Апеляційне провадження № 33/824/5908/2025
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Журба С.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 11 листопада 2025 року, прийняту відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 633447 ОСОБА_1 27.10.2025 року близько 15 год. 20 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно сина ОСОБА_2 , а саме: ображав нецензурною лайкою, принижував честь та гідність, лякав та заважав відпочивати, чим була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого ОСОБА_2 , тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 11 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340, 00 грн.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав20 листопада 2025 року апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 11 листопада 2025 року і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У судове засідання, призначене на 23 грудня 2025 року, з`явилися особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та просив задовольнити апеляційну скаргу.

Основним доводом апеляційної скарги було те, що між ним та його сином відбувся звичайний конфлікт, домашнього насильства ОСОБА_1 не вчиняв.

Переглянувши справу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків:

З матеріалів справи вбачається, що безпосередніми учасниками подій 27.10.2025 року був ОСОБА_1 та його син ОСОБА_2 .

При цьому ОСОБА_3 пояснював, що прийшов за місцем проживання сина за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки хотів попросити у останнього допомоги у ремонті даху будинку, в якому він наразі проживає. Вказав, що син його зустрів вороже та взагалі вирішив не впускати до квартири. Зазначив, що жодного насильства до сина він не вчиняв.

Натомість ОСОБА_2 вказав, що з батьком він не спілкується і в той день його батько прийшов до нього додому та почав провокувати на конфлікт та поводив себе неадекватно. Зазначив, що батько вчинив відносно нього домашнє насильство: ображав його нецензурною лайкою, лякав та заважав відпочивати, внаслідок чого йому була завдана шкода психічному здоров`ю. Також вказав, що побоювався, що батько зачепить його дітей, а тому не хотів пускати його до квартири.

Верховний Суд у постанові від 07 листопада 2023 року у справі №676/265/23 зазначив, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних стосунків, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає в заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод. Тоді як під конфліктом потрібно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнього загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони. Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких потрібно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Пунктом 3 ч.1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.14 ч.1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість.

Відповідно до Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року (далі Закон) визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.

Згідно ст. 3 Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.

Диспозиція ч.1 ст.173-2 КУпАП визначає, що вчинення насильства в сім`ї, - умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад), у той час як вчинення сексуального насильства, про яке зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення не охоплюється диспозицією ст.173-2 КУпАП.

Отже, обов`язковими елементами складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є умисні дії/бездіяльність та наявність наслідків їх вчинення, зокрема у виді завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, або ж за наявності реальної можливості завдання такої шкоди.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст.173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Суд першої інстанції, зазначаючи про те, що в діях ОСОБА_1 є ознаки домашнього насильства, вказав, що його вина підтверджується зібраними у справі доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №633447 від 27.10.2025 року, поясненнями потерпілого, даними відеозапису, в яких, крім іншого, зафіксовані і пояснення свідка подій, формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 27.10.2025 року та терміновим заборонним приписом серії АА №482158.

Суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Доказів, що ОСОБА_1 вчинив умисні дії та завдав шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілому, вчиняв саме домашнє насильство відносно його дітей чи нього, матеріали справи не містять. Фактично з обставин подій вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 27.10.2025 року виникла саме конфліктна ситуація, яка з вищенаведених викладок не може трактуватися як вчинення домашнього насильства. В свою чергу це обумовлює неможливість констатації наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до п. ч. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких умов, разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення, постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 11 листопада 2025 року, прийняту відносно ОСОБА_1 , має бути скасовано, з закриттям провадження у справі.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 11 листопада 2025 року, прийняту відносно ОСОБА_1 , скасувати.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, закрити.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Журба