КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА[1]

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М. за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника Воропая Р.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Обухівського районного суду Київської області від 25 липня 2025 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 25 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 11.06.2025 о 23 год. 58 хв. в м. Обухів Київської області по вулиці Київській, 102, керував автомобілем марки «BMW323», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленого законом порядку проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» тест № 984 - результат 0,23 %, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, тим самим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою Обухівського районного суду Київської області від 25 липня 2025 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Обухівського районного суду Київської області від 25 липня 2025 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, мотивуючи тим, що алкоголю в той день не вживав взагалі; огляд проведено з порушенням ст. 266 КУпАП, з результатом приладу «Драгер» не погодився, однак його не доставили в заклад охорони здоров'я для проведення огляду у передбаченому законом порядку; процесуальні права йому не роз`яснили, ознак алкогольного сп`яніння йому не назвали на місці; відео надано частинами, які не відтворюють фактичних обставин події у повному обсязі.

Також апелянт вказував на наявність технічної похибки приладу «Drager Alcotest 6820», за допомогою якого проводився огляд, яка, за технічною документацією виробника, може становити до 0,04 %, що є суттєвим при фіксації результату 0,23 %.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , захисника Воропая В.М., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД за №835015 від12.06.2025, ОСОБА_1 11.06.2025 о 23 год. 58 хв. в м. Обухів, Київської області, по вулиці Київській, 102, керував автомобілем марки «BMW323» державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленого законом порядку проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» тест № 984 - результат 0,23 %, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, тим самим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 заперечував вживання алкоголю; стверджував, що у день події не вживав алкогольних напоїв; на переконання апелянта, відеозапис, наявний в адміністративних матеріалах, не підтверджує наявність в його діях порушення п. 2.5 ПДР України, оскільки є небезперервним, не відображає перебіг обставин у повному обсязі; працівники поліції йому не роз`яснили права та обов`язки, огляд у закладі охорони здоров`я не пропонували, попри те, що він не погоджувався з результатом приладу «Драгер», так як заперечував вживання алкоголю взагалі; до закладу охорони здоров`я не доставляли, хоча в матеріалах справи міститься направлення ОСОБА_1 на медичний огляд у заклад охорони здоров'я.

Як убачається з відеозапису з нагрудної бодікамери працівника поліції (який складається із трьох частин), водій ОСОБА_1 послідовно стверджував, що алкоголю він взагалі не вживав, при цьому ознак алкогольного сп`яніння поліцейський йому не назвав, процесуальні права не роз`яснив; ОСОБА_1 на місці погодився пройти тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу «Drager Alcotest 6820», результат 0,23%, відео обривається. Наступне відео (з проміжком часу понад 20 хв.) відображає оголошення протоколу і незгоду ОСОБА_1 . На відео не зафіксовано повний порядок проведення огляду, попри те, що водій заперечував стан сп`яніння в цілому, фактичні обставини в обсязі, достатньому спростування тверджень ОСОБА_1 про порушення положень ст. 286 КУпАП порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Значимість відео як доказу, який покликаний фіксувати фактичні обставини справи не містить достатнього об`єму інформації на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 було запропоновано працівниками поліції пройти медичний огляд у передбаченому законом порядку, зокрема у закладі охорони здоров`я, попри те, що він взагалі заперечував вживання алкоголю і стан сп`яніння.

Відтак відеозапис є недопустимим доказом у розумінні ст. 252 КУпАП, позаяк обсяг інформації, зафіксованої у даному випадку, не свідчить про наявність в діях ОСОБА_1 порушення п. 2.5 ПДР, а відтак і наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Наявність протоколу про адміністративне правопорушення саме по собі не є беззаперечним доказом, винуватості ОСОБА_1 .

Отже, органом, який уповноважено складати протокол, всупереч положенням ст. 251 КУпАП, належним чином не зібрано доказів та не оформлено адміністративні матеріали.

Відповідно до Рішення ЄСПЛ у справі "Малофєєва проти Росії" від 30.05.2013 року, Суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

При цьому, убачається, що позиція ОСОБА_1 щодо фактичних обставин була незмінною та послідовною, а тому відсутні підстави для визнання версії ОСОБА_1 щодо перебігу події за відсутності беззаперечних доказів, такими, що є неспроможними.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Також в рішенні «Коробов проти України» від 21.07.2011 ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджуються зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає правовим позиції ЄСПЛ.

У рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998, ЄСПЛ визначив кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Також у рішенні ЄСПЛ «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 зазначено, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширша, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Отже, суд першої інстанції не дотримався у повній мірі вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, дійшов необґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, знівелювавши принцип презумпції невинуватості, закріплений ст. 62 Конституції України.

Суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, формально послався на докази, належним чином їх не дослідивши та не оцінивши їх як кожен окремо, так і в їх сукупності.

З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими, а тому постанова суду першої інстанції як незаконна підлягає скасуванню, а провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - закриттю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову судді Обухівського районного суду Київської області від 25 липня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О. М. Сітайло

Справа № 33/824/4417/2025 Головуючий суддя у 1-й інстанції: Кравченко М.В.

Суддя в апеляційній інстанції: Сітайло О.М.