Житомирський апеляційний суд
Справа №285/3447/25 Головуючий у 1-й інст. Сташків Т.Г.
Номер провадження №23-з/4805/63/25
Категорія ч.4 ст.130 КУпаП Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

30 грудня 2025 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Талько О.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі заяву адвоката Мар`яш Лілії Валеріївни про відвід судді Григорусь Н.Й. по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст.130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 30 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2000,00 грн. неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду, адвокат Мар`яш Л.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася з апеляційною скаргою.

17 грудня 2025 року адвокат Мар`яш Л.В. подала заяву про відвід судді Григорусь Н.Й. В обґрунтування заяви зазначає, що 17 грудня 2025 року під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст.130 КУпАП, суддя Григорусь Н.Й., відмовила у задоволенні всіх заявлених адвокатом Ковальського С.М. клопотань, без належного правового обґрунтування, чим позбавила його права на доступ до правосуддя. Зокрема, клопотання про виклик поліцейського та про повне дослідження матеріалів справи у судовому засіданні.

На думку адвоката Мар`яш Л.В., вказане викликає сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, а також позбавляє права на справедливий розгляду справи незалежним та безпосереднім судом, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини і громадянина, прийнятою 4 листопада 1950 року, ратифікованою Україною 17 липня 1997 року.

Перевіривши доводи заявленого відводу, а також матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого відводу, з огляду на наступне.

У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня норма, яка передбачає поняття «відвід судді» та порядок розгляду заяв про відвід (самовідвід), тому суд вважає, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Положеннями ст. 75 КПК України визначено обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог статті 80 КПК України, відвід судді може бути заявлений особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Відвід повинен бути вмотивованим.

Частина перша статті 129 Конституції України встановлює, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими.

При цьому не можуть бути підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджені належними й допустимими доказами.

Тобто, обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути обґрунтованими та доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів та доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо відвід не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про безсторонність суду.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект, а саме наявність безсторонності, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Сумніви у неупередженості судді повинні ґрунтуватися на фактичних обставинах, а не на припущеннях (рішення Європейського суду з прав людини від 26 вересня 2019 року у справі «Ilie v. Romania», заява № 26220/10).

Заявлений адвокатом Мар`яш Л.В. відвід судді в межах розгляду даної справи про адміністративне правопорушення є необґрунтованим та безпідставним, оскільки, сама по собі відмова у задоволенні клопотань не є підставою стверджувати про упередженість судді.

Доводи заявника ґрунтуються виключно на власних суб`єктивних міркуваннях про існування обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, та не підтверджені жодними належними і допустимими доказами, які б достовірно свідчили про наявність підстав, передбачених ст.75 КПК України.

Обставини, які б виключали участь судді Григорусь Н.Й. у розгляді даної справи, не встановлені, відтак заява про відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 8 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 283, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Відмовити у задоволенні заяви адвоката Мар`яш Лілії Валеріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про відвід судді Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й. у справі про адміністративне правопорушення за ч.4 ст.130 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.Б.Талько