Справа № 482/1826/25
Номер провадження 3/482/802/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. Нова Одеса

Суддя Новоодеського районного суду Миколаївської області Сергієнко С.А., розглянув матеріали, що надійшли з ВП №6 МРУП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

13 серпня 2025 року, о 23 годині 29 хвилин у м. Нова Одеса, Миколаївського району Миколаївської області по вул. Бузькій, біля будинку №2, ОСОБА_1 керував т/з «KIA Ceed», номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного спяніння, а саме зіниці очей що не реагують на світло, млява мова, почервоніння очей, від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України. ОСОБА_1 протягом року піддавався адміністративному стягненню за керування транспортними засобами та відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що підтверджується постановою №487/9455/24 від 30.01.2025 року.

Таким чином ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив.

Судом постановлено про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 у відповідності до ст. 268 КУпАП, оскільки участь у судовому засіданні з розгляду питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП є правом, а не обов`язком особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Обвинувачення у вчиненні ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП суддя вважає не доведеними з огляду на наступне.

Наданими працівниками поліції копіями постанов про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підтверджено, що він притягувався:

21.11.2023 року за вчинення 30.11.2023 року правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП;

07.02.2024 року за вчинення 19.02.2023 року правопорушення передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП;

30 січня 2025 року за вчинення 02.10.2024 року правопорушення передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Частина 3 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однак із наведеної історії притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення дій передбачених частиною першою ч.1 ст. 130 КУпАП, у строк один рік до вчинення 13 серпня 2025 року правопорушення входить лише один із цих фактів притягнення до адміністративної відповідальності а саме 30 січня 2025 року за вчинення 02.10.2024 року правопорушення передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Отже у даному випадку у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, проте наявний склад правопорушення передбаченого ч2 ст. 130 КУпАП

Кодекс України про адміністративне правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 N 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям "правопорушення".

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.97, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч. 3 ст. 130 КУпАП, на ч. 2 ст. 130 КУпАП. Перекваліфікація дій не порушує права ОСОБА_2 та не погіршує його становище.

Вина ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що він протягом року вже піддавався адміністративному стягненню та вчиненні правопорушення передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП підтверджується дослідженими доказами, як то:

- протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 №422375 від 14.08.2025 року, у якому викладено обставини вчинення ним правопорушення;

- направленням ОСОБА_1 на медичний до медичного закладу від 13.08.2025 року згідно якого він від такого огляду відмовився;

- відеозаписом з місця зупинки ОСОБА_1 від 13.08.2025 р.;

- копією постанови №487/9455/24 від 30.01.2025 року згідно якої ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності 02.10.2024 року за вчинення правопорушення передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється (ч. 3 ст. 266 КУпАП).

На думку суду, вищевказані докази у сукупності достовірно свідчать про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5. Правил дорожнього руху України, відмовившись від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку, будучи протягом року підданий адміністративному стягненню за керування транспортними засобами та відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Транспортний засіб яким керував ОСОБА_1 належить на праві власності іншій особі.

Враховуючи особу винного, його матеріальний стан, ступінь вини, те, що він протягом року був підданим адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП, суд вважає, що відповідно до мети адміністративного стягнення, яке застосовується до особи з метою її виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП) необхідним та достатнім для його виправлення буде застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу, передбаченого санкцією ч.2 ст. 130 КУпАП, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Згідно до ст. 40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 29, 40-1, 283, 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень, який стягнути на користь Держави на р/№ UA0014001, МФО 899998, , Миколаїв.ГУК/Микол.обл./21081301, код класифікації доходів бюджету (призначення платежу) 21081301, (по протоколу серії ЕПР1 №422375 від 14.08.2025 року), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Держави судовий збір у розмірі 605,60 грн., які сплатити на рахунок UA 5089 9998 0313 1012 0600 0014 468, Миколаїв.ГУК/тг м. Нова Одеса/22030101, , МФО 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Відповідно до ч.1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Новоодеський районний суд Миколаївської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: С.А.Сергієнко