КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Нежура В.А., розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Зайцевим Олексієм Валерійовичем на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 17 жовтня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 432622 від 24.08.2025, цього ж дня о 09 год. 37 хв. водій ОСОБА_1 керував автомобілем "Ford" д.н.з. НОМЕР_1 по Бориспільському шосе у м. Києві (на блокпості КП-503), з явними ознаками алкогольного сп`яніння (а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР України) та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП.

Постановою Дарницького районного суду м.Києва від 17.10.2025 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000, 00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Не погоджуючись із вказаною постановою ОСОБА_1 , через свого адвоката подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення суддею першої інстанції норм процесуального та матеріального права просить скасувати постанову та закрити провадження.

Апеляційна скарга мотивована тим, що обов`язковою передумовою для направлення водія на огляд на стан алкогольного сп`яніння є попереднє виявлення працівниками поліції відповідних ознак такого сп`яніння. Висунення ж вимоги про проходження огляду за відсутності фактично встановлених ознак або без їх належної фіксації є необґрунтованим і безпідставним, а відтак не породжує для водія обов`язку проходити такий огляд.

Зазначено, що працівниками поліції до матеріалів справи не долучено належних і допустимих доказів на підтвердження дотримання встановленої процедури. Натомість з відеозапису вбачається, що працівники поліції у порушення вимог пунктів 2-4 Інструкції ознак алкогольного сп`яніння фактично не встановлювали.

Також апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Зайцев О.В. підтримали подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.10.2025 була винесена оскаржувана постанова. Вперше апеляційну скаргу було подано до суду першої інстанції, через підсистему "Електронний суд" 25.10.2025, тобто у строк визначений законом. Постановою Київського апеляційного суду від 03.11.2025 дану апеляційну скаргу було повернуто скаржнику. Вдруге апеляційну скаргу подано до суду першої інстанції, через підсистему "Електронний суд" 10.11.2025.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

Перевіривши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою статті 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з пунктом 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту з Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС і МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція) ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають,зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Суд визнав ОСОБА_1 винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, посилаючись на те, що в матеріалах справи наявні належні, допустимі та достовірні докази, які в сукупності підтверджують факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд апеляційної інстанції погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, працівники поліції перевіряючи документи ОСОБА_1 , виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема запах алкоголю з порожнини рота та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager» на місці зупинки транспортного засобу або у закладі охорони здоров`я. Після довгих вагань, ОСОБА_1 погодився пройти такий огляд.

Після прибуття іншого екіпажу патрульної поліції, який доставив прилад «Drager», працівники поліції розпочали проведення огляду, підготували одноразовий мундштук та надали його ОСОБА_1 . Перевіривши мундштук, ОСОБА_1 знову почав вагатися щодо проходження огляду, на що поліцейські повторно запитали про його готовність пройти огляд та роз`яснили, що умисне зволікання та уникання цього огляду буде розцінено як відмова від проходження огляду, повідомивши при цьому правові наслідки такої відмови.

Після чергової пропозиції пройти огляд ОСОБА_1 остаточно відмовився від його проходження як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.

Отож, відомості, які містяться на відеозаписі, свідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції під час проведення огляду та вимог статті 266 КУпАП.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, підтверджується даними письмових матеріалів справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, направленням, розпискою, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5557767.

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи скаржника про те, що у ОСОБА_1 відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, а працівники поліції безпідставно запропонували такий огляд, адже це питання суб`єктивної оцінки стану зробленого поліцейським. Тому саме останній, який не є лікарем, вирішує про наявність або відсутність ознак сп`яніння.

Як встановлено судом, під час спілкування з водієм працівниками поліції було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема різкий запах алкоголю з порожнини рота, що прямо передбачено пунктом 3 розділу І Інструкції як підстава для проведення огляду.

Відтак, виявивши у водія ознаки алкогольного сп`яніння, працівник поліції має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан такого сп`яніння.

Право поліцейського виявляти водіїв із ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів унормовано Законами України «Про Національну поліцію», «Про дорожній рух», постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Посилання скаржника на те, що ознаки алкогольного сп`яніння не були належним чином зафіксовані, не заслуговують на увагу, оскільки зазначені ознаки чітко відображені у протоколі про адміністративне правопорушення та узгоджуються з відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.

Доводи апеляційної скарги про недотримання працівниками поліції вимог пунктів 2-4 Інструкції також є безпідставними, адже ОСОБА_1 неодноразово пропонувалося пройти огляд як на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу, так і в закладі охорони здоров`я. Поліцейськими було роз`яснено порядок проведення огляду та правові наслідки відмови від його проходження, що відповідає вимогам статті 266 КУпАП та Інструкції.

Факт того, що після доставки приладу «Drager» ОСОБА_1 тривалий час вагався, зволікав із проходженням огляду, а згодом остаточно відмовився від його проходження як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, об`єктивно свідчить про наявність саме відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятим судом першої інстанції рішенням, однак висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, при розгляді даної справи суд першої інстанції дотримався вимог статей 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, за обставин, встановлених судом.

Згідно частини восьмої статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, постанови суду першої інстанції без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 , яке подане адвокатом Зайцевим Олексієм Валерійовичем про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду міста Києва від 17 жовтня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Зайцевим Олексієм Валерійовичем залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 17 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду