Справа № 454/1825/25 Головуючий у 1 інстанції: Струс Т. В.
Провадження № 33/811/1886/25 Доповідач в 2-й інстанції: Галапац І. І.
ПОСТАНОВА

29 грудня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові клопотання правопорушника ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Сокальського районного суду Львівської області від 29 вересня 2025 року,

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) грн. 60коп. судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 , 13 травня 2025 року о 14.25 год. в с. Бутини по вул. Травнева, Шептицького району, в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, керував транспортним засобом марки «Shineray», без р.н.з. з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя). Від проходження огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння водій відмовився.

На згадану постанову правопорушник ОСОБА_1 17 листопада 2025 року подав апеляційну скаргу із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження такої, яка поступила на адресу апеляційного суду 8 грудня 2025 року, мотивуючи тим, що повний тест постанови отримав 8 листопада 2025 року.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, двічі, а саме: 16 грудня та 29 грудня 2025 року призначалось до розгляду в приміщенні Львівського апеляційного суду, однак, 16 грудня 2025 року захисник правопорушника ОСОБА_1 адвокат Педа В.С. подав клопотання про відкладення розгляду, у зв`язку з чим такий був відкладений на 29 грудня 2025 року, проте, у зазначену дату правопорушник ОСОБА_1 та його захисник адвокат Педа В.С., будучи повідомленими про дату, час і місце розгляду, в судове засідання для участі в розгляді клопотання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, і клопотань про відкладення розгляду не надходило, а тому апеляційний суд вважає можливим розгляд зазначеного клопотання проводити за їх відсутності, так як згідно практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в клопотанні доводи, апеляційний суд вважає, що у поновленні строку на апеляційне оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути правопорушнику ОСОБА_1 , з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. З аналізу норми вказаної статті вбачається, що обчислення строку апеляційного оскарження постанови судді закон пов`язує з днем прийняття оскаржуваної постанови.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974 256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).

На думку апеляційного суду, особи, які беруть участь у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова судді Сокальського районного суду Львівської області прийнята у судовому засіданні 29 вересня 2025 року з участю правопорушника ОСОБА_1 та його захисника адвоката Педа В.С., про що зазначено у постанові.

Отже, сукупність вищевказаних обставин свідчить про те, що правопорушник ОСОБА_1 та його захисник адвокат Педа В.С., мали можливість повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення, однак у встановлений законом строк не скористалися таким, а з апеляційною скаргою правопорушник звернувся із значним пропуском строку на апеляційне оскарження.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Устименко проти України» Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відтак, апеляційний суд вважає, що причини пропуску строку апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду не є поважними, а тому приходить до висновку, що правопорушнику ОСОБА_1 слід відмовити в поновленні такого строку, з поверненням апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, суд,-

п о с т а н о в и в:

відмовити правопорушнику ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Сокальського районного суду Львівської області від 29 вересня 2025 року.

Апеляційну скаргу повернути апелянту.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.