Номер провадження 3/201/4027/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року суддя Соборного районного суду міста Дніпра Ополинська І.Г., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровської області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, Харківської області, РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, командира військової частини НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-4 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №1408 від 29.10.2024 року ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-4 КУпАП за наступних обставин.

На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», 05.04.2022 року ОСОБА_1 був призваний на військову службу до лав Збройних сил України. За період служби перебував на різних посадах. 25.09.2023 ОСОБА_1 призначено на посаду командира військової частини НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 перебуваючи на посаді командира військової частини НОМЕР_3 в період з 25.09.2023 є суб`єктом відповідальності згідно п.п. «т» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» за вчинення корупційних правопорушень та правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Згідно витягу з публічного веб-сайту реєстру адвокатів України, ОСОБА_1 зареєстрований як адвокат, та має свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №2063 від 18 січня 2017 року. Право на заняття адвокатською діяльністю зупинене згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» з 25 жовтня 2023 року на підставі заяви.

Як роз`яснило НАЗК у своїх Методичних рекомендаціях з питань зайняття іншою оплачуваною діяльністю особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них особами, затверджених рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 21 жовтня 2022 року № 13 (які діяли на момент скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення), іншою оплачуваною діяльністю є будь-яка діяльність, що не містить ознак підприємницької та полягає у виконанні робіт та/або наданні послуг, які оплачуються або можуть бути оплачені у майбутньому. Визначене п. 1 ч. 1 ст. 25 Закону обмеження сфокусовано не на винагороді за результатами здійснення нею іншої, ніж виконання функцій держави або місцевого самоврядування, діяльності, а саме на зайнятті такою діяльністю, яка оплачується чи може бути оплачена. Отже, власне факт зайняття особою іншою оплачуваною діяльністю (умови щодо здійснення певної діяльності на платній чи безоплатній основі можуть визначатися, у тому числі, законодавством, трудовим чи іншим договором, статутом та іншими документами юридичної особи), незалежно від фінансових результатів такої діяльності, свідчитиме про порушення зазначених вимог Закону.

Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». ст. 7 передбачено, що несумісною з діяльністю адвоката є: робота на посадах осіб, зазначених у пункті 1 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції"; військова або альтернативна (невійськова) служба; нотаріальна діяльність; судово-експертна діяльність. У разі виникнення обставин несумісності, встановлених частиною першою цієї статті, адвокат у триденний строк з дня виникнення таких обставин подає до ради адвокатів регіону за адресою свого робочого місця заяву про зупинення адвокатської діяльності.

Тобто ОСОБА_1 , законодавчо обмежена можливість, перебуваючи на військовій службі займатися адвокатською діяльністю.

Проте, згідно відомостей з публічного веб-сайту реєстру адвокатів України, ОСОБА_1 подав заяву про зупинення адвокатської діяльності лише 25 жовтня 2023 року. В той же час з моменту призначення на посаду командира військової частини НОМЕР_2 , а саме з 25 вересня 2023 року ОСОБА_1 продовжував здійснювати адвокатську діяльність та в період часу з 25 вересня 2023 року по 25 жовтня 2023 року приймав участь у судових засіданнях в якості захисника (представника інтересів сторін).

Так 27 вересня 2023 року адвокат Карелов К.Ю. приймав участь в судовому засіданні в режимі відео конференції в Котелевському районному суді Полтавської області по справі №619/3438/21.

Таким чином, командир військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 , будучи військовою посадовою особою, являючись суб`єктом, згідно п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VI, на якого поширюється дія цього Закону у порушення вимог п. ч. 1 ст. 25 Закону України «Про запобігання корупції», 27 вересня 2023 року прийняв участь в судовому засіданні в режимі відео конференції в Котелевському районному суді Полтавської області по справі №619/3438/21, чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 172-4 КУпАП.

В наданому суду протоколі вказано, що місцем вчинення адміністративного правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 , є військова частина, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (юридична адреса військової частини).

Днем виявлення вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення слід вважати дату складання цього протоколу, а датою його вчинення є 27.09.2023 тобто день участі в судовому засіданні.

В судове засідання ОСОБА_1 , захисник Помазановська А.І. та прокурор Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері обори Східного регіону не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про місце, дату та час проведення судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку судових викликів останніх.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на його розгляд справи судом, встановленим законом.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах "Верітас проти України" та "Сокуренко та Стригун проти України", суд не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні п.1 ст.6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Згідно до вимог ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує певні питання, в тому числі, чи належить до його компетенції розгляд даної справи.

Місце розгляду справи про адміністративне правопорушення визначається відповідно до положень ст. 276 КУпАП.

