запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/1165/25Головуючий у 1-й інстанції Коломаренко К.А.
Єдиний унікальний №334/1057/25Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі захисника Келембета Г.Є. діючого в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 26 вересня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 27.01.2025 року о 00 год. 35 хв. у м.Запоріжжі по вул.Рельєфній, біля буд.2 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Lexus LX470» д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. З нього стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати зазначену постанову суду та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивував тим, що правопорушення було вчинено ним в стані крайньої необхідності.

Результат тесту №2697 від 27.01.2025 року «Alcotest Drager 6820» є сумнівним, оскільки тестування проводилося з недотриманням 15 хв. інтервалу, що вплинуло на результат тесту.

Заслухавши ОСОБА_2 , який підтримав апеляційну скаргу та не заперечував проти її розгляду без участі ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення в повному обсязі підтверджена даними, що містяться

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №231185 від 27.01.2025 року, згідно з яким водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Lexus LX470», д.н.з. НОМЕР_1 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, зі змістом протоколу ОСОБА_1 ознайомився, його копію отримав, засвідчивши своїм підписом;

- у роздруківці результатів приладу «Alcotest Drager 6820», серійний номер ARНЕ-0225 з яких вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу «Alcotest Drager 6820», а результат тестування склав 0,78 ‰ алкоголю, (тест №2697);

- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6820, за результатом якого встановлено позитивний результат з показником 0,78 ‰ алкоголю;

- на диску з відеозаписом події.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом перед його зупинкою патрульним поліцейським не оспорюються.

З відеозапису вбачається, що 27.01.2025 року в 00 год. 35 хв. співробітники поліції зупиняють транспортний засіб LEXUS LX470 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Після зупинки транспортного засобу співробітники поліції представились водієві, запитали про підстави керування транспортним засобом під час комендантської години, на що водій повідомив, що у зв`язку з повітряною тривогою рухається з укриття.

Після перевірки документів водія (період часу 00:40 - 00:41), співробітник поліції повідомляє ОСОБА_1 про виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів та пропонує пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу (00:42:25), після чого роз`яснює ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

В подальшому співробітник поліції повторно пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що ОСОБА_1 погоджується (00:43:51) та йому роз`яснюється порядок проходження огляду, пропонується обрати мундштук в індивідуальній упаковці та відкрити його, що ОСОБА_1 і робить (00:44:43-00:48:00).

Після цього співробітник поліції проводить контрольний забір повітря, про що повідомляє ОСОБА_1 (00:48:00), після чого ОСОБА_1 проходить огляд (00:49:10-00:52:00). Після проведення тесту за допомогою спеціального приладу водієві демонструють результат тесту 0,78 проміле алкоголю та повідомляють про перебування водія у стані алкогольного сп`яніння (00:52:37), з яким ОСОБА_1 погодився.

Після виявлення стану алкогольного сп`яніння водієві роз`яснено про те, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, роз`яснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, пропонують надати відповідні пояснення.

При цьому, судом враховано, що в процесі спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 не зазначав, про те, що вважає дії співробітників поліції незаконними, не повідомляв про те, що вживає лікарські препарати, більш того зазначав, про те, що вважає, що в повітряну тривогу не позбавлений права випити пляшку пива (час відеозапису 00:42:59).

Апеляційний суд ставиться критично до заперечень апеляційної скарги щодо неправомірного використання «Drager Alcotest 6820» під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння.

Згідно з положеннями п.п.1,3 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС/МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, у тому числі і «Alcotest Drager 6820», та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Наказом Держлікслужби № 1529 від 29.12.2014 року затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, де в п.43 вказано газоаналізатори «Drager Alcotest», реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежений. Жодних обмежень щодо виду газоаналізатору за номером не передбачено.

Згідно з п.13 наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1747 від 13.10.2016 максимальний інтервал між "Сервісним технічним обслуговуванням", "Градуюванням" та міжповірочний інтервал вказаних приладів, у тому числі Drager Alcotest, становить 1 рік. У пам`яті приладу зберігається інформація про дату останнього градуювання (калібрування).

Всім вказаним вимогам «Alcotest Drager 6820» відповідає, його використання здійснювалось із дотриманням вимог щодо повірки (калібрування), що у свою чергу підтверджує правильність результатів вимірювання.

Отже, оскільки останнє калібрування даного приладу "Drager "Alcotest 6820" було проведено 22.10.2024, то станом на дату проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння з його використанням (27.01.2025), інтервал калібрування даного приладу не закінчився.

Доводи сторони захисту щодо нібито некоректної роботи приладу "Drager "Alcotest 6820" у зв`язку з прийомом ОСОБА_1 препарату «Корвалол» є надуманими та суперечать об`єктивним даним.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про дії ОСОБА_1 в стані крайньої необхідності, апеляційний суд виходить з наступного.

Так, відповідно до положень ст.17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно зі ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Крайня необхідність - це випадок зіткнення двох інтересів, які рівною мірою охороняються законом, і при якій заради збереження більш важливого інтересу, заподіюється шкода меншому інтересові.

Крайню необхідність можна визнати правомірною лише за наявності наступних обставин (ознак): небезпеку не може бути усунуто іншим шляхом, окрім як заподіянням шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Заподіяна в стані крайньої необхідності шкода повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої не може бути виправдано станом крайньої необхідності. Зокрема, не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від фактичних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинно бути покладено як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

На переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про наявність в його діях передбаченої ст.18 КУпАП обставини, що виключає адміністративну відповідальність, є неприйнятними та недоведеними.

Змістом наявного в матеріалах справи відеозапису об`єктивно зафіксовано, що на вимогу поліцейського ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу, водій з отриманими результатами із показником 0,78 ‰ алкоголю погодився. При цьому ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу про наявність жодних обставин крайньої необхідності уповноваженим особам не повідомляв.

Письмові пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не свідчить про перебування ОСОБА_1 в стані крайньої необхідності, оскільки повітряна тривога в місті Запоріжжі була оголошена 26.01.2025 о 19 годині 50 хвилин та завершилась 27.01.2025 о 01 годині 32 хвилини, а ОСОБА_1 був зупинений в 00 годин 35 хвилин, тобто в момент, коли повітряна тривога тривала вже більше 4 годин.

Дослідивши та проаналізувавши сукупність зібраних доказів, в тому числі і зміст відеозапису, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання дій ОСОБА_1 такими, що були вчинені в стані крайньої необхідності у розумінні ст.18 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, версія сторони захисту, що під час події від 27.01.2025 року водій ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності нічим не підтверджена.

Доказів того, що саме 27.01.2025 року виникла ситуація, яка спонукала ОСОБА_1 керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять та під час апеляційного провадження надано не було.

За таких обставин, позиція сторони захисту про те, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, не узгоджується з вимогами закону та не перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з усуненням передбаченої ст.18 КУпАП небезпеки.

Враховуючи вищевикладене, такі доводи апелянта суд апеляційної інстанції розцінює як спрямований на ухилення від встановленої законом відповідальності спосіб захисту.

Таким чином, у контексті наведених обставин не можна визнати переконливими й виправданими, а отже й достатніми, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про скасування судового рішення на зазначених у ній підставах.

Отже, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому у апеляційного суду відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахування всіх фактичних обставин справи. Досліджені судом докази є належними і допустимими для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Накладене судом першої інстанції адміністративне стягнення за вчинене ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху узгоджується з вимогами ст.33 КУпАП, а також відповідає передбаченій ст.23 КУпАП меті стягнення - вихованню особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 26 вересня 2025 року в цій справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар

Дата документу Справа № 334/1057/25