ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №317/3828/25 Головуючий в 1 інст. Мінгазов Р.В.
Провадження №33/807/1180/25 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 грудня 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_2 ОСОБА_3 , її представника адвоката Красулі Н.В., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 12 вересня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка працює в «Запорізький хлібозавод №5», зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень, з конфіскацією тварини собаки самця по кличці Оскар, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що 22 липня 2025 року близько 20 год. 15 хв., гр. ОСОБА_1 , в АДРЕСА_2 не дотрималась утримання собаки (домашніх тварин), а саме безпеки оточуючих людей, в ході чого не утримала собаку породи (кличка ОСОБА_4 , самець), яка вкусила за ногу гр. ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), заподіявши шкоду його здоров`ю.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 5 ст. 9 ЗУ № 3447-IV «Про захист травин від жорстокого поводження», а також п.п. 3.4.7 Рішення Запорізької міської ради за № 35 від 27.12.2011 року про «Про затвердження Правил утримання собак, котів і хижих тварин громадянами, підприємствами, установами та організаціями», чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначила, що обставини, встановлені суддею місцевого суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки ні сусіди, ані інші особи не бачили, щоб собака когось вкусила, що дійсно того дня і в той час здійснювала саме вигул собаки без повідку, внаслідок чого було заподіяно шкоду здоров`ю потерпілому. Більш того, в матеріалах справи відсутні підтвердження щодо дійсного нападу собаки зазначеного заявницею.

Вказує, що не порушувала правил утримання собаки, а в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що вона вигулювала свого собаку навмисно без намордника та повідця, чим самим порушила правила утримання тварин.

Крім того зазначила, що матеріали справи в цілому не відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки вина особи повинна доводитись певними доказами, зокрема, відеозаписами з камер відео спостереження, поясненнями належних свідків, а не лише поясненнями сторін. А тому, відсутність у матеріалах справи відеозаписів з камер відеоспостереження, з яких вбачалися б інкриміновані їй дії, свідчить про неповноту, допущену органом поліції при збиранні матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Зауважила, що в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 265-5 КУпАП, в матеріалах справи відсутній протокол вилучення тварини, відомості про який повинні бути зазначені в протоколі. Водночас, вилучення собаки у господаря (конфіскація) позбавить її належної турботи, що можна розцінювати як жорстоке поводження з твариною, що явно не відповідатиме суспільній значимості інкримінованого правопорушення і може завдати сильний психологічний стрес дитині, для якої собака є повноцінним членом родини.

Вважає, що оскільки її діями потерпілому не заподіяно значної шкоди, від них не настало суттєвих негативних наслідків, вона вперше притягається до адміністративної відповідальності, щиро розкаюється, а отже до неї можливо застосувати положення ст. 22 КУпАП та звільнити її від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, якого в даному випадку було б достатньо для її виховання та запобігання вчинення нею нових правопорушень, без конфіскації тварини.

Посилаючись на перелік небезпечних порід, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 р. № 1164 «Деякі питання щодо небезпечних порід собак» вказує, що в матеріалах справи не зазначено, метис якої породи є собака Оскар. З огляду на наведене не можливо стверджувати, що собака Оскар, породи метис відноситься до небезпечної породи собак, яка обов`язково повинна бути в наморднику.

Акцентує увагу суду, що спричинення шкоди здоров`ю потерпілого укусом собаки не є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Зазначає, що за день до судового засідання по справі в місцевому суді, вона в особі нового захисника просили відкласти розгляд справи, з метою надання можливості ознайомитись з матеріалами справи. В свою чергу, суд розглянув справу в першому судовому засіданні без її участі та без участі її захисника.

Просить скасувати постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 12 вересня 2025 року, провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити. Зазначила, що собака є захисником, а отже ніколи не вкусить людину, якщо її не спровокувати. Додала, що собака злякалася дитини, яка здійснювала рух на велосипеді, внаслідок чого накинулася на нього.

Представник потерпілої сторони адвокат Красуля Н.В. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 . Наголосила, що докази вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП містяться в матеріалах справи та викладені в оскаржуваній постанові суду. Вказала, що ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому їй правопорушення визнала, що зазначила в своїх письмових поясненнях та визнала, що собака належить саме їй.

Законний представника малолітнього потерпілого ОСОБА_2 ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги. Пояснила, що 22 липня 2025 року її син здійснював рух на велосипеді, ОСОБА_1 вийшла із за повороту з собакою, при цьому відпустила повідець і собака напала на її дитину. Зазначила, що її сину заподіяна не тільки фізична травма, а і психологічна, внаслідок чого необхідно відвідувати дитячого психолога. Додала, що після отриманих травм, дитина боїться не тільки собак, а взагалі всіх тварин.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Диспозицією статті 154 КУпАП передбачена відповідальність за утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в невідведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях).

Частиною 3 статті 154 КУпАП встановлено, що дії, передбачені частиною першою цієї статті, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин і на посадових осіб від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин.

