Номер провадження: 33/813/1858/25
Номер справи місцевого суду: 522/5357/25
Головуючий у першій інстанції Русєва А. С.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати з розгляду цивільних справ Драгомерецького М.М.,

при секретарі Узун Н.Д.,

за участю: представник ОСОБА_1 адвоката Захар`єва О.Б.,

переглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Потопальський Серій Миколайович на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 18 серпня 2025 року по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №266285 від 08.03.2025, ОСОБА_1 08 березня 2025 року о 23:13 год, в м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 30 Б, керувала транспортним засобом, а саме електросамокатом «Jet», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки зі згоди водія за допомогою приладу «Drager Alcotest 7510» ARLM-0409, результат огляду позитивний, 0,40% проміле. Такими діями ОСОБА_1 порушила п. 2.9.а Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 18 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень в дохід держави. Розстрочено ОСОБА_1 виплату суми штрафу у розмірі 17 000 гривень строком на 12 місяців з виплатою штрафу перші десять місяців по 1 000 гривень, щомісячно, решту останні два місяці рівними частинами по 3 500 гривень, щомісячно, починаючи з дня набрання постанови законної сили. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмір 605,60 гривень.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Потопальський С.М. звернулась до суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси від 18 серпня 2025 року та винести нову постанову, якою закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши представника ОСОБА_1 адвоката Захар`єва О.Б., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості.

Визнаючи винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладаючи відповідне адміністративне стягнення, суд першої інстанції згідно вимог ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясував всі фактичні обставин, що мають істотне значення для її розгляду, ухваливши законне та обґрунтоване рішення.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення встановлюється шляхом дослідження доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно пункту 2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційним судом встановлено, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

1)протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №266285 від 08.03.2025, який в повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а тому є належним та допустимим доказом, й приймається судом до уваги. Протокол підписаний ОСОБА_1 (а.с. 1);

2)актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого в ОСОБА_1 були виявлені ознаки: порушення мови, запах алкоголю з порожнини рота. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою технічного засобу «Drager Alcotest 7510» ARLM-0409, результат огляду позитивний, 0,40% проміле (а.с. 6);

3)роздруківкою з приладу «Drager Alcotest 7510» ARLM-0409 від 08.03.2025 року, відповідно до якого результат огляду ОСОБА_1 позитивний 0,40% проміле (а.с. 5);

4)відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції, з якого встановлено що ОСОБА_1 була зупинена працівниками поліції, оскільки їхала на електросамокат «Jet», по тротуару, про що їй повідомлено під час зупинки. Так, в ході бесіди працівників поліції із ОСОБА_1 , в останньої були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, у зв`язку із чим у неї запитали чи вживала вона алкогольні напої, на що ОСОБА_1 повідомила, що випила коктейль пару годин тому. Так, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Drager Alcotest», на що остання дала згоду, та за результатами тесту було встановлено її перебування у стані алкогольного сп`яніння, а саме 0,40% проміле, з яким вона погодилась. Таким чином, відеозапис відображає із достатньою повнотою стан водія ОСОБА_1 її поведінку та те, що співробітники поліції діяли у відповідності до процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння та оформлення матеріалів адміністративного правопорушення (диск а.с. 7).

За таких обставин, оцінюючи вищезазначені докази окремо та в їх сукупності, ґрунтуючись на внутрішньому переконанні, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме в тому, що вона 08 березня 2025 року о 23:13 год, в м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 30 Б, керувала транспортним засобом, а саме електросамокатом «Jet», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, оскільки такий висновок ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суб`єктом порушення п. 2.9.а ПДР України є особа, яка керує транспортним засобом, що приводиться в рух за допомогою двигуна або електродвигуна потужністю понад 3 кВт, і має посвідчення водія відповідної категорії. При цьому, електросамокат «Jet», яким керувала ОСОБА_1 не є механічним транспортним засобом, та судом не з`ясовано чи приводиться він в рух за допомогою електродвигуна потужністю понад 3 кВт. Також зазначено, що ОСОБА_1 не має посвідчення водія.

Щодо даних тверджень апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зі змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду №18 від 19.12.2008, при розгляді адміністративних справ, зокрема ст. 130 КУпАП, суди мають враховувати положення правових норм, у яких визначено поняття «транспортні засоби», зокрема ст. 121 КУпАП, п. 1.10 ПДР України.

Статтею 121 КУпАП визначено, що під транспортними засобами, зокрема у частинах 1-4 статті 130 КУпАП, слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.

Пунктом 1.10. ПДР України передбачено, що транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Даний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування.

Окрім того, відповідно до Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24.02.2023 №2956-IX, визначено поняття легкого персонального електричного транспортного засобу - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1 000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину.

Нормативно-правовий акт розділяє легкі електричні транспортні засоби на дві категорії:

легкий персональний електричний транспортний засіб: має від одного колеса, електродвигун потужністю до 1 000 Вт і розвиває максимальну швидкість до 25 км/год. До цієї категорії підпадають всі прокатні самокати.

низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб: має від двох коліс та може їхати зі швидкістю 10-50 км/год. При цьому, пристрої, які їдуть зі швидкістю понад 50 км/год не підпадають в ці категорії й розглядатимуться як мотоцикли.

Тобто, вказаний електросамокат відповідно до Закону України №2956-IX є легким персональним електричним транспортним засобом.

При цьому, норма ст. 130 КУпАП не розділяє транспортні засоби на механічні, немеханічні, електричні чи будь-які інші.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно положень ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій, серед іншого, зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Водночас, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 15.03.2023 у справі №127/5920/22, використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 керувала орендованим електросамокатом марки «Jet», який має двигун, за допомогою якого він приводиться у рух, а також призначений для перевезення людей.

Суб`єктами правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП, зокрема є водії транспортних засобів, а тому слід зазначити, що вказана норма закону передбачає відповідальність водіїв транспортного засобу, а не лише механічних транспортних засобів.

З огляду на вищевикладене, електросамокат, яким ОСОБА_1 , керувала як учасник дорожнього руху - водій, офіційно визнається транспортним засобом, за керуванням яким в стані алкогольного сп`яніння, настає адміністративна відповідальність, передбачена ст. 130 КУпАП.

Окірм того, відповідно до п. 1.9 угоди користувача JET.UA електросамокат - транспортний засіб, що надається Користувачу на умовах Договору приєднання. Протягом оренди користувач зобов`язаний дотримуватися Правил дорожнього руху та інших вимог чинного законодавства та нормативно-правових актів України. Користувачеві забороняється використання транспортного засобу у стані алкогольного, наркотичного, токсичного чи будь якого іншого сп`яніння, під впливом лікарських препаратів, що погіршують реакцію та увагу, у хворобливому чи стомленому стані, що ставить під загрозу безпеку руху та оточуючих (п. 4.5).

Щодо тверджень про те, що ОСОБА_1 не має посвідчення водія, тому не є водієм, та не може бути суб`єктом порушення п. 2.9.а ПДР України, апеляційний суд зазначає, що для кваліфікації правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП визначальним є факт керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а не наявність у особи посвідчення водія.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія або бездіяльність фізичної особи. КУпАП не містить положень, які б пов`язували можливість притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з наявністю в особи спеціального права на керування транспортними засобами.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, полягає у керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння. Особа, яка не має посвідчення водія, але фактично керує транспортним засобом, виконує функції водія тому підпадає під дію ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, особа, яка не має посвідчення водія, але керує транспортним засобом у стані сп`яніння, є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вирішальним є сам факт керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а не наявність посвідчення водія.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 її процесуальних та конституційних прав, не надали можливості скористатись правовою допомогою, спровокували останню на особисту самообмову, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються матеріалами справи. Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №266285 від 08.03.2025, ОСОБА_1 були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, про що остання підписалась.

Окрім того, зворотня частина протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №266285 від 08.03.2025, копію якого ОСОБА_1 отримала, містить в повному обсязі текст ст. ст. 55-56, 59, 63 Конституції України та ст. ст. 268, 307-308 КУпАП.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення нею вимог п. 2.5. ПДР України.

Адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку, як для самого водія, так і для інших учасників дорожнього руху і може призвести до тяжких непоправних наслідків.

ОСОБА_1 реалізувала право керувати транспортним засобом, тим самим погодилась нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановленими нормами чинного законодавства.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Потопальський С.М. також просила поновити їй строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 18 серпня 2025 року, однак зазначене клопотання підлягає залишенню без розгляду, так як строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 18 серпня 2025 року не був пропущений.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 цього Кодексу.

Вбачається, що ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Потопальський С.М. із апеляційною скаргою на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 18 серпня 2025 року звернулась до суду 28 серпня 2025 року, тобто в межах строку передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Потопальський Серій Миколайович про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 18 серпня 2025 року залишити без розгляду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Потопальський Серій Миколайович залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 18 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький