ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №317/3533/25 Головуючий в 1 інст. Сакоян Д.І.
Провадження №33/807/1257/25 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Коротченка О.О. на постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 30 липня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що 05 липня 2025 року об 11 год. 43 хв., на вул. Центральна, буд. 1 у с. Новоолександрівка Запорізького району Запорізької області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN TRANSPORTER, н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря нарколога відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений, про повторність попереджений. Даними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Коротченко О.О., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що прийнята вона з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своїх доводів зазначив, що всі докази, на які посилається місцевий суд в оскаржуваному рішенні, складені та оформлені працівниками поліції, що мають завідомо упереджене ставлення та зміст. Крім того, як вбачається працівники поліції наполягали на огляді виключно у медичному закладі, без альтернативного варіанту пройти огляд на місці зупинки. На думку апелянта, звинувачення, що ОСОБА_1 перебував саме у наркотичному сп`янінні вже є ознакою того, що працівники поліції зумисно звинуватили у тому, що можливо перевірити виключно в медичному закладі, що потребує значного часу та з урахуванням спеціального статусу ОСОБА_1 апріорі ускладнено.

Наголошує, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, який на час події перебував у щорічній відпустці здійснюючи рух в дорозі до місця служби, під час якого був зупинений працівниками поліції. Отже, з урахування положень ст.266-1 КУпАП огляд ОСОБА_1 мав бути проведений тільки посадовою особою уповноваженою на те, начальником органу управління військової служби правопорядку у ЗСУ з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом вини правопорушника, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Звертає увагу суду, що ОСОБА_1 дійсно поспішав до командира батальйону, що підтверджується відпускним квитком, який зобов`язував його з`явитися до місця служби, ще зранку 5 липня 2025 року. Між тим, останній запізнювався через дорожню обстановку, про що повідомив командира та отримав вказівку негайно, без затримок прибути до місця дислокації підрозділу, проте був безпідставно зупинений працівниками поліції, яким пояснив про відсутність можливості затримуватися.

Акцентує на тому, що у ОСОБА_1 стояв вибір між адміністративною відповідальністю за ст. 130 КУпАП та кримінальною відповідальністю, яка охоплюється ст. 402 КК України.

Вважає, що виконання наказу командира щодо негайного прибуття до місця дислокації є поважною причиною для всіх дій ОСОБА_1 на місці події.

Зауважує, що ознаки вживання наркотичних засобів швидко не минають та зберігаються довше ніж дві години, а тому висновок наданий ОСОБА_1 до суду є допустимим доказом, який у сукупності наведених обставин підтверджує добросовісне намагання останнього довести звинувачення у вживанні ним наркотичних засобів. Тим паче, за кермом автомобіля.

Просить скасувати постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 30 липня 2025 року, провадження в справі закрити на підставі п. ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім вимог щодо скасування даної постанови, просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на поважність причини його пропуску.

В обґрунтування клопотання зазначає про те, що постановою судді Запорізького апеляційного суду від 23 вересня 2025 року, захиснику ОСОБА_1 адвокату Ляшенко-Гаркуші О.В. було повернуто апеляційну скаргу, яка була подана у встановлений ст. 294 КУпАП строк, з роз`ясненням права повторного звернення до суду апеляційної інстанції з дотриманням вимог ст. 271 КУпАП. Вказана постанова отримана ОСОБА_1 - 28 вересня 2025 року, після чого подану апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи, доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, враховуючи, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладені в клопотанні доводи, суддя апеляційного суду, з урахування положень ст. 294 КУпАП, вважає за можливе визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк апеляційного оскарження постанови судді Запорізького районного суду Запорізької області від 30 липня 2025 року.

12 грудня 2025 року, адвокат Коротченко О.О. звернувся до апеляційного суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, додавши до заяви угоду від 11 грудня 2025 року про розірвання договору з ОСОБА_1 про надання правничої допомоги.

