№ 3/756/6014/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 грудня 2025 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Дев`ятко В.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за статтями 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

01 листоопада 2025 року, близько 15 год. 38 хв., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen», номерний знак (далі - н.з.) НОМЕР_1 , у м. Києві вулицею Степана Бандери, 36, рухаючись заднім ходом не переконалася в безпеці руху, внаслідок чого здійснила зіткнення з припаркованим автомобілем марки «BMW», н.з. НОМЕР_2 , що спричинило пошкодження вищевказаних транспортних засобів.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 10.9 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, що передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП України).

ОСОБА_1 до суду з`явилася, вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнала повністю.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 508966, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями потерпілого, що містяться в матеріалах справи, а також відеозаписами та фотознімками на оптичному диску.

Відповідно до ст. 33 КпАП України, суд, при накладенні стягнення за адміністративне правопорушення, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушниці, майновий стан, ступінь її вини.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність правопорушниці судом визнано щире каяття.

Обставин, що обтяжують відповідальність правопорушниці судом не встановлено.

Враховуючи викладене, з метою запобігання вчинення у подальшому нових правопорушень, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу, в межах санкції, передбаченої ст. 124 КпАП України.

Окрім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 10.11.2025 серії ЕПР1 № 508979, 01 листопада 2025 року, близько 15 год. 38 хв., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen», номерний знак (далі - н.з.) НОМЕР_1 , у м. Києві вулицею Степана Бандери, 36, будучи причетною до дорожньо-транспортної пригоди залишила місце події, чим порушила пункт 2.10.а Правил дорожнього руху та вчинила правопорушення, що передбачене ст. 122-4 КпАП України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КпАП України не визнала та пояснила, що дійсно, як їй стало відомо від працівників поліції при складанні протоколу, 01 листопада 2025 року, близько 15 год. 38 хв., у м. Києві вулицею Степана Бандери, 36, під час руху заднім ходом зіткнулася з автомобілем марки «BMW», н.з. НОМЕР_2 .

Водночас, ОСОБА_1 вказала, що під час руху назад не відчула удару, тому поїхала далі, однак завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду потерпілому відшкодувала у повному обсязі, що підтверджується наданими суду письмовими доказами, а саме: розпискою потерпілого про отримання грошових коштів та квитанцією про сплату відповідної суми.

Як убачається з долучених до справи фотознімків з місця дорожньо-транспортної пригоди, під час руху назад автомобіль марки «Volkswagen», номерний знак (далі - н.з.) НОМЕР_1 здійснила незначний контакт з автомобілем марки «BMW», н.з. НОМЕР_2 , внаслідок якого пошкоджено задню частину вказаного транспортного засобу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суд вважає, що дана справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КпАП України.

Правилами статей 245, 251, 252, 280 КпАП України передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. До цих ознак належать: об`єкт; об`єктивна сторона; суб`єкт; суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення становить пов`язаний з його вчиненням психічний стан особи. До ознак, які характеризують суб`єктивну сторону, належать вина, мотив і мета вчинення правопорушення.

Так, на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КпАП України, матеріали справи містять тільки протокол про адміністративне правопорушення від 10.11.2025 серії ЕПР1 № 508979, письмові пояснення потерпілого та дані, що містяться на оптичному диску.

Водночас, суд вважає об`єктивними пояснення ОСОБА_1 про те, що вона не помітила зіткнення, оскільки вони повністю узгоджуються із фотознімками з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Суд враховує положення ст. 6 Конвенції про захист людини і основоположних свобод, а також беручи до уваги висновки ЄСПЛ у справах «Малофаєва проти Росії», рішення від 30.05.2013р., та «Карелін проти Росії», рішення від 20.09.2016р., ЄСПЛ серед іншого зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготовитися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Крім того, згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Адміністративні матеріали у відношенні ОСОБА_1 не містять інших відомостей та належних, допустимих доказів про наявність в його діях ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КпАП України, зокрема відомостей та доказів, що ОСОБА_1 після дорожньо-транспортної пригоди умисно залишила її місце.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

На обґрунтування провини ОСОБА_1 суду не надано жодних об`єктивних доказів, які б дозволяли на підставі ст. 252 КпАП України зробити висновок про доведеність факту вчинення ним інкримінованого правопорушення, передбаченого саме ст. 122-4 КпАП України.

Положенням п. 1 ст. 247 КпАП України визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, передбаченим ст. 122-4 КпАП України, а отже, приходить до висновку щодо необхідності закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 40-1, 124, 247, 283-285 КпАП України, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 850 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. на користь держави.

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ст. 122-4 КпАП України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Суддя В.В. Дев`ятко