Провадження № 3/201/3642/2025
П О С Т А Н О В А

Іменам України

29 грудня 2025 року м.Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі

головуючого судді Давидовської Т.В.

за участю секретаря судового засідання Овчаренка Д.Є.,

прокурора Карпенка Р.І.,

представника особи, яка притягується Кенжиної О.О.,

особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративний матеріал, що надійшов з 6-го відділу (протидії корупції) управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (далі ОСОБА_1 , суб`єкт декларування) РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП),

установив:

Формулювання обставин, які визнані суддею доведеними.

ОСОБА_1 , будучи секретарем судового засідання Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська, згідно п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом декларування, а також відповідно до примітки до ст.172-6 КУпАП будучи суб`єктом правопорушення за цією статтею, у порушення вимог п.п.7,9 ч.1 ст.46 Закону України «Про запобігання корупції» подала завідомо недостовірні відомості у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2022 рік, які відрізняються від достовірних на суму 1 549 897, 40 грн, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено частиною 4 статті 172-6 КУпАП.

Позиція учасників розгляду справи.

ОСОБА_1 , яку підтримала ї представник, у судовому засіданні пояснила, що вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, тому просила провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 172-6 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування заперечень зазначила, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не було встановлено наявність у неї умислу (прямого чи непрямого) на подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідні докази відсутні. Звернула увагу, що вона задекларувала придбану квартиру в розділі ПІ Декларації, а також зазначила дату її набуття - 08.08.2022 року та вартість на дату набуття: 925 500 гри. Отже, із декларації можна чітко та достовірно встановити, що протягом звітного періоду декларантом набуто право власності на зазначене майно. Жодна інформація не прихована, та умислу на приховування чи зазначення недостовірних відомостей не було. Позика, отримана 15.11.2022 року в розмірі 20 000 (двадцять тисяч, 00) доларів США, що є еквівалентом суми 731372,00 (сімсот тридцять одна тисяча триста сімдесят два, 00) гривень фактично була розстроченням оплати вартості квартири та дану позику було погашено в повному обсязі в цьому ж році та у зв`язку із повним виконанням усіх зобов`язань за договором іпотеки від 08.08.2022 року, предметом якого була квартира АДРЕСА_2 було знято заборону накладену 08.08.2022 року, у зв`язку з договором іпотеки. Тобто на кінець звітного періоду позика була в повному обсязі повернута. Стверджує, що не мала умислу приховувати джерело походження коштів або подати недостовірні відомості. Відсутність у декларації договору позики та іпотеки відбулося у зв`язку з необізнаністю щодо обов`язку відображати ці зобов`язання, оскільки на кінець звітного періоду вони були відсутні.

Представником адвокатом Кенжиною О.О., яку підтримала ОСОБА_1 , було подано клопотання про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 172-6 КУпАП, оскільки у відповідності до ч.4 ст. 38 КУпАП моментом виявлення порушення є час надходження до НАЗК повідомлення управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, тобто щонайменше 08.04.2025 року.

Прокурор у судовому засіданні наполягав на притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, заперечував проти закриття провадження у справі, оскільки моментом виявлення є дата складення протоколу, і просив застосувати до останньої мінімальне стягнення.

Докази на підтвердження встановлених суддею обставин і висновки судді.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку прокурора, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що зібраними та дослідженими у справі доказами підтверджується факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ч. 4 ст. 172-6 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за порушення у вигляді подання недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до примітки цієї статті суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суб`єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого та непрямого умислу, а саме особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає настання суспільно небезпечних наслідків та бажає їх настання, або свідомо припускає їх настання.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається в поданні завідомо недостовірних відомостей у декларації.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Також, на умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов`язкові ознаки корупційного правопорушення звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06 жовтня 2010 року (справа №1-27/2010).

Відповідно до п. 1 п.п. «в» ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон) суб`єкти, на яких поширюється дія цього Закону є зокрема державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Як визначено у преамбулі Закону, цей Закон визначає правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

Згідно з ч. 1 ст. 45 Закону особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в» і «г» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, відповідно до наказу керівника апарату Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська № 121-к від 14.07.2021 року ОСОБА_1 призначено на посаду державної служби категорії «В» - секретарем судового засідання Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровськ і звільнено з цієї посади наказом керівника апарата Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська № 117-к від 16.08.2024 ОСОБА_1 з 19.08.2024 року.

Отже, ОСОБА_1 на час вчинення діяння була суб`єктом, на якого поширюється дія Закону.

Диспозицією ч. 4 ст. 172-6 КУпАП передбачено подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 5 ст. 1 Закону корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

З аналізу системного зв`язку преамбули Закону із приписами ч. 4 ст. 172-6 КУпАП вбачається, що наявність умислу є обов`язковою складовою цього адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до пунктів 3, 4, 5 р. II Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 23.07.2021 № 449/21 (чинного на момент подання декларації), суб`єкт декларування до початку заповнення декларації повинен підтвердити ознайомлення із цим Порядком шляхом проставлення відповідної відмітки. Після заповнення усіх необхідних розділів декларації суб`єкту декларування надається можливість перевірити повноту та достовірність зазначеної ним інформації. Перед підписанням декларації суб`єкт декларування підтверджує повноту та достовірність даних, вказаних у ній, ознайомлення з попередженням про настання відповідальності за подання недостовірних відомостей шляхом проставлення відповідної відмітки. Суб`єкт декларування підписує декларацію шляхом накладання на неї особистого кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису відповідно до вимог законодавства.

Ураховуючи викладене, на початку заповнення Декларації ОСОБА_1 ознайомилась із зазначеним Порядком, про що проставила відповідну відмітку.

Крім того, після заповнення всіх розділів вказаної декларації він ознайомилась із внесеними до неї відомостями та проставила відповідну позначку про підтвердження правильності даних, після чого подав цю декларацію шляхом накладення електронного цифрового підпису.

Зазначені обставини підтверджуються наявною в матеріалах справи послідовністю дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які вчинила ОСОБА_1 .

Згідно з абз. 1 частини першої статті 51-3 Закону України «Про запобігання корупції» повна перевірка декларації полягає у перевірці задекларованих активів, на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення чи необґрунтованості активів і може проводитися у період здійснення суб`єктом декларування діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також протягом трьох років після припинення такої діяльності.

За результатами повної перевірки декларації встановлено, що зазначені суб`єктом декларування у декларації відомості відрізняються від достовірних на загальну суму 1 549 897,40 грн що становить розмір від 150 до 750 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Так, у розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» декларації суб`єкт декларування не зазначив відомостей про отримані кошти від батька ОСОБА_2 у вигляді безповоротної фінансової допомоги у розмірі 25 310 дол. США, що за середнім курсом Національного банку України за 2022 рік (32,34 грн/дол. США) становило 818 525,40 гривні.

У розділі 13 «Фінансові зобов`язання» декларації суб`єкт декларування не зазначив відомостей про свої фінансові зобов`язання у вигляді отриманої та погашеної протягом 2022 року позики у розмірі 731 372 гривні.

Згідно з ч. 4 ст. 45 Закону (у редакції, яка діяла на дату подання декларації) упродовж 30 днів після подання декларації суб`єкт декларування має право подати виправлену декларацію.

Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 45 Закону у разі самостійного виявлення суб`єктом декларування у декларації недостовірних відомостей після спливу терміну для подання виправленої декларації, передбаченого абз. 1 цієї частини, але до початку проведення Національним агентством повної перевірки цієї декларації, суб`єкт декларування може звернутися до Національного агентства з листом із поясненням причин, що призвели до внесення недостовірних відомостей та неподання виправленої декларації у зазначений термін, додавши підтвердні документи. Подані суб`єктом декларування таким чином відомості мають бути розглянуті НАЗК під час повної перевірки цієї декларації.

ОСОБА_1 при поданні декларації підтвердила достовірність вказаних відомостей, правом подати виправлену декларацію не скористалася.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Незважаючи на невизнання вини факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 cт. 172-6 КУпАП підтверджується зібраними та дослідженими у справі доказами, зокрема:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення № 866 від 10.09.2025 року, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та яким зафіксовано час, місце та обставини вчиненого правопорушення;

- обґрунтованим висновком щодо виявлення ознак корупційного правопорушення від 06.08.2025 року;

- декларацією ОСОБА_1 щорічною за 2022 рік;

- довідкою № 568/25 про результати проведення повної перевірки декларації від 01.08.2025 року;

- наказами керівника апарату Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 14.07.2021 року №121-К, від 16.08.2024 року № 117-К про прийняття на посаду секретаря судового засідання та звільнення ОСОБА_1 ;

- відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків;

- інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- послідовністю дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб»;

- договорами позики від 08.08.2022 року, іпотеки від 08.08.2022 року, купівлі-продажу від 08.08.2022 року;

- банківськими виписками про рух коштів по рахункам тощо.

Ураховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 , будучи секретарем судового засідання Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська, згідно п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом декларування, а також відповідно до примітки до ст.172-6 КУпАП будучи суб`єктом правопорушення за цією статтею, у порушення вимог п.п.7,9 ч.1 ст.46 Закону України «Про запобігання корупції» подала завідомо недостовірні відомості у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2022 рік, які відрізняються від достовірних на суму 1 549 897, 40 грн.

Отже, дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, як подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Пояснення ОСОБА_1 не спростовують встановлених судом обставин щодо подання завідомо недостовірних відомостей до декларації за 2022 рік з огляду на таке.

Варто зауважити, що зазначення у пункті ч. 1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» («б» замість «в») та категорії декларації за 2002 рік («після звільнення» замість щорічна») у формулюванні складу правопорушення в адміністративному протоколі є очевидно неточністю, оскільки за змістом протоколу та досліджених судом доказів убачається, що ОСОБА_3 є суб`єктом декларування саме на підставі п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» як держслужбовець, оскільки займала посаду секретаря судового засипання і нею допущено подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, саме щорічної за 2022 рік. У зв`язку викладеним доводи ОСОБА_1 , та її представника в цій частині не прийняті судом.

Посилання ОСОБА_1 про відсутність умислу на вчинення адміністративного правопорушення, недостатню обізнаність про процедуру та вимоги щодо заповнення декларації не можуть бути прийняті судом, оскільки остання, будучи освіченою особою та обіймаючи посаду секретаря судового засідання суду, зобов`язанана бути обізнаною про свій майновий стан, проте, маючи можливість володіти повною інформацією, яку необхідно вносити до декларації, та, знаючи про наявність такої інформації, не вжила заходів та розумного інтересу щодо отриманні її у актуальному стані, не виявила достатньої сумлінності та допустила подання завідомо недостовірних відомостей у декларації, чим вчинила інкриміноване їй адміністративне правопорушення.

Крім того, перед підписанням декларації особистим кваліфікованим електронним підписом ОСОБА_1 , як суб`єкт декларування, здійснює підтвердження ознайомлення з попередженням про настання відповідальності за подання недостовірних відомостей шляхом проставлення відповідної відмітки в документі.

Аналізуючи докази у справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суд вважає винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, доведеною повністю.

Щодо строків накладення адміністративного стягнення.

Частиною 4 ст. 38 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку із закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Днем виявлення правопорушення відповідно до вимог ч. 3 ст. 38 КУпАП необхідно вважати день, коли посадові особи, які у відповідності до вимог діючого законодавства мають право складати протокол про вчинення відповідного правопорушення, встановили або повинні були встановити обставини, які свідчили про наявність ознак адміністративного правопорушення в діях конкретної особи.

Ураховуючи, що уповноваженим на складання відповідного протоколу органом Департаментом стратегічних розслідувань Національної поліції України, матеріали повної перевірки щодо несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації, отриманні від НАЗК 12.08.2025 року (арк.с. 11), вважаю саме цю дату - датою виявлення правопорушення, оскільки відповідно до положень ст.255 КУпАП НАЗК таким органом не є ураховуючи суб`єкта правопорушення.

Отримані матеріали свідчили про наявність ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 172-6 КУпАП в діях ОСОБА_1 та давали підстави для складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

10.09.2025 року 6-м відділом (протидії корупції) управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.4 ст. 172-6 КУпАП та направлено до суду.

Отже, ураховуючи положення ч.4 ст. 38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, на дату винесення постанови (з дня виявлення 12.02.2025 року, з дня вчинення 14.01.2026 року) не спливли, тому підстави для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП відсутні.

З урахуванням наведеного, клопотання представника адвоката Кенжиної О.О. про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 172-6 КУпАП не підлягає задоволенню і доводи ОСОБА_1 , в цій частині не приймаються до уваги.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Під час судового розгляду справи обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність не встановлено.

Мотиви призначення стягнення.

Відповідно до санкції статті 172-6 КУпАП, за вказане правопорушення передбачено накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 23 КУпАП передбачається, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Частиною 2 статті 33 КУпАП встановлено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Ураховуючи обставини справи про адміністративне правопорушення, особу ОСОБА_1 , вважаю, що необхідною і достатньою мірою стягнення для останньої буде накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції статті 172-6 КУпАП.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, у разі ухвалення судом постанови про накладання адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 9-11, 23, 33, 38, 40-1, 172-6, 221, 283, 284 КУпАП, суд

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання про закриття провадження про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в доход держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Дніпра протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, потерпілим, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП та ч.1 ст.287 КУпАП.

Суддя Т.В.Давидовська