Справа № 724/4626/25
Провадження № 3/724/2604/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2025 року м. Хотин

Суддя Хотинського районного суду Чернівецької області Ахмедов Різван Ахмед огли, розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.204-1 ч.2 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 347550 від 02 листопада 2025 року, відповідно до якого ОСОБА_1 08 листопада 2025 року о 16:40 годині був виявлений прикордонним нарядом «Контрольний пост» спільно з громадяном України ОСОБА_2 на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », на території Хотинської ОТГ Дністровського району Чернівецької області, на околиці населеного пункту Атаки, на напрямку н.п. Мамалига н.п. Корнешти, поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, чим порушив вимоги ст.9,12 Закону України «Про Державний кордон України» від 04.11.1991 року, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Судом було здійснено виклик ОСОБА_1 . СМС повідомленням на 24.12.2025 року, але ОСОБА_1 у судове засідання не явився, про причини неявки суду не повідомив, ніяких заяв та клопотань від нього до суду не надходило.

З огляду на те, що ОСОБА_1 був належним чином повідомленим про розгляд справи станом на 24.12.2025 року, у судове засідання не явився, ніяких заяв та клопотань до суду не подав, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП). Також враховуючи те, що ст.268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ст.204-1 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому дотримуючись необхідного балансу між забезпеченням права особи на участь у розгляді справи та самим розглядом з дотриманням як строків розгляду справи судом, так і строку можливого притягнення особи до адміністративної відповідальності, справа розглядається за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Відповідно до ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП регламентовано, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В силу ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Згідно ч.2 ст. 204-1 КУпАП передбачено відповідальність за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про Державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Порушенням державного кордону України є також перетинання його будь-якими технічними або іншими засобами без відповідного на те дозволу чи з порушенням встановленого порядку.

Не є порушеннями правил перетинання державного кордону України вимушене перетинання державного кордону особами, транспортними засобами на суші, заходження іноземних невійськових суден і військових кораблів у територіальне море та внутрішні води України, вимушений вліт повітряних суден та інших літальних апаратів, вчинені в стані крайньої необхідності, а також за інших вимушених обставин.

Частиною 12 вказаного Закону встановлено, що пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон України провадиться відповідно до законодавства України і міжнародних договорів України. Відповідно до міжнародних договорів України Кабінетом Міністрів України може бути встановлено спрощений порядок пропуску осіб, транспортних засобів, вантажів через державний кордон України.

Пропуск осіб, які незаконно перетинають державний кордон України з наміром бути визнаними біженцями чи особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту, і у яких відсутні документи, що посвідчують особу, або якщо такі документи є фальшивими, здійснюється без таких документів.

Проте, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 інспектором прикордонної служби в порушення вимог ст.255 КУпАП не було зібрано жодних доказів того, що ОСОБА_1 скоїв правопорушення передбачене ст.204-1 ч.2 КУпАП, оскільки з протоколу не вбачається того, які безпосередні дії він вчинив з метою здійснення спроби перетину кордону, оскільки лише сам факт перебування на відстані 23 кілометрів від лінії Державного кордону України не може свідчити про такий намір.

До матеріалів справи не додано жодного доказу його вчинення, а саме в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 перетинав або здійснив спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, у складі групи осіб. У даному випадку для підтвердження незаконного перетинання, або спроби перетинання Державного кордону України в групі осіб, інспектор прикордонної служби, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, схеми правопорушення, на якій зафіксовані умовні позначки місця вчинення правопорушення, місця розташування «Контрольного посту» відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », маршрут руху ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 та лінію державного кордону, а також фото факту вчинення правопорушення чи інших беззаперечних доказів, які б вказували на причетність та умисел ОСОБА_1 на перетин кордону в такий спосіб, яке ставиться йому у провину.

Окрім того, у матеріалах справи відсутній протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення документів, що свідчить про те, що у ОСОБА_1 не вилучались жодні речі та документи, які б могли вказувати про намір перетину ним державного кордону.

Матеріали, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 347550 від 02 листопада 2025 року не підтверджують факт незаконного перетинання або спроби незаконного перетинання державного кордону ОСОБА_1 .

Будь-які інші докази на підтвердження його вини у вчиненні адміністративного правопорушення в матеріалах справи відсутні.

Рапорт уповноваженої особи прикордонної служби свідчать, що ОСОБА_1 рухався у транспортному засобі та перевірка документів пасажира здійснювалась на контрольному посту у с.Атаки за 23 км від лінії державного кордону.

ОСОБА_1 в письмових поясненнях від 02.11.2025 року пояснив, що він їхав до м. Чернівці. А потім мав пішки дійти до кордону.

Також, до матеріалів справи долучено відеозапис пояснення ОСОБА_1 про те, що він хотів незаконно перетнути державний кордон.

Суд враховує, що пояснення особи, яка притягається до відповідальності, не можуть бути єдиним доказом, на якому ґрунтується адміністративне обвинувачення.

За таких обставин суд у цьому випадку, керуючись ст.62 Конституції України, критично оцінює пояснення, які надані уповноваженій на складання протоколу про адміністративне правопорушення особі (фактично стороні обвинувачення) під час досудової підготовки матеріалів.

Навіть, якщо брати до уваги зміст пояснень ОСОБА_1 , зафіксований на відео, особа не може бути притягнута до відповідальності за наміри незаконно перетнути кордон, які не реалізувались у конкретних діях. Однак, активних дій, окрім того, що рухався у транспортному засобі за 23 км від кордону, ОСОБА_1 на час зупинення його у транспортному засобі та складання протоколу не вчиняв.

Іншими доказами не було підтверджено наміру ОСОБА_1 здійснити перетин Державного кордону України поза пунктами пропуску.

Одного лише протоколу про адміністративне правопорушення, та рапорту інспектора прикордонної служби за відсутності інших доказів явно не достатньо для висновку про винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.

За таких обставин суд у цьому випадку, керуючись ст.62 Конституції України, критично оцінює пояснення, які надані уповноваженій на складання протоколу про адміністративне правопорушення особі (фактично стороні обвинувачення) під час досудової підготовки матеріалів.

Наведені вище обставини свідчать, що адміністративне обвинувачення ОСОБА_1 у цій справі грунтується на припущеннях, а відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності.

Згідно ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Відповідно дост.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а згідно ч.1ст.9 Конституції Україничинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що матеріали справи не містять об`єктивних доказів того, що ОСОБА_1 була вчинена спроба перетину державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України.

У відповідності до вимог ст.7 ч.1КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, враховуючи, що в матеріалах справи по адміністративне правопорушення відсутні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, справа підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст.247 п.1, 283-285, 287-294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня її винесення до Чернівецького апеляційного суду через Хотинський районний суд Чернівецької області.

Суддя: Р. А. АХМЕДОВ