Розглянувши наведене клопотання, суддя апеляційного суду дійшов до наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 2 цієї статті не передбачена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, положення ст. 268 КУпАП не містять заборони щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи належне повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції, шляхом доставки смс повідомлення (згідно вимог Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2003 р. п. №28), суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справу за відсутністю останніх, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Так, перевіряючи законність постановленого судом рішення, суд виходить з того, що відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні в справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Як вбачається із постанови судді місцевого суду, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Однак, з таким висновком суду суддя апеляційної інстанції не може погодитися у зв`язку з наступним.

Матеріали справи переконують суддю апеляційної інстанції про висновок, що місцевий суд не звернув увагу на певні обставини.

Так, звертаючись до змісту оскаржуваної постанови, слід констатувати відсутність належного обґрунтування висновку районного суду про доведеність провини ОСОБА_1 , що вочевидь не надає можливості стверджувати про законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення.

Визнаючи вину ОСОБА_1 доведеною, суд не перевірив належним чином докази на підтвердження законності вимог працівників поліції та обґрунтованості їх сумнівів щодо перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, а також що було порушено процедуру огляду передбачену ст. 266 КУпАП.

Так, умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, наркотичного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою КМ України від 17 грудня 2008 р. №1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 (в подальшому Інструкція № 1452/735).

Відповідно до ч. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У ч. 4 розділу І вказаної Інструкції зазначено, що ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 було інкриміновано, що 5 липня 2025 року об 11 год. 43 хв., на вул. Центральна, буд. 1 у с. Новоолександрівка Запорізького району Запорізької області, він керував транспортним засобом VOLKSWAGEN TRANSPORTER, н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря нарколога відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений, про повторність попереджений. Даними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду справи, суддею апеляційного суду був досліджений відеозапис події, на якому зафіксовано зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 на блокпосту. Перевірку документів водія та огляд транспортного засобу. На запитання поліцейського ОСОБА_1 пояснює, що спрямує з м. Черкаси на військову службу, після відпустки. Слід зазначити, що з відеозапису не вбачається наявність візуальних ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , його поведінка не надавала будь-яких об`єктивних підстав для висновку про наявність у останнього ознак сп`яніння. Однак, працівник поліції після візуального огляду ОСОБА_1 встановлює у нього нібито ознаки наркотичного сп`яніння. При цьому, не пропонує водію пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я у встановленому законодавством порядку. Натомість двічі зазначає, що ОСОБА_1 має право відмовитися від огляду (час за 00:05:30). Внаслідок чого, ОСОБА_1 надає відмову від проходження огляду. Між тим, до складання протоколу, розуміючи, що буде відсторонений від керування транспортним засобом та не виконає наказ командира в строк, ОСОБА_1 вказує, що готовий пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння (час за 11:56:00), що не приймається до уваги поліцейським.

З вищезазначеного приводу, звертає на себе увагу наданий стороною захисту витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 19 червня 2025 року, відповідно до якого головний сержант ОСОБА_1 зобов`язаний з`явитися до місця служби в/ч НОМЕР_3 до 5 липня 2025 року, що і зазначав останній співробітнику поліції.

Отже, оглянутий відеозапис демонструє дії працівників поліції, які фактично зводилися до отримання незгоди ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння, що за відсутності належної пропозиції, слід вважати формальним підходом з боку співробітників поліції та провокацію з боку останніх для відмови ОСОБА_1 від огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Вказані обставини впливають на встановлену ст. 266 КУпАП процедуру огляду на стан алкогольного або наркотичного сп`яніння, і недотримання вказаної процедури є суттєвим порушенням.

Враховуючи вищевикладені обставини, суддя апеляційного суду дійшов до висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак і відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суддя апеляційного суду вважає необхідним постанову судді скасувати, а провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Коротченку Олександру Олександровичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Запорізького районного суду Запорізької області від 30 липня 2025 року.

Апеляційну скаргу адвоката Коротченка Олександра Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 30 липня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Постановити нову постанову апеляційного суду, якою закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 317/3533/25