За загальним правилом, яке встановлено нормами ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення, серед іншого, зазначається місце вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 257 КУпАП протокол про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, разом з іншими матеріалами у триденний строк з моменту його складення надсилається до місцевого загального суду за місцем вчинення такого правопорушення.

Так, у наданому суду протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що місцем вчинення адміністративного правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 , є військова частина, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (юридична адреса військової частини).

Постановами Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 20 грудня 2024 року та від 25 квітня 2025 року, постановами Шевченківського районного суду міста Києва від 30 червня 2025 року та від 08 вересня 2025 року протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 неодноразово повертався до Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровської області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України для звернення за територіальною підсудністю до відповідного суду за місцем вчинення правопорушення, однак вказані постанови суду вказаним органом виконанні не були.

З відповіді №1814/11190 від 25 жовтня 2025 року за підписом тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 встановлено: 1) згідно з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, офіційна адреса військової частини НОМЕР_2 є АДРЕСА_3 ; 2) військова частина НОМЕР_2 не має власного пункту постійної дислокації; 3) в запитуванні дати, а саме 27.09.2023, 16.10.2023 та 24.10.2023 року тимчасовий пункт дислокації військової частини НОМЕР_2 був розташований в АДРЕСА_4 (точна адреса тимчасового пункту дислокації військової частини, під час дії воєнного стану, відноситься до інформації з грифом обмеження «для службового користування»; 4) 27.09.2023 року тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 була майор ОСОБА_2 , ОСОБА_1 прибув у військову частину НОМЕР_2 та приступив до прийняття справ та посади командира 07.10.2023 року.

Посадовою особою не вірно визначено місце інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки з викладу фактичних обставин правопорушення встановлено, що ОСОБА_1 будучи військовою посадовою особою, являючись суб`єктом, згідно п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VI, на якого поширюється дія цього Закону у порушення вимог п. ч. 1 ст. 25 Закону України «Про запобігання корупції», 27 вересня 2023 року прийняв участь в судовому засіданні в режимі відео конференції в Котелевському районному суді Полтавської області по справі №619/3438/21, тому місцем адміністративного правопорушення не може бути місце тимчасового пункту дислокування військової частини НОМЕР_2 виходячи з наступних обставин.

Так, виходячи з інформації (відповіді № 1814/11190 від 25 жовтня 2025 року за підписом тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 ), що міститься в матеріалах справи ОСОБА_1 приступив до прийняття справ та посади командира лише 07.10.2023 року, тож станом на 27 вересня 2023 року, в день інкримінованого адміністративного правопорушення, останній не перебував у військовій частині НОМЕР_2 , а тому місцем вчинення адміністративного правопорушення вважати територію цієї військової частини буде невірним.

До того ж, відомостей про те, з якого саме місця ОСОБА_1 виходив на зв`язок та приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції протокол про адміністративне правопорушення не містить, що позбавляє суддю об`єктивної можливості визначити питання щодо підсудності вказаного протоколу саме Соборному районному суду міста Дніпра.

отже, зважаючи на наведене, вважаю, що посадовою особою при складанні протоколу не вірно визначено місце вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-4 КУпАП, оскільки жодних протиправних дій, які інкримінуються ОСОБА_1 , не вчинено на території Соборного району м. Дніпра.

Відповідно до змісту ст. 257 КУпАП, місце розгляду справи про адміністративне правопорушення визначається особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, яка після його складання, направляє матеріали справи до органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 року № 11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» встановлено, що навіть у випадках, коли законом передбачається альтернативна підсудність (ч. 2 ст. 276 КУпАП), питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення, вирішується відповідним органом внутрішніх справ.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить норми, яка передбачає можливість направлення справи про притягнення до адміністративної відповідальності за підсудністю до іншого суду, а вирішення питання про зміну підсудності розгляду справи про адміністративні правопорушення у спосіб, не передбачений законодавством, є порушенням на розгляд справи судом, встановленим законом.

Слід зазначити, що вимогами п. 1 ч. 1 ст.278 КУпАП передбачено, що в першу чергу орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання про те, чи належить до його компетенції розгляд даної справи та приймає рішення, передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення.

За таких обставин, з метою забезпечення права особи на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та у зв`язку з тим, що Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить норми, яка передбачає можливість направлення справи про притягнення до адміністративної відповідальності за підсудністю до іншого суду, приходжу до переконання, що матеріали справи відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-4 КУпАП направлені до Соборного районного суду міста Дніпра з порушенням територіальної підсудності, а тому підлягають поверненню до Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровської області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України для звернення за територіальною підсудністю до відповідного суду за місцем вчинення правопорушення.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 256, 257, 276, 278, 284, 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-4 КУпАП повернути до Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровської області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України для звернення за територіальною підсудністю до відповідного суду за місцем вчинення правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя І.Г. Ополинська