Провадження № 33/801/1336/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бернада Є. В.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., з участю секретаря судового засідання Ходакової М. Г., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Шмирова Євгенія Ігоровича на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 02 грудня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

У постанові суду зазначено, що 17 вересня 2025 року о 10 год 00 хв по вул. Грушевського, 19 в м. Вінниці водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Ford», р.н. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, однак від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився.

При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП доведена належними та допустимими доказами.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, захисник Фуркала В. В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції та винесення її за неповного дослідження обставин справи, просив постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що на відеозаписі не зафіксовано наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, що свідчить про упереджене ставлення працівників поліції до ОСОБА_1 з метою створення приводу для його виходу із автомобіля для подальшого примусового доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, він повідомив, що не буде здійснювати ніяких дій, доки не прибуде адвокат. Однак, працівник поліції проігнорував зазначене клопотання та не забезпечив ОСОБА_1 права користуватися юридичною допомогою адвоката, чим грубо порушив ст. 268 КУпАП та ст. 59 Конституції України. Адвокат прибув уже під час вручення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 3 моменту клопотання ОСОБА_1 про надання йому правової допомоги, адвокат з`явився протягом 40 хвилин. Таким чином, очікування приїзду адвоката не можна розцінювати як спосіб затягнути час.

Після складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 протягом двох годин звернувся до КНП «ЦТ3» Соціотерапія «ВОР» з метою пройти огляд на стан сп`яніння, однак йому повідомили, що для цього необхідно викликати працівника поліції через лінію «102». Оскільки двогодинний термін спливав, часу на виклик поліції не було, тому ОСОБА_1 пройшов перевірку на стан наркотичного сп`яніння у приватній клініці, про що наявний відповідний висновок ТОВ «Діагностичний центр «Меділабс» від 18 вересня 2025 року (дата взяття аналізу 17 вересня 2025 року), ОСОБА_1 був тверезим.

Висновок медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 0613 від 03 жовтня 2025 року був проведений через повторну безпідставну зупинку ОСОБА_1 та необґрунтовані звинувачення у наявності ознак наркотичного сп`яніння.

Вказані висновки не можуть бути прямими доказами у даній справі, однак суд першої інстанції мав їх оцінити в сукупності з іншими обставинами справи, як на ознаку того, що ОСОБА_1 не вживає наркотичних засобів.

Також захисник ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник апеляційну скаргу підтримали з посиланням на викладені у ній підстави.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, доводи його захисника, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до положень статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

У клопотанні про поновлення строку на подання апеляційної скарги захисник Фуркала В. В. зазначає, що апеляційна скарга надсилалась через систему «Електронний суд» в межах строку на апеляційне оскарження, однак з невідомих причин, в електронній системі був збій, про що свідчить скріншот, доданий до скарги.

За вказаних обставин апеляційний суд з метою недопущення порушення прав ОСОБА_1 вважає, що строк на подання апеляційної скарги можливо поновити.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема - пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відповідно до пункту 4 Розділу І Інструкції є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Із аналізу вказаних норм слідує, що підставою для проведення огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є наявність у поліцейського підстав вважати, що водій перебуває у такому стані на основі виявлених ознак сп`яніння.

Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

При цьому згідно із вимогами пункту 11 Розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

За частиною 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Відповідно до протоколу від 17 вересня 2025 року серії ЕПР1 № 456348, 17 вересня 2025 року о 10 год 00 хв по вул. Грушевського, 19 в м. Вінниці водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Ford», р.н. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 2).

У направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зазначено, що 17 вересня 2025 року ОСОБА_1 був направлений на огляд до КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» (а. с. 5).

До матеріалів справи також долучені відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, на яких зафіксовано як працівники поліції зупиняють автомобіль «Ford», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 за порушення ПДР, а саме за ненадання переваги у русі пішоходу на пішохідному переході. Поліцейський представляється, повідомляє про відеофіксацію, просить пред`явити посвідчення водія та документи на автомобіль, після чого роз`яснює ОСОБА_1 його права та складає постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згодом працівник поліції встановлює, що ОСОБА_1 не прибув за викликом у ТЦК, просить пред`явити військово-облікові документи, повідомляє, що він підлягає доставці у ТЦК для складення протоколу. ОСОБА_1 відповідає, що сплатить штраф на місці. Поліцейський повідомляє, що він не уповноважений на складення протоколу за порушення правил мобілізації.

О 10 год 24 хв ОСОБА_1 повідомляє, що він буде очікувати на адвоката.

О 10 год 27 хв поліцейський повідомляє, що у ОСОБА_1 наявні ознаки наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці), декілька разів пропонує пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 відповідає, що чекає на адвоката, та відмовляється до цього від проходження огляду.

О 10 год 34 хв поліцейський роз`яснює ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, знову пропонує пройти огляд. ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду без адвоката. Поліцейський починає складати адміністративні матеріали.

Об 11 год 06 хв на місце події прибуває адвокат Фуркала В. В., поліцейський повідомляє обставини.

Об 11 год 12 хв поліцейський у присутності адвоката ознайомлює ОСОБА_1 зі складеним протоколом за ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 ставить підписи у протоколі, поліцейський вручає йому копію протоколу.

Таким чином доводи апеляційної скарги повністю спростовуються наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами.

Після зупинки транспортного засобу у ході спілкування із ОСОБА_1 працівник поліції виявив у нього ознаки сп`яніння, після чого неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, роз`яснював йому наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та роз`яснював санкцію ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто забезпечив ОСОБА_1 реальну, об`єктивну можливість реалізувати свій обов`язок та пройти огляд у встановленому законом порядку, однак він такою можливістю не скористався, натомість виконував вказівки іншої особи, надані йому телефоном.

Апеляційний суд наголошує на тому, що саме працівники поліції уповноважені виявляти у водіїв ознаки того чи іншого сп`яніння, а тому твердження захисника про відсутність таких у ОСОБА_1 є безпідставними.

У апеляційній скарзі захисник зазначає, що ОСОБА_1 пізніше пройшов огляд на стан сп`яніння самостійно, відповідно до результатів якого було встановлено, що він був тверезий. Однак такі доводи є безпідставними, адже ОСОБА_1 інкримінується відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, а не керування транспортним засобом у стані сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із ними, спрямовані виключно на уникнення встановленої законом відповідальності та факту відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на законну вимогу поліцейського не спростовують.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 26 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, тому твердження скаржника про відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не пропущені.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на подання апеляційної скарги на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 02 грудня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Шмирова Євгенія Ігоровича залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 02 грудня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Оніщук