Справа № 331/5151/25
Провадження № 3/331/1845/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Олександрівського районного суду міста Запоріжжя Кольц Д.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №434363 від 26.08.2025 року, що надійшла з Управління патрульної поліції у Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, що проживає за адресою АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №434363 від 26.08.2025 26.08.2025 року о 07-25 годин в м. Запоріжжя, біля вул. Запорізька, буд. 1-бводій ОСОБА_1 керував транспортним засобом TESLA MODEL Y державний номерний знак НОМЕР_2 явними ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у лікаря нарколога відмовивсяна місці зупинки транспортного засобу, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Від керування транспортним засобом відсторонений, про повторність попереджений.

Відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судові засідання 04.11.2025, 27.11.2025, 01.12.2025 року ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки на адресу зазначену у протоколі.

З огляду на норми ч.2 ст.268КУпАП щодо необов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.130КУпАП, справа розглядалась за участю адвоката, який представляє інтереси ОСОБА_1 .

Так, в судовому засіданні адвокат Карабак В.А. просила закрити провадження по справі у зв`язку з наступним, надала суду письмове клопотання.

Захисник звернула увагу на порушення порядку складання матеріалів про адміністративне правопорушення, а саме відсутність фіксації проведення огляду на стан сп`яніння, відсутність фіксації складання протоколу про адміністративне правопорушення та незалучення свідків для його складання. Також захисник зазначила, що дії патрульних поліцейських містять ознаки провокації, оскільки їх метою було доставити ОСОБА_1 до територіальних органів ТЦК та СП, для чого вони хотіли змусити його під страхом складання протоколу про адміністративне правопорушення сісти до патрульного автомобілю. Адвокат підкреслила, що відеозаписом встановлено, що водій не перебував у стані сп`яніння, ознаки, зазначені поліцейським є надуманими.

До заперечень захисником був доданий висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26.08.2025, огляд проведений о 09-30, згідно якого у ОСОБА_1 , ознак сп`яніння не виявлено.

Заслухавши заперечення адвоката Карабак А.В., дослідивши протокол та додані до нього матеріали, суд встановив наступне.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній, зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Обов`язок проходження особами огляду на стан сп`яніння, покладається на осіб, які керували транспортними засобами з явними ознаками сп`яніння.

Отже, лише при наявності у особи, яка керувала транспортним засобом ознак сп`яніння, може бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, визначено, серед іншого:

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вище зазначив суд, до адміністративної відповідальності може бути притягнуто особу тільки тоді, коли вона відмовилася від проходження огляду лише у встановленому чинним законодавством порядку, який визначений ст.266 КУпАП та постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103.

Згідно затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N1103 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» передбачено, що ……. Огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Тобто, у разі оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1-4 ст.130 КУпАП, до нього долучаються докази перебування особи у стані сп`яніння або відмови від проходження такого огляду.

Згідно відеозапису з нагрудної камери поліцейського 475828о 07-25 годин працівниками патрульної поліції було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 через відсутність передніх номерних знаків. Далі, між поліцейськими та ОСОБА_1 триває бесіда щодо перевірки особистих даних, після якої з`ясовано, що ОСОБА_1 перебуває у розшуку, на підставі чого патрульні поліцейські повідомляють про обов`язок доставлення ОСОБА_1 до ТЦК та СП. ОСОБА_1 відкрито повідомляє про відсутність бажання їхати через острах мобілізації, на що патрульні поліцейські вказують на їх обов`язок доставлення особи, яка перебуває у розшуку. Після минування більше ніж півтори години, патрульні поліцейські висувають вимогу проїхати до медичного закладу задля проходження медичного огляду, адже в ОСОБА_1 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння.

Відповідно до вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про Національну поліцію" завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави.

Згідно з вимогами п.1, 2, 3, 4, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Під час судового розгляду встановлено, що працівники поліції під час складання вказаного протоколу не дотримались вищезазначених вимог закону.

Для оцінки ситуації необхідно проаналізувати рішення ЄСПЛ, зокрема винесені ним в справах: «Раманаускас проти Литви» (скарга № 74420/01); «Люди проти Швейцарії» (скарга № 12433/86); «Тейшейра де Кастро проти Португалії» (скарга № 25829/94); «Ваньянь проти Російської Федерації» (скарга № 53203/99); «Калабро проти Італії» (скарга № 59895/00).

З наведених рішень випливає, що при визначенні, чи мало місце порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на справедливий суд) у зв`язку з провокацією злочину, ЄСПЛ оцінює ситуацію на предмет наявності ознак підбурювання особи до скоєння злочину співробітниками правоохоронних органів.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наводив визначення провокації, зокрема, дане ним у вирішенні по справі «Раманаускас проти Литви»: «Провокація з боку поліції відбувається в тих випадках, коли співробітники правоохоронних органів або особи, що діють за їх дорученням, не обмежуються розслідуванням злочинної діяльності переважно пасивно, а впливають, підбурюють до вчинення злочину, яке інакше не було б скоєно, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази його здійснення і почати кримінальне переслідування».

При визначенні того, чи обмежилися співробітники правоохоронних органів переважно пасивним встановленням обставин можливого скоєння злочину, ЄСПЛ розглядає два фактори:

- наявність підстав для проведення відповідних заходів;

- роль співробітників правоохоронних органів в скоєнні злочину.

Відповідно до сформованої позиції ЄСПЛ - державний інтерес не можна використовувати в якості обґрунтування використання доказів, отриманих в результаті поліцейської провокації; внутрішньодержавне законодавство не повинно дозволяти використання доказів, отриманих в результаті підбурювання з боку державних агентів.

Що стосується ролі співробітників правоохоронних органів в скоєнні злочину, то ЄСПЛ розглядає момент початку здійснення ними відповідного заходу, щоб визначити, чи «приєдналися» вони до злочину, який особа вже розпочала здійснювати без будь-якої участі з їхнього боку.

Таким чином, потрібно в даній ситуації взяти до уваги наступні обставини:

- підставу для зупинки;

- поведінка працівника поліції;

- ознаки сп`яніння водія;

- дії водія щодо пропозиції працівника поліції пройти огляд на встановлення стану сп`яніння.

Доданий до матеріалів справ про адміністративне правопорушення відеозапис подій не спростовує пояснень захисника та особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, про те, що підставою для вимоги пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння стала саме відмова проїхати до територіальних органів ТЦК та СП, а не виявлені ознаки наркотичного сп`яніння.

Таким чином, вищезазначена дія працівника поліції була спрямована не на усунення та припинення майбутнього адміністративного правопорушення ОСОБА_1 як того вимагають вимоги Закону України «Про Національну поліцію», а навпаки, на підбурювання його до вчинення адміністративного правопорушення, та у подальшому складанням на нього протоколу про адміністративне правопорушення, що засвідчує штучність створеної ситуації.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що відбулась провокація з боку працівників поліції стосовно вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст.1 КУпАП завданням цього Кодексу є серед інших й запобігання правопорушенням, а не провокація громадян на їх вчинення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Отже враховуючи, що з боку працівників поліції була провокація у вигляді спонукання особи до вчинення адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про те, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, закрити провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 8, 27, 34, 35, 247, 283, 284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Олександрівський районний суд міста Запоріжжя протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Д.М. Кольц