ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Корчиста О.І. розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Соборного районного суду міста Дніпра від 14 жовтня 2025 року, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

за участі

представника Неруш О.В.

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

При обставинах, встановлених місцевим судом, ОСОБА_1 22 липня 2025 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, керуючи автомобілем «Мерседес-Бенц», д/н НОМЕР_1 , був зупинений співробітниками поліції в районі буд. № 23 по просп. Науки з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння обличчя), після чого ухилився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у відповідності до встановленого порядку, шляхом відмови від його проходження на вимогу поліцейського із застосуванням технічних засобів відеозапису, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову закрити провадження у справі за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги по суті мотивує тим, що доказів його відмови від проведення огляду за допомогою газоаналізатору у матеріалах справи відсутні, як відсутні докази відмови від огляду в уповноваженому закладі охорони здоров?я, оскільки працівниками поліції таких пропозицій навіть не здійснювалося. Крім того вказує, що направлення (встановленої форми) до такого закладу не складалося та до справи не долучено.

Вказує, що в порушення процедури складення протоколу про адміністративне правопорушення, 22 липня 2025 року, працівниками поліції не було складено протокол у присутності ОСОБА_1 та не ознайомлено останнього з його правами.

В судовому засіданні адвокат Неруш О.В. підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги, просив їх задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, виходжу з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» слідує, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

При винесенні оскаржуваної постанови суддею суду першої інстанції вказані вимоги були дотримані і його висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Висновок суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 399615 від 22 липня 2025 року, складним у відповідності до ст. 256 КУпАП, яким зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП; рапортом інспектора УПП в Дніпропетровській області відповідно до якого, до нього надійшло повідомлення, що водій Мерседес скоїв ДТП в п`яному стані та намагався піти. Прибувши на місце було встановлено водія ОСОБА_1 , в якого були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та який відмовився від проходження огляду на спец приладі; відеозаписом події з нагрудних камер поліцейських.

Досліджені та перевірені місцевим судом обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Таким чином, суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами, дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи. Суд першої інстанції розглянув справу із дотриманням вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП.

При цьому не є прийнятними зауваження ОСОБА_1 в тій частині, що доказів його відмови від проведення огляду за допомогою газоаналізатору у матеріалах справи відсутні, оскільки, як слідує з відеозапису, співробітник поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти тестування на Драгері, однак останній лише імітував продуття в прилад, умисно не виконуючи рекомендації поліцейських щодо порядку проведення тестування.

Тобто, така поведінка ОСОБА_1 , зокрема, умисне не проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер після неодноразових спроб, свідчить про його намір ухилитися від проходження цього огляду, у зв`язку з чим, поліцейський зробив правильний висновок про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння із застосуванням технічних засобів відеозапису, та порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

При цьому також приймаються до уваги покази свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були безпосередньо допитані судом першої інстанції та одноголосно повідомили, що водій ОСОБА_1 , після вчинення ДТП, перебуваючи в стані сильного сп`яніння, намагався залишити місцем ДТП.

З показів цих свідків слідує про бажання ОСОБА_1 залишити місцем ДТП, тобто уникнути відповідальності за вчинене, що в сукупності із обставинами справи також переконливо свідчить на користь того, що поведінка ОСОБА_1 щодо не проходження огляду на приладу Драгер, також була спрямована на уникнення відповідальності.

Що стосується доводів в тій частині, що протокол про адміністративне правопорушення не був складений у присутності ОСОБА_1 , то з цього приводу слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення містить в собі усі необхідні реквізити, в тому числі і дату його складання, а саме 22 липня 2025 року.

У цьому ж протоколі також зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від підпису про ознайомлення його з правами та зазначено, що пояснення ОСОБА_1 надасть у суді. Таким чином, не отримання ОСОБА_1 другого примірника протоколу, не свідить про те, що даний протокол був складений за його відсутності.

Також слід звернути увагу, що протокол про адміністративне правопорушення складався в тому числі у за участі свідка ОСОБА_5 .

Таким чином, з огляду на вищенаведене, при апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 268, 279, 280 КУпАП, усі докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним інкримінованого адміністративного правопорушення, є доведеною поза розумним сумнівом.

З огляду на викладене, накладене на ОСОБА_1 стягнення узгоджується з вимогами ст. 33 КУпАП і його розмір визначений в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак, приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді, без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову Соборного районного суду міста Дніпра від 14 жовтня 2025 року, відносно ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Корчиста