ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Костюк О.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №520983 від 22.11.2025 зазначено, що 22.11.2025, о 22 год 56 хв, в м. Рівне по вул. Вербова, 38, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці ока, що не реагують на світло, жвавість рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. На законну вимогу пройти огляд на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. Водій притягався раніше до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №520972 від 22.11.2025 зазначено, що ОСОБА_1 , будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, 22.11.2025, о 22 год 56 хв, в м. Рівне по вул. Соборна, 14, повторно керував транспортним засобом «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , як особа, яка позбавлена права керування транспортними засобами, чим порушив ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», п. 2.1 а Правил дорожнього руху.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, клопотань про розгляд справи у його відсутності, чи про відкладення розгляду справи з причин, що унеможливлюють прибуття за викликом не надіслав.

В п. 41 рішення Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що учасник справи зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 126, 130 КУпАП, не є обов`язковою.

З огляду на вказані обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності правопорушника, на підставі наявних доказів.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Також суд вважає зазначити, що за вчинення адміністративного правопорушення до особи застосовується адміністративне стягнення, одним із видів якого є позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Таким чином, позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами, одночасно припиняє реалізацію вказаного права особою, до якої застосовано цей вид адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Обов`язковість судового рішення, згідно зі ст. 129 Конституції України, є однією з основних засад судочинства.

Як установлено у ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами, в той же час продовжує вчинювати адміністративні правопорушення, у тому числі за ст. ст. 126, 130 КУпАП, хоча зобов`язаний був утриматися від керування транспортними засобами протягом визначеного судом строку.

Систематичність порушень особою Правил дорожнього руху свідчить про ухилення від виконання судового рішення, що є однією з форм його невиконання, як підстави для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 382 КК України.

Згідно доктрини адміністративного права суть кожного адміністративного стягнення полягає у застосуванні певних правообмежень безпосередньо до особи, яка вчинила адміністративне правопорушення (принцип персональної відповідальності). І в цьому відношенні безпосереднім виконавцем судового рішення про позбавлення права керувати транспортними засобами є особа, яка вчинила адміністративне правопорушення.

Позбавлення права керувати транспортними засобами передбачає вилучення посвідчення водія, що повинно здійснюватися органами, які видали таке посвідчення, що було виконано шляхом фактичного вилучення в посвідчення водія посадовими особами органів Національної поліції, що відповідає положенням ст. 317 КУпАП.

У випадку застосування такого виду стягнення суд не повинен у своєму рішенні додатково конкретизувати, що йдеться саме про заборону керувати транспортними засобами певним суб`єктом, адже очевидним є той факт, що таке право є спеціальним і його отримання потребує проходження особливої процедури, внаслідок якої і отримується право на керування транспортними засобами. Саме тому назва адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у своєму змісті абсолютно чітко передбачає заборону особі здійснювати таке керування на визначений судом строк. При цьому зміст покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, зокрема, і позбавленні права керувати транспортними засобами полягає у забороні особі реалізовувати певне право або здійснювати певну діяльність.

Статтею 253 КУпАП визначено, що якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.

Тобто, зміст наведеної вище статті дає підстави вважати, що суддя вправі повідомляти компетентні державні органи про ймовірні порушення закону, встановлені під час розгляду справи про вчинення адміністративного правопорушення.

Обмеження судді у такому праві є неприпустимим, оскільки суперечитиме завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема зміцненню законності і запобіганню правопорушенням, а також порушуватиме принцип рівності громадян перед законом і судом.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_1 , будучи неодноразово притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. ст. 126, 130 КУпАП, до якого застосовано покарання у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, однак продовжує керувати транспортними засобами, що може свідчити про наявність в його діях ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України.

Згідно ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених ст. 247 цього Кодексу.

За таких обставин, суд вважає необхідним закрити провадження в даній справі про адміністративні правопорушення та передати її до Рівненської окружної прокуратури Рівненської області для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та перевірки на предмет наявності в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 253, 283, 284, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП - закрити.

Матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП передати до Рівненської окружної прокуратури Рівненської області для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та проведення перевірки на предмет наявності в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду Олег КОСТЮК