Провадження № 3/761/9943/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мартинов Євген Олександрович, за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративні правопорушення, що надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за статтями 124 та 122-4 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 524950, 22 жовтня 2025 року о 18 годині 25 хвилин по вулиці Зоологічна, 1 у м. Києві водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz GLE 250», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечного бокового інтервалу, в результаті чого здійснила наїзд на автомобіль марки «Kia Sportage», д.н.з. НОМЕР_2 , та автомобіль марки «Mini Cooper», д.н.з. НОМЕР_3 , які були припарковані праворуч, що призвело до механічних пошкоджень усіх транспортних засобів, тобто порушила вимоги п.п. 13.1, 12.1, 2.3 «б» Правил дорожнього руху України.

Такі дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за статтею 124 КУпАП.

Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 524957, 22 жовтня 2025 року о 18 годині 25 хвилин по вулиці Зоологічна, 1 у м. Києві водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz GLE 250», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи причетною до дорожньо-транспортної пригоди, залишила її місце, чим порушила вимоги п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України.

Такі дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за статтею 122-4 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнала у повному обсязі. При цьому зазначила, що залишення місця дорожньо-транспортної пригоди було вчинено неумисно, оскільки контактів чи зіткнень з іншими транспортними засобами не відчула. Пізніше працівники патрульної поліції повідомили їй про причетність до дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з чим вона прибула до Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції та пояснила, що не відчула жодного удару чи зіткнення з іншими транспортними засобами і була переконана, що не причетна до ніякої дорожньо-транспортної пригоди.

У відповідності до п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 13.1 Правил дорожнього руху України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Пунктом 12.1 Правил дорожнього руху України визначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, а саме: протоколи про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 524950 від 22 жовтня 2025 року, серії ЕПР1 № 524957 від 22 жовтня 2025 року, картки обліку адміністративних правопорушень, схему місця дорожньо-транспортної пригоди, письмові пояснення, рапорт інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону із забезпечення супроводження Департаменту патрульної поліції Крашевського С.В., повідомлення по лінії «102», реєстраційну картку транспортного засобу, інформацію про особу з Державної міграційної служби України, витяг з АРМОР, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, у зв`язку з чим вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності у виді штрафу в межах санкції зазначеної статті.

При цьому, відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, у відповідності до ст. 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як убачається з матеріалів справи про адміністративні правопорушення та пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, водій ОСОБА_1 ніяким чином не мала на меті приховувати факт ДТП або обставини її скоєння, оскільки навіть і не знала про пригоду.

Сам факт дорожньо-транспортної пригоди і залишення особою місця пригоди не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, оскільки у даному випадку слід також встановити обставини, які свідчать про те, що такі дії були свідомими та умисними.

Враховуючи характер та локалізацію пошкоджень транспортних засобів, а також те, що водій ОСОБА_1 у момент зіткнення не відчула жодного удару, і у останньої не було підстав для залишення місця дорожньо-транспортної пригоди по причині не обізнаності про неї, а отже умисел на вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, відсутній.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, дослідивши та проаналізувавши наявні докази у матеріалах справи, оцінивши всі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи як кожного окремо, так і в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі в цій частині підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 10, 122-4, 124, 245, 247, 280, 283-285, 294, 307-308 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (протокол серії ЕПР1 № 524950 від 22 жовтня 2025 року).

Застосувати до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП.

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а у разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений частиною 1 статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання, роботи правопорушника або за місцезнаходженням його майна у порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений у відповідній статті КУпАП.

Постанова суду підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

На постанову суду по справі про адміністративне правопорушення може бути подана скарга до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя Мартинов Є.О.