Справа № 287/1086/25
провадження 3/287/2442/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Нижник Григорій Петрович, розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, посвідчення водія серії НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , ьза ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

До Олевського районного суду Житомирської області надійшла справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказані матеріали відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями передані на розгляд судді Нижнику Г.П.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №320452 від 04.05.2025 установлено, що 04.05.2025 о 22 год. 29 хв. на автодорозі М07 Київ-Ковель-Ягодин 225 км. поблизу м. Олевськ водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки Daewoo Nubira н.з. НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, вираження тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння в найближчому медичному закладі у лікаря нарколога водій відмовився. Від керування ТЗ відсторонений згідно ч. 1 ст. 266 КУпАП, чим порушив п.2.5. ПДР.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 роз`яснені права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, а також право на відвід суду.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 04 травня 2025 року він керував транспортним засобом марки Daewoo Nubira, державний номерний знак НОМЕР_2 . Зазначив, що повертався з похорону тестя разом із товаришем, дружиною та двома малолітніми дітьми. У день керування транспортним засобом алкогольні напої або будь-які заборонені речовини, у тому числі наркотичні засоби, ним не вживалися.

Після зупинки працівниками поліції йому було запропоновано пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, на що він надав згоду. Однак під час прибуття до КНП «Олевська центральна лікарня» проведення відповідного огляду виявилося неможливим у зв`язку з відсутністю фінансування для здійснення тестування.

Медичні працівники запропонували придбати тест за власний рахунок в аптечному закладі, однак працівники поліції відмовилися від такої пропозиції та склали направлення для проходження огляду на стан сп`яніння в іншому закладі охорони здоров`я КНП «Коростенська центральна міська лікарня».

ОСОБА_1 наголосив, що від проходження медичного огляду в КНП «Олевська центральна лікарня» він не відмовлявся, натомість просив надати йому можливість придбати тест для проходження огляду на місці або здати біологічні зразки з метою їх подальшого дослідження у КНП «Коростенська центральна міська лікарня». Таку позицію він обґрунтовував пізнім часом доби та перебуванням у транспортному засобі двох малолітніх дітей. Підозрілу, на думку працівників поліції, його поведінку, а саме тремтіння рук та емоційність, пояснює отриманням вибухової травми під час виконання бойового завдання 02.03.2023, про що надав копію акта №1240-23 про нещасний випадок, що стався із військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби.

Незважаючи на зазначені обставини, працівниками поліції відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши особу, яка притягається до відповідальності, вивчивши матеріали справи та оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо так і в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно, дослідивши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага суду на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача та судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти росії»). У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Слід звернути увагу на те, що Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що визначення суті правопорушення та його ідентифікація як кримінального правопорушення здійснюється не тільки з врахуванням того, що таке правопорушення відноситься до кримінального права у правовій системі держави, а і з урахуванням правової природи порушення, його характеру і ступеню суворості покарання, яке може понести правопорушник (справа «Озтюрк проти Німеччини», «Кемпбелл і Фелл проти Сполученого Королівства»).

При цьому, Європейський суд зазначав про те, що санкція у виді позбавлення прав на управління транспортним засобом розглядається як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».

Отже, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» повинні застосовуватись судами, як джерело права, приймаючи до уваги правову природу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його характер і ступінь суворості передбачених стягнень, необхідно прийти до висновку, що особа, яка обвинувачується у вчиненні вищевказаного правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також безпеки на річковому транспорті та маломірних суднах.

Суб`єкт адміністративного проступку - спеціальний (водії транспортних засобів, інші особи, що керували транспортними засобами ч. ч. 1-4 цієї статті; судноводії - ч. 5 цієї статті; інші особи, які керували річковими або маломірними суднами, - ч. 6 цієї статті).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Отже, обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого вказаною частиною даної статті КУпАП є керування транспортним засобом водієм в стані сп`яніння або його відмова від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 (далі за текстом - Інструкція), а також Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі за текстом - Порядок).

Відповідно до ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Розділ 3 Інструкції регламентує проведення огляду у закладах охорони здоров`я та передбачає, що огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних вище.

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції видається на підставі акта медичного огляду.

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.

Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Кожний випадок огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я реєструється в журналі реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 5).

Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Тобто, незалежно від методу встановлення факту перебування особи в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, лікарем складається акт медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Разом з тим, відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Таке ж положення передбачено і пунктом 7 Порядку.

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані сп`яніння, згідно з ознаками, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

З вищезазначених приписів чинного законодавства України вбачається, що працівники поліції, встановивши факт керування автомобілем особою, в якої наявні ознаки сп`яніння, дотримуючись встановленого законом порядку, повинні запропонувати водію пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу. У разі незгоди водія або із результатами огляду або на проведення зазначеного огляду поліцейським, такий огляд повинен бути проведений в закладі охорони здоров`я. При цьому, час протягом якого поліцейський повинен забезпечити водія до медичного закладу становить дві години.

Отже, законодавство чітко регламентує огляд водія для визначення стану сп`яніння, дотримання визначеної процедури та порядку якого є однією з підстав для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 поставлено у вину те, що він керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Проте, з таким висновком суд не може погодитися з огляду на таке.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівниками поліції за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення він порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суду, особою, що направила матеріали на розгляд суду було надано: протокол про адміністративне правопорушення, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, рапорт працівника поліції, 2 диска з відеозаписом події.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеозапис є одним із допустимих доказів у справі про адміністративне правопорушення. З метою всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи в їх сукупності судом у судовому засіданні було досліджено відеозаписи з нагрудних відеокамер працівників поліції, що містяться на цифровому відеодиску, долученому до матеріалів справи.

Із досліджених у судовому засіданні відеозаписів убачається, що 04 травня 2025 року працівниками поліції зупинено ОСОБА_1 . Під час спілкування інспектор поліції повідомив ОСОБА_1 про наявність, на його думку, ознак наркотичного сп`яніння, зокрема відсутність реакції зіниць на світло та пожвавлену поведінку, що, на переконання працівника поліції, могло свідчити про вживання останнім наркотичних засобів.

У подальшому працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 висловив згоду. У зв`язку з цим його було доставлено до приймального відділення КНП «Олевська центральна лікарня» Олевської міської ради.

Перебуваючи у вказаному медичному закладі, лікар повідомив про неможливість проведення огляду у зв`язку з відсутністю фінансування для здійснення відповідного тестування. У зв`язку з цим медичним працівником було запропоновано ОСОБА_1 придбати тест за власний рахунок в аптечному закладі.

Разом з тим, як убачається з відеозапису, працівники поліції не погодилися з такою пропозицією, мотивуючи це тим, що тест є дороговартісним та не відповідає процедурі проведення огляду, повинен бути придбаний за державні кошти, а самостійне придбання тесту, на їх переконання, є неправомірним (диск № 2, часові відмітки: 00:28:05; 00:28:18; 00:28:35; 00:33:30).

При цьому з відеозапису також убачається, що у разі незгоди працівників поліції на придбання тесту ОСОБА_1 пропонував передати працівникам поліції своє посвідчення водія, наполягав на здачі необхідних аналізів у м. Олевськ та просив вирішити питання щодо повернення посвідчення водія за результатами лабораторного дослідження (диск № 2, час 00:32:35).

Оцінюючи зафіксовану на відеозаписах поведінку ОСОБА_1 , суд виходить із того, що останній неодноразово підтверджував свою згоду на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, виявляв ініціативу щодо самостійного придбання тесту та прагнув пройти відповідний огляд у найближчому закладі охорони здоров`я, а саме в м. Олевськ. При цьому законодавчої заборони на самостійне придбання тесту особою, яка підлягає огляду, матеріали справи не містять.

За таких обставин дії працівників поліції щодо заборони придбання тесту не були належним чином вмотивовані, а поведінка ОСОБА_1 , зафіксована на відеозаписі, не підтверджує наявності об`єктивних підстав для висновку про його перебування у стані наркотичного сп`яніння. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 поводився спокійно та адекватно, підтримував послідовний і змістовний діалог, а його реакції не свідчили про можливе перебування у стані сп`яніння.

З урахуванням установленої хронології подій та змісту досліджених відеозаписів суд дійшов висновку, що матеріали відеофіксації не містять підтвердження факту відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, натомість свідчать про його намір пройти такий огляд у порядку, встановленому законодавством.

Зазначені висновки узгоджуються й з іншими доказами, наявними в матеріалах справи. Також суд бере до уваги копію акта №1240-23 про нещасний випадок, що стався із військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби, яким ОСОБА_1 пояснює свою емоційність та тремтіння рук.

За таких обставин суд вважає, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 3200452 відомості щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Наявні в матеріалах провадження письмові докази складені одноособово поліцейським та такі не є доказами винуватості ОСОБА_1 .

Крім того, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень (постанова Верховного Суду від 20.05.2020 р. у справі № 524/5741/16-а).

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які письмові пояснення свідків, на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Навпаки, на дослідженому відеозапису дружина ОСОБА_1 спростувала факт можливого вживання її чоловіком наркотичних речовин.

Враховуючи наведене, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд, поза розумним сумнівом, приходить до переконання у недоведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених вище обставин суд дійшов до переконання, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст. ст. 7, 33-35, 130, 221, 245, 247, 251, 266, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в його діях.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на користь держави за розгляд судом справи про адміністративне правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Г. П. Нижник