КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2025 року суддя Київського апеляційного суду Нежура В.А. розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Конюшком Денисом Борисовичем на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4 та 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 443282 від 04.09.2025, 16.07.2025 о 09 год. 30 хв. в м. Києві по просп. Берестейському, 121, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Subaru Forester», номерний знак НОМЕР_1 , при перестроюванні з другої смуги руху в третю смугу руху не дала дорогу та скоїла зіткнення з автомобілем «Tesla», номерний знак НОМЕР_2 , який рухався під керуванням ОСОБА_2 по тій смузі, на яку вона мала намір перестроїтись. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 10.3 Правил дорожнього руху та спричинила пошкодження транспортних засобів, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 443289 від 04.09.2025, 16.07.2025 о 09 год. 30 хв. в м. Києві по проспекту Берестейському, 121, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Subaru Forester», номерний знак НОМЕР_1 , та будучи причетною до дорожньо-транспортної пригоди, а саме зіткнення з автомобілем «Tesla», номерний знак НОМЕР_2 , залишила місце пригоди, не дочекавшись працівників поліції для оформлення матеріалів ДТП, чим порушила вимоги п. 2.10«а» Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122-4 КУпАП.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 02.10.2025 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 КУпАП (протоколи серії ЕПР1 № 443282, № 443289 від 04.09.2025), та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста),00 гривень в дохід держави.

Не погоджуючись із постановою, ОСОБА_1 , через свого захисника подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову Святошинського районного суду м. Києва від 02.10.2025 скасувати, справу закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення за статтями 122-4, 124 КУпАП.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в матеріалах справи наявний відеозапис, який не відповідає механізму ДТП зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення.

Щодо статті 122-4 КУпАП зазначено, що умисел на вчинення даного правопорушення у ОСОБА_1 відсутній, оскільки остання не мала на меті приховувати ДТП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Статтею 122-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

За диспозицією ст. 124 КУпАП обов`язковим елементом об`єктивної сторони правопорушення є настання реальних наслідків пошкодження транспортних засобів або іншого майна, що знаходиться у причинному зв`язку з порушенням правил дорожнього руху.

За п. 2.10 а) ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, характеризується наявністю прямого умислу, тобто особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. А притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Як убачається з матеріалів справи, суд першої інстанції визнаючи винною ОСОБА_1 посилався на протоколи про адміністративні правопорушення, письмові пояснення учасників події, схему місця ДТП та фотоматеріали.

Разом із тим, жоден із зазначених доказів, ані в їх сукупності, ані окремо, не дає можливості достовірно встановити механізм дорожньо-транспортної пригоди, а також беззаперечно підтвердити порушення ОСОБА_1 вимог пункту 10.3 Правил дорожнього руху.

В письмових поясненнях, які містять підпис ОСОБА_2 , вказано, що ОСОБА_2 рухалась в третій смузі руху, водій автомобіля «Subaru Forester», номерний знак НОМЕР_1 , почав перестроюватись в її смугу руху з другої смуги руху, при цьому не дав її автомобілю дороги та скоїв зіткнення. В подальшому водій автомобіля «Subaru Forester», номерний знак НОМЕР_1 , повернувся в свою смугу руху і покинув місце ДТП.

В письмових поясненнях, які містять підпис ОСОБА_1 , вказано, що ОСОБА_1 здійснювала маневр перестроювання в сусідню ліву смугу, однак не завершила маневр, оскільки транспортний засіб, що рухався попереду зупинився, а тому ОСОБА_1 теж зупинилась. Після зупинки відчула удар ззаду. В подальшому побачила водія автомобіля «Tesla», номерний знак НОМЕР_2 , яка не дотрималась безпечної дистанції і в`їхала в задній бампер автомобіля «Subaru Forester», номерний знак НОМЕР_1 . Зазначено, що при огляді автомобілів нових пошкоджень виявлено не було.

Так, зі змісту письмових пояснень учасників події вбачається, що вони містять суперечливі відомості щодо обставин зіткнення і не підтверджують провину ОСОБА_1 .

Наявні у матеріалах справи фотознімки пошкоджень транспортного засобу не містять відомостей, які б дозволяли встановити момент, механізм та причиново-наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_1 та пошкодженнями автомобілів.

Окремо суд апеляційної інстанції зазначає, що відеозапис, як вірно було зазначено судом першої інстанції, не фіксує момент дорожньо-транспортної пригоди та не містить даних щодо обставин її вчинення, у зв`язку з чим не може вважатися належним і допустимим доказом вини особи.

Крім того, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_1 , залишаючи місце події, усвідомлювала факт вчинення дорожньо-транспортної пригоди та мала умисел на порушення вимог пункту 2.10 «а» Правил дорожнього руху.

Із наданих нею письмових пояснень убачається, що після зупинки транспортного засобу та візуального огляду вона не виявила пошкоджень на обох автомобілях, у зв`язку з чим вважала, що дорожньо-транспортна пригода відсутня, та продовжила рух.

За таких обставин відсутні підстави вважати доведеним суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП, зокрема умисне залишення місця дорожньо-транспортної пригоди.

Частиною третьою статті 62 Конституції України визначено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до частини другої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд апеляційної інстанції застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У відповідності до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Таким чином, висновок про винуватість ОСОБА_1 ґрунтується на припущеннях, що є неприпустимим, а всі сумніви щодо доведеності її вини підлягають тлумаченню на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 8 статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова Святошинського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2025 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтями 124 та 122-4 КУпАП закриттю, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Конюшком Денисом Борисовичем задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2025 рокускасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду