Справа № 216/7495/25
провадження 3/216/2627/25
ПОСТАНОВА

іменем України

24 грудня 2025 року місто Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Скиба М.М., розглянувши матеріали, що надійшли від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце роботи - ПП «Харківенергоресурс», місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 163-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Як зазначається в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , будучи головним бухгалтером ПП «Харківенергоресурс», допустив порушення правил ведення податкового обліку, а саме з несвоєчасного подання платіжного доручення на перерахування належних до сплати податків, зборів, обов`язкових платежів, а саме: встановлено несвоєчасну сплату узгодженої суми грошового зобов`язання з ПДВ на суму ПДВ 7327,00 гривень за період з 20.05.2025 по 30.05.2025, чим порушив пункт 57.1 статті 57 Податкового кодексу України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 163-2 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку. Клопотань або заяв до суду від нього не надходило. З урахуванням положень ч. 2 ст. 268 КУпАП суд розглядає справу за відсутності ОСОБА_1 за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

За правилами ч. 1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Диспозиція ч.1 ст. 163-2 КУпАП передбачає відповідальність за неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Статтею 256 КУпАП передбачено, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Суддя, дотримуючись вимог ст. 252 КУпАП, оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, водночас керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому стаття 280 КУпАПпередбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, в тому числі: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Водночас сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути єдиним й беззаперечним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, суб`єктом адміністративного правопорушення є спеціальні посадові особи підприємств, установ, організацій, на яких покладено обов`язки щодо забезпечення ведення бухгалтерського та податкового обліку.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» забезпечення ведення бухгалтерського обліку покладається на головного бухгалтера або іншу посадову особу, визначену установчими документами підприємства.

Судом досліджені докази, наявні в матеріалах справи:

- протокол про адміністративне правопорушення від 04.09.2025;

- копію акту про результати камеральної перевірки щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість ПП «Харківенергоресурс» () від 11.08.2025.

Також на адресу суду надійшов лист від ПП Харківенергоресурс відповідно до якого, з 13.02.2024 року ОСОБА_2 працює на посаді заступника директора та ніякого відношення до бухгалтерії та бухгалтерського обліку не має. Вся звітність по підприємству підписується виключно та тільки керівником підприємства. На підприємстві оформлений лише один ЕЦП, який використовує директор.

Відповідно до ст. 8 Закону України від 16 липня 1999 року №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Відповідно до частини 7 статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» головний бухгалтер або особа, яка забезпечує ведення бухгалтерського обліку підприємства, зокрема забезпечує дотримання на підприємстві встановлених єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку, складання і подання у встановлені строки фінансової звітності.

Водночас, статтею 11 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що відповідальність за своєчасне та у повному обсязі подання та оприлюднення фінансової звітності несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів.

Отже, відповідальність за несвоєчасність подання платіжних інструкцій до установи банку несе посадова особа, яка здійснює керівництво підприємством. За змістом протоколу про адміністративне правопорушення та дослідженими доказами не встановлені будь-які організаційно-розпорядчі чи установчі документи, які покладають таку відповідальність саме на заступника директора ПП «Харківенергоресурс» - ОСОБА_1 .

У матеріалах адміністративної справи відсутні належні та допустимі докази, які б вказували на те, що саме до повноважень ОСОБА_1 належить подання платіжних доручень до установи банку.

Сам факт обіймання посади заступника директора не створює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, якщо саме інша посадова особа відповідальна за ведення податкового обліку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з правлюдини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи наведене, справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 за ч. 1ст. 163-2 КУпАП слід закрити.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 163-2, статтями 274, 283, 285 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 163-2 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М.М.СКИБА