ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №317/3530/25 Головуючий в 1 інст. Сакоян Д.І.
Провадження №33/807/1181/25 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Козара М.В. (в режимі відеоконференції), розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Козара М.В. на постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 18 вересня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір,-

С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що 6 липня 2025 року о 06 год. 58 хв., на 513 км автодороги Н-08 у Запорізькому районі Запорізької області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом RENAULT MEGANE, н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «ALCOTEST DRAGER 6820», результат 0,63 проміле, з результатом згоден. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування без порушень Правил дорожнього руху, про повторність попереджений. Даними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Козар М.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що висновок суду про керування ОСОБА_1 транспортним засобом є помилковим та лише припущенням, оскільки жодного факту керування останнім не встановлено, факт його зупинки поліцейськими відеозапис не містить, а вказівка те що, особа виходить з місця водія не є доказом керування автомобілем. Крім того, під час перебування ОСОБА_1 біля автомобілю в ході огляду його багажного відділення жодних зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння працівниками поліції не виявлено, відеозаписом не зафіксовано. І лише після того, як ОСОБА_1 повідомив, що вчора вживав пиво, поліцейський одразу виявив у нього ознаки алкогольного сп`яніння і запропонував пройти відповідний огляд на місці зупинки із застосування технічного приладу «ALCOTEST DRAGER», який останній пройшов добровільно з результатом 0, 63 проміле. На думку суду, ОСОБА_1 погодився в проведеним результатом, що засвідчив своїм підписом в Акті огляду. Однак судом не надано оцінку відеозапису, щодо слів поліцейського чи згоден ОСОБА_1 з результатом та у разі незгоди останній може проїхати до лікаря-нарколога на повний медичний огляд.

Наголосив, що в подальшому, враховуючи наведену пропозицію поліцейського ОСОБА_1 самостійно, в межах 2-х годинного строку, пройшов огляд в закладі охорони здоров`я на визначення стану сп`яніння. Згідно висновку від 6 липня 2025 року о 8 год. 55 хв. у ОСОБА_1 не виявлено ознак алкогольного сп`яніння, тверезий.

Стверджує, що закон не забороняє ОСОБА_1 самостійно проходити огляд на стан сп`яніння, що ним і було зроблено. Вказаний висновок виданий медичною установою, якій надано право на проведення відповідних оглядів на стан сп`яніння та проведений в межах 2 годин з моменту проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння поліцейськими з використанням спеціального технічного приладу.

Отже вважає, що наданий ОСОБА_1 висновок щодо результатів медичного огляду є належним та допустимим доказом.

Просить скасувати постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 18 вересня 2025 року, провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи належне повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції, шляхом доставки смс повідомлення (згідно вимог Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2003 р. п. №28), присутність його захисника адвоката Козара М.В., суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 , що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши адвоката Козара М.В. на підтримку доводів, викладених в апеляційній скарзі, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Висновки суду щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, за обставин відображених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 382867 від 6 липня 2025 року підтверджується:

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у ОСОБА_1 були встановлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів. Огляд проводився за допомогою спеціального технічного засобу Alkotest DRAGER 6820, результат огляду проба позитивна 0,63‰. З вказаним результатом ОСОБА_1 погодився, що засвідчив власним підписом (а.с. 3);

- роздруківкою до протоколу з приладу Alkotest 6820 з результатом 0,63‰, що також засвідчено підписом ОСОБА_1 (а.с. 3а);

- відеозаписом події (а.с. 6).

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Процедура виявлення у водія транспортного засобу стану сп`яніння передбачена Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 р. за №1452/735.

Згідно п. 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктом 6 розділу І встановлено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Проведення огляду на стан сп`яніння у медичному закладі передбачено у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (п.7 розділу І).

Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів регламентовано розділом ІІ згаданої Інструкції.

Так, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, огляд водія транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння проводить поліцейський за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом , та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Так, з дотриманням встановленого законом порядку, поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу проведено огляд на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6820 за згодою водія ОСОБА_1 , за результатами якого встановлено перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, результат тесту - 0,63 проміле. З вказаним результатом ОСОБА_1 погодився, що зафіксовано відеозаписом події та засвідчено його власним підписом в Акті огляду.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 та факту встановлення поліцейським ознак алкогольного сп`яніння у останнього не є слушними, оскільки з відеозапису події вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений співробітниками поліції на блокпості, під час перевірки документів водія встановлено, що останній напередодні вживав пиво. Далі, ОСОБА_1 був запрошений до приміщення стаціонарного блокпосту, де за пропозицією поліцейського пройшов візуальний огляд шляхом подиху, після зазначеного огляду до ОСОБА_1 надійшла пропозиція пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. Крім того, відеозапис події відображає спілкування поліцейського з водієм ОСОБА_1 , який на запитання поліцейського повідомляє, що перебуває на лікуванні та прямує на вихідні, жодного разу не заперечив факт свого керування транспортним засобом.

Отже, на переконання судді апеляційного суду, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння у вказаний в протоколі час та у зазначеному місці не викликає сумнів.

Перевіряючи доводи сторони захисту щодо проходження ОСОБА_1 медичного огляду на визначення стану сп`яніння за його самостійним зверненням, суддя апеляційного суду виходить з наступного.

Так, відповідно до ч.4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Суддя апеляційного наголошує, що оскільки ОСОБА_1 проходив медичний огляд самостійно у відсутності поліцейського, наданий ним висновок лікаря, що у останнього ознак сп`яніння 6 липня 2025 року о 08 год. 55 хв. не виявлено, є недійсним відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП.

Отже, сукупність досліджених доказів усуває будь-які сумніви стосовно доведеності винуватості ОСОБА_1 в інкримінованому адміністративному правопорушенні.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Козара Михайла Володимировича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 18 вересня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 317/3530/25