відеозаписами, з яких вбачається, що поліцейські після зупинки транспортного засобу підходять до нього, а ОСОБА_1 знаходиться на водійському сидінні.

Твердження апелянта про те, що не зафіксовано відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, то їх апеляційний суд вважає надуманими, оскільки з відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими каже: «Пишіть бумагу, що я відмовляюсь» (файл під назвою VID40F-00-0004.)

Доводи апелянта про те, що працівниками поліції не були виконані вимоги КУпАП, а саме заходи забезпечення у справі про адміністративне правопорушення: не було вилучено посвідчення на право керування транспортними засобами, не було відсторонено водія від керування транспортним засобом, не впливають на обсяг вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і не є підставою для скасування оскаржуваного рішення судді.

Щодо тверджень апелянта про те, що мають місце розбіжності в протоколі серії ВПР1 № 134446, де зазначено час керування 10 год 27 хв, натомість в рапорті долученому до матеріалів справи зазначено зовсім інший час 11 год 48 хв, тому не зрозуміло в який же дійсно час на думку працівників поліції ОСОБА_1 керував транспортним засобом, то апеляційним судом не було встановлено істотних порушень вимог КУпАП, які б могли стати безумовними підставами для визнання протоколу недопустимим, а долучений до протоколу відеозапис повною мірою надає можливість суду встановити фактичні обставини справи для її правильного вирішення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити особі, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Сумського районного суду Сумської області від 17 жовтня 2024 року.

Постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 17 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік, залишити без зміни, а апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на цю постанову без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.