ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/5494/25 Головуючий в 1 інст. Худіна О.О.
Провадження №33/807/1249/25 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 грудня 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 14 жовтня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, посвідчення водія НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що 2 червня 2025 о 16-04 у м. Запоріжжя, вул. Криворізька, 29, водій ОСОБА_1 керував ТЗ «Opel Frontera" н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння із згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Alcotest Drager 6820», тест 2991 від 02.06.2025, результат огляду позитивний 1,40 проміле, з результатом огляду ОСОБА_1 згоден, від керування ТЗ відсторонений шляхом паркування ТЗ без порушень ПДР України, про повторність попереджений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9.а - водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 Про Правила дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. При цьому, не повно з`ясовано всі фактичні обставини справи та не досліджено і не надано оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, що потягло за собою необґрунтоване накладення стягнення як вид покарання за адміністративне правопорушення. Разом із цим, суд не сприяв повному, об`єктивному, неупередженому розгляду справи, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

Вважає, що судом його винуватість встановлена на підставі недопустимих доказів. Так, до матеріалів справи приєднано декілька відеозаписів невідомого походження, які виготовлені всупереч діючому порядку збирання доказів, які ні містять ані місця, ані автору запису, а також запис з боді камер поліцейського.

Наголошує, що з відеозапису відеореєстратору 472011 не вбачається руху ТЗ, а перша поява апелянта відбувається коли він стоїть біля припаркованого автомобілю, який не рухається.

Вказує, що на підтвердження руху автомобілю Opel Frontera поліцейськими надано відеозапис, походження якого не зазначено ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в матеріалах справи, а отже є таким, що доданий з порушенням діючих норм та не може вважатися доказом.

Звертає увагу, що доказами в даній справі є тільки записи з нагрудних відеокамер поліцейських, на яких не зафіксовано факту руху автомобілю.

Вважає, що дії працівників поліції необхідно розцінити як бажання у будь-якому випадку притягнути його до адміністративної відповідальності, за відсутності законних підстав, а вимога щодо проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння була лише приводом для складання відносно нього протоколу за ст. 130 КУпАП.

Просить скасувати постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 14 жовтня 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях події та складу правопорушення.

4 грудня 2025 року через канцелярію Запорізького апеляційного суду, ОСОБА_1 особисто звернувся з клопотанням про відкладення розгляду справи до закінчення проходження ним військової служби або до моменту, коли він зможе забезпечити свою участь в судовому засіданні.

Розглянувши вказане клопотання, суддя апеляційного суду приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 2 цієї статті не передбачена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, положення ст. 268 КУпАП не містять заборони щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, ОСОБА_1 за день до судового засідання звернувся особисто з клопотання до канцелярії апеляційного суду, що засвідчує про наявність у нього можливості особисто приймати участь в розгляді даної справи.

Як вбачається з матеріалів справи, аналогічним чином ОСОБА_1 звертався із численними клопотаннями про відкладення розгляду справи і до суду першої інстанції.

Зокрема з матеріалів справи вбачається, що 18 липня 2025 року ОСОБА_1 особисто подав клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного у той же день (а.с. 17). 17 вересня 2025 року ОСОБА_1 особисто подав до суду першої інстанції клопотання про відкладення розгляду, призначеного на 19 вересня 2025 року (а.с. 21). 13 жовтня 2025 року ОСОБА_1 також особисто до канцелярії суду першої інстанції подав клопотання про відкладення розгляду, призначеного на 14 жовтня 2025 року (а.с. 31).

Також ОСОБА_1 особисто звертався до суду першої інстанції і з іншими клопотаннями 5 серпня 2025 року про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 19), 1 жовтня 2025 року із клопотанням про визнання протоколу недійним (а.с. 23).

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 також подав не поштою, а безпосередньо до канцелярії суду першої інстанції.

Наведене свідчить, що попри додані до клопотання довідки з ВЧ НОМЕР_3 про перебування на військовій службі ОСОБА_1 регулярно безперешкодно відвідував, як приміщення суду першої інстанції, так і апеляційного суду, але напередодні судових засідань та виключно з метою подати клопотання про відкладення розгляду справи, що в свою чергу свідчить про зловживання особою, яка притягається до адміністративної відповідальності своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду справи.

Також слід звернути увагу на те, що в клопотанні про відкладення розгляду справи, яке подано до апеляційного суду, ОСОБА_1 не вказує до якої конкретної дати слід відкласти розгляд його апеляційної скарги.

Отже, з урахуванням наведеного, суддя апеляційного суду вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відкладення судового засідання до закінчення проходження ним військової служби або до моменту, коли він зможе забезпечити свою участь в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Висновки суду щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, за обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР №349325 від 2 червня 2025 р. підтверджується:

- роздруківкою до протоколу з приладу «Драгер» 6820 від 2 червня 2025 р. з результатом 1,40‰ (а.с. 6);

- актом огляду на стан сп`яніння в якому зазначено, що огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Результат огляду за допомогою технічного приладу Alkotest DRAGER 6820 позитивний, складає 1,40 проміле. З вказаним результатом ОСОБА_1 погодився, що засвідчив власним підписом без заперечень (а.с. 7);

- відеозаписом події (а.с. 10).

Дослідивши вказані вище докази, суд встановив, що у ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції виявлені ознаки сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці.

З дотриманням встановленого законом порядку, поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу було проведено огляд на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу газоаналізатора Alcotest Drager 6820 за згодою ОСОБА_1 , за результатами якого встановлено перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, результат тесту 1,40 проміле (час запису (00:23:00). З вказаним результатом, ОСОБА_1 погодився, що зафіксовано відеозаписом події (час запису 00:27:58) та засвідчено власним підписом ОСОБА_1 в Акті огляду.

Отже, працівниками поліції було дотримано процедуру проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, визначену ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а зафіксовані на відео події наявні в достатньому об`ємі задля встановлення обставин, які мають значення в рамках даної справи.

На доводи апелянта, що на підтвердження руху автомобілю Opel Frontera поліцейськими надано відеозапис, походження якого не зазначено ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в матеріалах справи, а отже такий не може вважатися доказом слід зазначити, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом зафіксований відеореєстратором, який встановлений усередині салону службового транспортного засобу працівників поліції відповідно до положень Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, а тому є належним та допустимим доказом в справі.

Даний відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки фіксує обставини, які відносяться до зазначеної у протоколі події та не містить ознак фальсифікації.

Суддя апеляційного суду зауважує, що сукупність досліджених доказів засвідчує обґрунтованість висновків суду з приводу доведеності провини ОСОБА_1 і їх відповідність критерію достатності для такого висновку.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, належним чином вмотивовані, повністю відповідають фактичним обставинам справи, суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке є безальтернативним.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 14 жовтня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 336/5494/25