Справа № 366/2022/25
Провадження № 3/366/1312/25
ПОСТАНОВА

Іменем УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року с-ще Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Корчков А.А., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 1 Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області щодо притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 51 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ВАД № 852281від 01.07.2025: 13.06.2025 близько 14:00 год. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою смт Іванків по вул. Яровій в будинку 85 таємно викрала з будинку Power Bank чорного кольору в кількості 1-ї шт вартістю 1000 грн., чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 51 КУпАП.

Протокол складено ДОП СП ВП №1Вишгородського РУП лейтенантом поліції Сергієнком Д.І.

Відповідно до протоколу авторозподілу судової справи між суддями, головуючим суддею визначено суддю Корчкова А.А. Розгляд справи призначено на 09.09.2025.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, про розгляд справи повідомлена вчасно, належним чином, шляхом направлення судової повістки з рекомендованим повідомленням про вручення, яке повернулось до суду з відміткою «адресат відмовився».

Верховний Суд неодноразово зазначав, що у тому випадку, якщо судова повістка повертається до суду з відміткою «адресат відмовився» чи «адресат відсутній за вказаною адресою», то судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, а особа вважається повідомленою належним чином.

Отже, у разі, якщо судову повістку направлено судом за належною адресою і повернуто поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, враховуючи те, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що розгляд справи відбудеться за викликом Іванківського районного суду, суд вважає, що адресат повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 18.03.2021 по справі № 911/3142/19 - направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду

При цьому, суд бере до уваги той факт, що ОСОБА_1 було відомо про складення відносно неї вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення про що свідчить її підпис у вказаному протоколі.

Суд, також бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вказане також узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Також уся інформація щодо цього судового провадження розміщена на офіційному веб-сайті судова влада України. Проте, станом розгляду справи ОСОБА_1 не цікавилась, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не зверталась.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи, що ОСОБА_1 про розгляд справи повідомлена належним чином, проте у судове засідання не з`явилась, суддя розцінює її неявку неповажною, а також приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності останньої.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідний орган чи посадова особа зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом статті 279 КУпАП ці обставини встановлюються в ході дослідження доказів під час розгляду справи.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Частиною 2 статті 51 КУпАП передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн. крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п. п.169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028 грн., а 50 відсотків від його розміру становить 1514, 00 грн.

Сукупний аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що при кваліфікації дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 51 КУпАП обов`язковому доведенню підлягає те, що вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

До протоколу про адміністративне правопорушення на підтвердження вини ОСОБА_1 працівниками поліції долучено наступні документи: заява ОСОБА_2 до ВП №1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області щодо розшуку зарядного пристрою (павербанк чорного кольору), який вона придбала за 1000 грн.; письмові пояснення ОСОБА_2 від 24.06.2025 про обставини, за яких вона виявила зникнення павербанку чорного кольору, вартістю 1000 грн. та її підозру у скоєному ОСОБА_3 ; письмові пояснення ОСОБА_4 від 24.06.2025 про обставини, за яких його мати ОСОБА_2 виявила зникнення павербанку чорного кольору; письмові пояснення ОСОБА_1 від 01.07.2025, про обставини за яких вона взяла з будинку ОСОБА_2 , у якому тимчасово проживала» павербанк, який у подальшому втратила з необережності.

Як вбачається зі змісту зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 викрала з будинку ОСОБА_2 . Power Bank вартістю 1000,00 грн.

Проте суд зазначає, що жодних документів (довідок, накладних, квитанцій тощо), які б підвереджували вартість викраденого майна, матеріали справи не містять.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Суд лише оцінює докази з точки зору їх достатності, достовірності, допустимості і належності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у протоколи про адміністративні правопорушення, витребувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим, що буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Оскільки складений уповноваженою особою протокол про адміністративне правопорушення не відображає об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП, а також самі матеріали не містять переконливих доказів вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення, тому, в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Враховуючи вищезазначене, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП, а тому, провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 7, 51, 245, 247, 280, 251-252, 283-285, 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 51 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області.

Текст постанови складено 29.12.2025.

Суддя Анатолій КОРЧКОВ