Номер провадження 33/816/698/25 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,за участю секретаря судового засідання Авраменко Д.А. та захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Рідченко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відео-конференції, в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Кузьміна Є.О. на постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 березня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 березня 2025 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік за те, що він 08.11.2024 року о 00 годині 31 хвилину в м. Суми на вул. Степана Бандери, 31, керував транспортним засобом Nissan X-Trail, номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за згодою водія ОСОБА_1 за допомогою технічного приладу - газоаналізатору Alkotest Drager 6810 ARAM-2289, що підтверджується тестом №1922 від 08.11.2024 року. Результат тесту - 0,97 проміле, з яким ОСОБА_1 був згодний.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив п. 2.9.а. Правил дорожнього руху та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Кузьмін Є.О. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану постанову, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що перед початком і при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_1 не було належним чином роз`яснено і забезпечено право на реальну допомогу адвоката, не роз`яснено право на мовчання і не свідчити проти себе, що є істотними процесуальними порушеннями конституційного права на правовий захист і ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини правопорушника, що в силу правового принципу «плодів отруєного дерева» дає підстави визнати всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустимими доказами.

Зазначав, що вказане порушення не усувається посиланням в протоколі на ст. 268 КУпАП, оскільки ця норм стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу її було проголошено вже після завершення процедури огляду водія і складання протоколу.

Наголошував, що ОСОБА_1 був зупинений без дотримання норм ЗУ «Про поліцію», «Про дорожній рух» і ПДР. У справі немає документального підтвердження правомірності такої зупинки, тому в силу ст. 62 Конституції України цей сумнів слід трактувати на користь водія.

Стверджував, що з матеріалів справи вбачається, що поліцейським не надано сертифікату та свідоцтво про повірку алкотестеру, за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Тому, заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Рідченко М.В., яка підтримала вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 в повному обсязі, просила доповнити доводи апеляційної скарги і зазначила, що під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не були встановлені ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема, тільки запах алкоголь з порожнини рота, щодо інших ознак, то вони виявлені не були.

Також вказувала, що її підзахисний ОСОБА_1 одразу повідомив, що він є військовослужбовцем, надав військовий квиток, повідомив «пароль» та те, що він виконує бойове розпорядження, тобто перебував в стані крайньої необхідності.

На підставі вищевикладеного, захисник Рідченко М.В. просила задовольнити вищевикладені доводи, а провадження по справі закрити.

Отже, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги адвоката Кузьміна Є.О. та доповнені до апеляційної скарги доводи адвоката Рідченко М.В., перевіривши наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Дослідивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, оскільки підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №168598 від 08.11.2024 року, який за змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП, містить всі обставини, які складають об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП (а.с.1);

- роздруківкою результату тестування на алкоголь за допомогою газоаналізатора Alkotest Drager 6810, згідно якої результат тесту 0,81 проміле (а.с.2);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу газоаналізатор «Драгер», результат 0,97 проміле, з результатом згоден (а.с.3);

- відеозаписами, з яких вбачається, що поліцейськими було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 за порушення комендантської години, під час спілкування з водієм, у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що ОСОБА_1 з початку категорично відмовлявся, але згодом погодився та пройшов огляд на газоаналізаторі Драгер, результат 0,97 проміле, після чого відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП(а.с.6).

Дослідивши вказані матеріали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.9.а ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не було належним чином роз`яснено і забезпечено право на реальну допомогу адвоката, не роз`яснено право на мовчання і не свідчити проти себе, що є істотними процесуальними порушеннями конституційного права на правовий захист і ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини правопорушника, що в силу правового принципу «плодів отруєного дерева» дає підстави визнати всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустимими доказами, а вказані порушення не усувається посиланням в протоколі на ст. 268 КУпАП, оскільки ця норм стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу її було проголошено вже після завершення процедури огляду водія і складання протоколу, апеляційний суд не приймає до уваги, виходячи з наступного

Стаття 268 КУпАП визначає процесуальні права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, упродовж усього адміністративного провадження, а не лише під час розгляду справи судом. Зі змісту цієї норми вбачається, що передбачені нею права підлягають роз`ясненню особі з моменту фактичного притягнення її до адміністративної відповідальності, зокрема при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, що узгоджується з положеннями статей 254, 256 КУпАП.

Посилання захисника на те, що права були роз`яснені після завершення процедури огляду та складання протоколу, не підтверджується матеріалами справи, зокрема, з відеозапису вбачається, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, про що міститься відповідна відмітка та підпис ОСОБА_1 у п. 13 протоколу про адміністративне правопорушення, а будь-яких зауважень щодо не роз`яснення прав ним не зазначалося.

Також, з відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 заявляв клопотання про залучення захисника або наполягав на відкладенні процесуальних дій до його прибуття, а також що поліцейські перешкоджали реалізації такого права.

Крім того, сама по собі процедура огляду водія на стан алкогольного сп`яніння є процесуальною дією, що здійснюється у порядку, визначеному спеціальною Інструкцією, та не потребує обов`язкової участі захисника або попереднього проголошення всього переліку процесуальних прав, передбачених статтею 268 КУпАП. Відсутність заперечень з боку водія щодо проведення огляду, а також відсутність заявлених клопотань про залучення адвоката свідчать про те, що його право на захист не було обмежене.

Доводи захисника про те що ОСОБА_1 був зупинений без дотримання норм ЗУ «Про поліцію», «Про дорожній рух» і ПДР, а у справі немає документального підтвердження правомірності такої зупинки, тому в силу ст. 62 Конституції України цей сумнів слід трактувати на користь водія, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки з матеріалів справи і відеозаписів подій, вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений о 00 год. 31 хв., тобто під час дії комендантської години, встановленої на території міста Суми, на час дії воєнного стану.

За змістом Закону України «Про правовий режим воєнного стану», а також відповідно до Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою КМУ №573 від 08 липня 2020 року, на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.

Контроль за дотриманням особами комендантської години здійснюється патрулями, які підпорядковуються коменданту.

Під час дії комендантської години Збройні Сили, Держспецтрансслужба, Національна гвардія, Держприкордонслужба, Національна поліція, СБУ, ДФС, ДМС, ДСНС продовжують виконання своїх завдань відповідно до призначення та специфіки діяльності.

Патрулям на території, де запроваджено комендантську годину, в установленому законодавством порядку надано право, зокрема, перевіряти в осіб посвідчення, документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, документи, що підтверджують законність перебування на території України, перепустки, а в разі їх відсутності - затримувати відповідних осіб та доставляти в органи або підрозділи Національної поліції для встановлення особи, за потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які ними перевозяться.

Згідно з Порядком перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 року № 1456, уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби та вимагати пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, а також документів, що підтверджують відповідне право особи (посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу), якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення.

Всі наведені вимоги нормативних актів узгоджуються зі ст. 32, 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Отже, за вказаних обставин, зупинення поліцейськими автомобіля під керуванням ОСОБА_1 під час дії комендантської години і перевірка його документів є законними.

Що стосується вимог апелянта щодо не надання сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку алкотестеру, то апеляційний суд зазначає наступне. Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року. Згідно п.5 Розділу ІІ Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 року, перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, тому надання даних документів не є обов`язковою умовою. Доказів того, що ОСОБА_1 такі документи просив у поліцейського матеріали не містять, та апелянтом в ході розгляду справи не надано.

Щодо доводів адвоката Рідченко М.В., про те, що під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не були встановлені ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема, тільки запах алкоголю з порожнини рота, щодо інших ознак, то вони виявлені не були, то апеляційний суд вважає їх безпідставними виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що під час зупинки транспортного засобу поліцейськими було зафіксовано наявність у водія ознаки алкогольного сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота, що прямо передбачено чинним законодавством як самостійна ознака такого стану. Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, запах алкоголю з порожнини рота віднесено до переліку ознак, за наявності яких у поліцейського виникають підстави вважати особу такою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, та ініціювати проведення огляду.

Доводи захисника про те, що інші ознаки алкогольного сп`яніння у водія не спостерігались, не спростовують правомірності дій поліцейських і не свідчать про відсутність підстав для проведення огляду. Закон та зазначена Інструкція не вимагають обов`язкової наявності сукупності кількох ознак сп`яніння, а передбачають достатність встановлення хоча б однієї з них. Таким чином, наявність лише запаху алкоголю з порожнини рота є достатньою підставою для визнання у водія ознак алкогольного сп`яніння у розумінні спеціального законодавства.

Крім того, оцінка стану водія щодо наявності чи відсутності алкогольного сп`яніння здійснюється не виключно за зовнішніми ознаками, а насамперед за результатами проведеного в установленому порядку огляду, згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Доводи захисника про те, що її підзахисний ОСОБА_1 є військовослужбовцем, повідомив «пароль» та те, що під час зупинки транспортного засобу виконував бойове розпорядження, тобто перебував в стані крайньої необхідності, апеляційний суд вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Відповідно до ст.17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Так, відповідно до долученого до матеріалів справи витягу з розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 вбачається, що бойове завдання було доведено командиру інженерно-саперного взводу, однак, це розпорядження не містить конкретні відомості (дані) про те, що на момент зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення він вчиняв будь - які дії для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, тощо.

Крім того, в автомобілі разом з ОСОБА_1 перебував пасажир ОСОБА_3 , який згідно розписки (а.с.4) та відеозапису зобов`язався доставити транспортний засіб до місця зберігання. Зазначене свідчить, про те що ОСОБА_1 мав реальну можливість на виконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 , проте обираючи спосіб виконання, обрав той, який заподіює шкоду іншим охоронюваним законом інтересам, а саме вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, достовірно при цьому знаючи, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Тому, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі, як про те ставить питання апелянт, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги разом з доповеннями не встановлено, а викладена позиція в апеляційній скарзі розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна, та направлена на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Таким чином, з врахуванням наявних в матеріалах справи доказів, яким була надана належна правова оцінка, суддя вірно встановив в діях ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доказів на спростування таких висновків під час апеляційного розгляду здобуто не було.

Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги захисника, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294, 295 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 березня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Кузьміна Є.О. на цю постанову без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.