За положеннями ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» №3447-IV від 21.02.2006 р., особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана забезпечити, зокрема, безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; наявність повідка для здійснення вигулу собак та інших домашніх тварин, які можуть становити небезпеку для життя чи здоров`я людини, поза місцем постійного утримання таких тварин, а також намордника на собаках порід, що включені до Переліку небезпечних порід собак, що затверджується Кабінетом Міністрів України. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду.

Відповідно до ст. 22 наведеного закону, при поводженні з домашньою твариною особа, яка її утримує, зобов`язана забезпечити наявність намордника, повідка, що необхідні для здійснення вигулу домашньої тварини поза місцем її постійного утримання. Правила утримання домашніх тварин установлюються органами місцевого самоврядування. З метою забезпечення гуманного ставлення до тварин, додержання порядку та чистоти, запобігання виникненню та поширенню зооантропонозних інфекцій серед людей місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування затверджують правила утримання тварин у домашніх умовах.

Нормативно-правовим актом щодо утримання тварин у місті Запоріжжі є Рішення Запорізької міської ради від 27 грудня 2011 року Про затвердження Правил утримання собак, котів і хижих тварин громадянами, підприємствами, установами та організаціями в м. Запоріжжі.

Відповідно до пункту 3.4.7 розділу 3 Правил: тримати собак (власникам собак, які мають у володінні та (або) користуванні земельні ділянки) на прив`язі і спускати їх з прив`язі лише на території, що має огорожу, яка унеможливлює проникнення собаки за її межі, застерігати написом при вході та по периметру об`єкта або території про наявність таких собак.

Висновки суду щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, за обставин відображених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №427952 від 22 липня 2025 року підтверджується:

- відомостями рапорту за №13096 від 22.07.2025 р., з якого вбачається, що 22 липня 2025 року надійшло повідомлення із служби «102» щодо факту укусу собаки. Прибувши на місце виклику, факт виклику підтвердився. Наряд поліції зустріла ОСОБА_3 з дитиною ОСОБА_2 , які пояснили, що сьогодні син катався на велосипеді в м. Запоріжжя, с/т Хортичанка по вулиці Хортичанка, біля буд. 89, де його за ногу вкусила собака ОСОБА_1 , яка вигулювала собаку породи «Метіс», та не змогла її утримати на прив`язі, внаслідок чого трапилась вказана подія. (а.с.5);

- протоколом прийняття заяви від 22 липня 2025 про кримінальне правопорушення та іншу подію від ОСОБА_3 (а.с. 6);

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 22 липня 2025 року, в яких остання підтвердила, викладені в рапорті відомості, зокрема вигул собаки, неутримання нею повідка, укус її собакою дитини (а.с. 7);

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 22 липня 2025 року, які підписані його законним представником ОСОБА_3 (а.с 8);

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 22 липня 2025 року (а.с. 9);

- копією ветеринарного паспорта на тварину (собака, кличка Оскар, самець) (а.с. 11-12);

- фотознімками, на яких зафіксовано малолітнього ОСОБА_2 з отриманою травмою (а.с 16-17);

- копією консультативного висновку спеціаліста КНП «Міська дитяча лікарня №5» від 22 липня 2025 року (а.с. 23);

- відомостями про огляд ОСОБА_2 лікарем педіатром ОСОБА_5 від 25 липня 2025 року (а.с. 24).

Отже, сукупність досліджених доказів усуває будь-які сумніви стосовно доведеності винуватості ОСОБА_1 в інкримінованому адміністративному правопорушенні.

З приводу доводів апелянта, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що вона вигулювала свого собаку навмисно без намордника та повідця, чим самим порушила правила утримання тварини, суддя апеляційного суд у зазначає, що виходячи із суб`єктивної сторони складу інкримінованого правопорушення, за дії вчинені з непрямим умислом також настає адміністративна відповідальність власника собаки. Адже ОСОБА_1 не дотрималась відповідних заходів безпеки, які би допомогли уникнути неконтрольованого нападу собаки, зокрема не утримала повідець собаки, яка знаходилась без намордника, внаслідок чого настали негативні наслідки для малолітнього потерпілого.

Посилання апеляційної скарги на те, що ні сусіди, ані інші особи не бачили, щоб її собака когось вкусила не є слушними, оскільки спростовуються письмовими поясненнями самої ОСОБА_1 , в яких вона підтвердила вигул собаки, неутримання нею повідка, укус її собакою дитини (а.с 7).

Щодо конфіскації собаки породи «Метіс», слід зазначити, що встановлюючи додаткове стягнення у виді конфіскації тварини за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, законодавець переслідує мету превенції запобігти вчиненню нових правопорушень, оскільки утримання собаки, яка є джерелом підвищеної небезпеки, здатне в майбутньому повторно заподіяти шкоду здоров`ю інших людей.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що за день до судового засідання по справі в місцевому суді ОСОБА_1 в особі нового захисника просили відкласти розгляд справи, з метою надання можливості ознайомитись з матеріалами справи, однак суд розглянув справу в першому судовому засіданні без її участі та без участі її захисника не є слушними, оскільки матеріали справи засвідчують про відсутність звернення сторони захисту з відповідною заявою до суду.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені в постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справу переглянуту в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 12 вересня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 317/3828/25