24.12.2025 Єдиний унікальний № 371/2049/25
провадження № 3-зв/371/5/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. Миронівка

Суддя Миронівського районного суду Київської області Гуренко М.О.,

за участі секретаря судових засідань Синявської О.О.

прокурора Фрей Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву судді Миронівського районного суду Київської області Капшук Любові Олексіївни про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення, порушеній відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

У провадженні судді Кашшук Л.О. перебуває справа про адміністративне правопорушення, порушена відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 172-6 КУпАП, ЄУН 371/2049/25, провадження № 3/371/777/25.

24 грудня 2025 року головуючим з розгляду справи про адміністративне правопорушення суддею Капшук Л.О. подано заяву про самовідвід від розгляду справи.

Заяву про самовідвід суддя обґрунтувала тими обставинами, що ОСОБА_1 є присяжним Миронівського районного суду Київської області, його статус прирівнюється до статусу судді цього суду. ОСОБА_1 як присяжний неодноразово брав участь в судових засіданнях, де суддя мала статус головуючого судді.

Про розгляд заяви про самовідвід судді повідомлено учасників справи про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 було повідомлено телефонограмою, просив відвід розглядати без його участі.

Прокурор в судовому засіданні підтримала заяву про самовідвід.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами статті 246 КУпАП України порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими Резолюцією №2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 pоку визнається як основоположний принцип надання в рівній мірі кожній особі права на розгляд її справи, що пов`язана зі встановленням її прав та обов`язків, а також з питанням її винуватості у скоєнні кримінального злочину, незалежним судом, на засадах справедливості та безсторонності, на відкритому судовому засіданні у встановленому законом порядку, беручи до уваги те, що довіра суспільства до судової системи, а також до авторитету судової системи в питаннях моралі, чесності та непідкупності судових органів посідає першочергове місце в сучасному демократичному суспільстві, нижченаведені принципи мають на меті встановлення стандартів етичної поведінки суддів. Вони адресовані суддям для використання як інструкції, а також судовим органам для використання як базових принципів регламентації поведінки суддів. Крім того, вони покликані сприяти кращому розумінню та підтримці здійснення правосуддя з боку представників виконавчої та законодавчої влади, адвокатів та суспільства в цілому.

Згідно п. 1.1. Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII).

Крім того, Європейський суд з прав людини зауважив, що з огляду на загальний характер законодавчого положення, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, провадження у таких справах є кримінальними для цілей застосування Конвенції (рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» від 21 лютого 1984 року (пп. 52-54), «Лауко проти Словаччини» від 02 вересня 1998 року (пп. 56-59), ухвала щодо прийнятності у справі «Рибка проти України» від 17 листопада 2009 року).

Стосовно об`єктивного критерію Європейський суд рекомендує визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був не безсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (FerrantelliandSantangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 poку, п. 58).

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, у зв`язку з відсутністю у нормах Кодексу України про адміністративні правопорушення процедури вирішення питання про відвід судді, судом застосовуються норми Кримінального процесуального кодексу України за аналогією закону.

На підставі частини першої статті 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно протоколу автоматизоіваного розподілу судової справи між суддями від 23 грудня 2025 року судді Капшук Л.О. до провадження передано справу про адміністративне правопорушення, порушену відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 172-6 КУпАП, ЄУН 371/2049/25, провадження № 3/371/777/25.

Як присяжний Романченко Р.В. неодноразово вирішував справи у складі суду разом із суддею Капшук Л.О.

Судом встановлено єдинтічність даних про особу стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення та додатком до списку присяжних Миронівського районного суду.

На підставі частини першої статті 63 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» присяжним є особа, яка у випадках, визначених процесуальним законом, та за її згодою вирішує справи у складі суду разом із суддею або залучається до здійснення правосуддя.

Відповідно до частини третьої статті 68 вказаного Закону на присяжних поширюються гарантії незалежності і недоторканності суддів, установлені законом, на час виконання ними обов`язків із здійснення правосуддя.

Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики передбачено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

У рішенні у справі «Castillo Algaro v. Spain» (постанова від 28 жовтня 1998 року, збірник 1998-VIII, с. 3116, параграф 45) зазначено, що дійсно навіть припущення про факти, які ставлять під сумнів безсторонність суду, можуть мати певне значення; йдеться про довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні викликати у людей.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Суддя, у відношенні якого існує легітимний привід боятися відсутності безсторонності, має вийти зі справи. Сумніви можуть бути фактично необґрунтованими; достатньо того, що у розумної людини, на її перший погляд, вони викликають побоювання упередженості суду.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Повідомлені суддею обставини щодо учасника справи про адміністративне правопорушення в сукупності з позицією учасників цієї справи, на підставі пункту 4 частини першої статті 75 КПК України, є підставою для відведення головуючого в судовому засіданні з розгляду справи про адміністративне правопорушення судді з метою забезпечення високого рівня довіри учасників справи до суду та усунення в подальшому обставин, які б могли вплинути на об`єктивний розгляд справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями ст. 6 ЕКПЛ, рішеннями ЕСПЛ, ст.ст. 7, 246 КУпАП, ст.ст. 75, 80-82, 369 - 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву судді Миронівського районного суду Київської області Капшук Любові Олексіївни про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення, порушеній відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 172-6 КУпАП - задовольнити.

Відвести суддю Миронівського районного суду Київської області Капшук Любов Олексіївну від розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 172-6 КУпАП.

Керівнику апарату Миронівського районного суду Київської області здійснити повторний автоматичний розподіл справи ЄУН 371/2049/25, провадження № 3/371/777/25.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя М.О. Гуренко