ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 951/804/25Головуючий у 1-й інстанції Чапаєв Р.В.
Провадження № 33/817/666/25 Доповідач - Тиха І.М.
Категорія - ч.5 ст.126 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2025 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М., за участі ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 02 грудня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років.

Стягнуто зі ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Згідно із постанови суду, 11.11.2025 о 17 год. 40 хв. в с.Купчинці Тернопільського району Тернопільської області по вул. Івана Франка, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW 320D», н.з. « НОМЕР_1 », без посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортними засобами, притягується повторно протягом року, чим порушив п.2.1.а. ПДР.

В апеляційній скаргі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Посилається на те, що суд першої інстанції, визнаючи його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, у порушення вимог ст. 283 КУпАП не конкретизував у фабулі постанови суті адміністративного правопорушення, не зазначив часу, місця та обставин вчинення першого адміністративного правопорушення, а обмежився узагальнюючим формулюванням - «притягується повторно протягом року».

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення від 11.11.2025 року складений недбало, оскільки в ньому зазначено транспортний засіб під різними державними номерними знаками, що ставить під сумнів достовірність відомостей, викладених у вказаному процесуальному документі.

Посилається на те, що призначене судом адміністративне стягнення є надмірно суворим і не відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, оскільки судом не було враховано його щире каяття, а також вчинення правопорушення за збігу тяжких особистих та сімейних обставин.

Звертає увагуна те, що суд першої інстанції безпідставно позбавив його права керування транспортними засобами строком на п`ять років, оскільки відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 24 КУпАП позбавлення можливе лише спеціального права, яке було надане особі, тоді як право керування транспортними засобами йому фактично не надавалося.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав подану скаргу з викладених у ній мотивів, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно із вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП відповідальність настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Як вбачається, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 510164, 11.11.2025 о 17 год. 40 хв. в с. Купчинці Тернопільського району Тернопільської області по вул. Івана Франка, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW 320D», н.з. « НОМЕР_1 », без посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортними засобами, притягується повторно протягом року, чим порушив п.2.1.а. ПДР.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в ньому чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.

Пунктом 2.1 (а) ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1(п. 2.4а ПДР).

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушенння, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП суд першої інстанції, крім вищезгаданого протоколу, обґрунтував даними, які містяться у:

постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5068159 від 25.06.2025 за ч.2 ст.126 КУпАП, відповідно до якої 25.06.2025 о 15 год. 08 хв. в с. Городищу, вул.Тернопільська,15 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом не увімкнувши світлового показчика повороту відповідного напрямку, на момент перевірки було встановлено що водій не мав права керування таким, чим порушив п.9.2.б та п.2.1.а. ПДР України;

матеріалах відеофіксації, які містяться на оптичному диску при матеріалах справи, на яких зафіксовано момент зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та відсутності у нього посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортними засобами ;

довідці, виданій СПД №1 ВП №1 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, відповідно до якої постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5068159 від 25.06.2025 за ч.2 ст.126 КУпАП щодо ОСОБА_1 набрала законної сили;

довідці, виданій СПД №1 ВП №1 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, відповідно до яких ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія, а також про те, що ОСОБА_1 протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч.5 ст.126 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з тим, що вказані докази є належними допустимими та достатніми для підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, а саме повторного протягом року керування транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом.

Перевіряючи доводи апелянта щодо відсутності належних та допустимих доказів повторності у вчиненні правопорушення, слід зазначити, що в матеріалах справи наявна постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5068159 від 25.06.2025 за ч.2 ст.126 КУпАП, яка підтверджує факт попереднього притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, а також довідку, видану СПД №1 ВП №1 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, відповідно до якої вищевказана постанова набрала законної сили.

Посилання апелянта на те, що суд не зазначив у фабулі постанови часу, місця та обставин першого адміністративного правопорушення, є надуманими, оскільки повторність у даному випадку встановлюється не шляхом фіксування у протоколі за ч.5 ст.126 КУпАП обставин первинної справи, а на підставі факту дослідження чинної постанови про накладення на порушника адміністративного стягнення за ч.2 ст.126 КУпАП. Таким чином, кваліфікуюча ознака повторності підтверджена належними і допустимими доказами.

Твердження апелянта на недбале складання протоколу про адміністративне правопорушення є необґрунтованим та зводиться до формального тлумачення змісту протоколу. З матеріалів справи вбачається, що розбіжність у зазначенні державного номерного знака транспортного засобу у протоколі може свідчити лише про технічну помилку. Так, у графі «транспортний засіб» зазначено державний номер НОМЕР_1 , тоді як у графі «опис установлених даних» вказано номер НОМЕР_2 . Разом з тим, долученими до справи доказами чітко підтверджується, яким саме транспортним засібом керував водій, зокрема зазначено марку та модель транспортного засобу, особу водія, час і місце вчинення правопорушення. Апелянт не заперечує факту керування транспортним засобом у вказаний у протоколі час та не доводить, що зазначена неточність призвела до неправильного встановлення фактичних обставин справи.

Посилання апелянта на неврахування судом його щирого каяття не заслуговують на увагу оскільки ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду. Таким чином, він свідомо не скористався наданим йому правом брати участь у розгляді справи, надавати пояснення, заявляти клопотання та повідомляти суд про обставини, які він вважає пом`якшуючими.

Доводи ОСОБА_1 про те, що в зв`язку з неотриманням ним посвідчення водія його не може бути позбавлено права керування трансопрними засобами не грунтується на вимогах чинного законодавства оскільки згідно з вимогами ч.5 ст.126 КУпАП адмінвідповідальність настає у разі повторного керування транспортним засобом особою, яка не має права керування ним. Довідкою, виданою СПД №1 ВП №1 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, підтверджується те, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, а отже не мав права керування транспорними засобами. Твердження апелянта про те що його не може бути позбавлено права, якого він не набував не відповідає вимогам законодавства та практиці Верховного Суду, який у справах про обвинувачення особи за ст.286 КК України застосовує додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами до осіб які вчинили кримінальне правопорушення, керуючи автомобілем без отримання посвідчення водія. Тобто, у даному випадку діє аналогія закону України про кримінальну відповідальність.

З огляду на викладене, постанову місцевого суду щодо ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП слід залишити без змін, а подану ним апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 02 грудня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя