ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/659/25 Справа № 705/3967/25 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Гудзенко В. Л. Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участі захисників Морозова В.Ю. та Козловської Т.В. (в режимі відеоконференції), розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Морозова В.Ю. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 листопада 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ,-

в с т а н о в и в:

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, постановлено стягнути судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 02.07.2025 року о 23 год. 15 хв. в м. Умань по вул. Європейська керував автомобілем Scoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився за допомогою алкотестера Драгер, результат 1.38 проміле, чим порушив п.2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Морозов В.Ю, в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати та ухвалити нову, якою справу щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що адміністративні матеріали складені щодо ОСОБА_1 не відповідають вимогам чинного законодавства, порушують його право на повний, об`єктивний та неупереджений розгляд справи.

Матеріали справи не містять належного відеодоказу ознак алкогольного сп`яніння, та не вбачається факту керування транспортним засобом , які надали б можливість зробити висновок того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Під час складання протоколу поліцейським не було роз`яснено ОСОБА_1 його права та порядок проходження освідування на стан сп`яніння.

Також ОСОБА_1 не було роз`яснено право на проходження огляду в медичному закладі та він туди не доставлявся, хоча від такого освідування не відмовлявся.

В протоколі не вказано номер, модель та серія засобу, яким велася відео фіксація, і не відомо чи сертифіковані в Україні.

Матеріали справи не містять відомостей про те чи притягувався ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за аналогічні порушення. Зазначена обставина має значення для вирішення питання щодо належної правової кваліфікації вчиненого правопорушення, зокрема, наявності або відсутності повторності вчинення правопорушення.

В матеріалах справи не міститься повний фрагмент відеозапису з нагрудних бодікамер працівників поліції.

Працівники поліції не вилучали посвідчення водія, не надавали тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом та не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Зазначає, що ОСОБА_1 , працює водієм, позбавлення права керування транспортними засобами фактично позбавляє його можливості заробляти кошти та забезпечувати існування.

Суд першої інстанції не врахував принцип пропорційності покарання та моє право на працю, гарантоване ст. 43, 48 Конституцією України та позицією Європейського Суду з прав людини, де суди наголошують, що покарання має бути лише співмірним і не може призводити до надмірного втручання у життя людини.

Заслухавши думку захисників Морозова В.Ю. та ОСОБА_2 , які підтримали подану апеляційну скаргу, з наведених в ній мотивів, просили задовольнити, перевіривши матеріали справи, які надійшли з місцевого суду і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані.

Висновок місцевого суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Обґрунтування невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, які містяться в апеляційній скарзі, є безпідставними та спростовуються наявними по справі доказами, зокрема:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 379543 від 02.07.2025, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_1 02.07.2025 року о 23-15 год. в м. Умань по вул. Європейська, керував автомобілем Scoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився за допомогою алкотестера Драгер, результат 1.38 ‰, чим порушив п.2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

- даними висновку тестування на алкоголь №6443 від 02.07.2025, який підписаний ОСОБА_1 , відповідно до якого, останній 02.07.2025 перебував в стані алкогольного сп`яніння, результат тесту 1,38 ‰;

- даними акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зазначено, огляд проведено у зв`язку з виявленням ознак алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода. Огляд проведено за допомогою приладу Drager Alcotest 6810, результат огляду на стан сп`яніння 1,38 ‰. В графі «З результатами згоден» ОСОБА_1 поставив свій підпис;

- даними відеозапису з нагрудної камери поліцейського, який здійснював оформлення факту вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що кореспондується з фактичними обставинами справи та вказує на факт порушення водієм ОСОБА_1 вимог пункту 2.9 «а» ПДР України, повторно переглянутих апеляційним судом.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

З відеозапису долученого до матеріалів справи вбачається, що огляд ОСОБА_3 на стан алкогольного сп`яніння проведеного на місці зупинки транспортного засобу за добровільної згоди останнього відповідно до вимог ст. 266 КУпАП.

Так, ОСОБА_1 працівником поліції запропоновано пройти обстеження на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або в закладі охорони здоров`я. Разом з тим, ОСОБА_1 погодився пройти обстеження на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу приладу Drager Alcotest 6810, в зв`язку з чим йому надано запакований одноразовий мунштук. Після проходження огляду та отримання його результату правопорушником не висловлювалася незгода з результатами обстеження та не виявляв бажання пройти повторне обстеження в медичному закладі, а тому за наслідками обстеження, за відсутності заперечень щодо результату обстеження на стан алкогольного сп`яніння відносно ОСОБА_1 складено відповідний протокол про адміністративне правопорушення, який вручений останньому під підпис.

У протоколі про адміністративне правопорушення наявний підпис ОСОБА_1 , який свідчить про те, що йому були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а тому доводи апелянта в цій частині є неприйнятними.

Крім того, ОСОБА_1 в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння зазначив про те, що згоден з результатами огляду, про що останній поставив свій особистий підпис, також ОСОБА_1 підписав дані тесту № 6443 та протокол про адміністративне правопорушення без будь-яких зауважень, та не вказував на те, що його права були порушені.

Твердження захисника про те, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 було проведено з порушенням Інструкції, не знайшли свого обґрунтованого підтвердження.

Згідно даних відеозапису ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або ж в медичному закладі, останній повідомив, що бажає проходити огляд на місці зупинки. Більш того після проходження огляду, останній почав вмовляти працівників поліції не складати на нього протокол та намагався вирішити це питання.

Матеріали провадження не містять відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, не спростовують вину ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, тобто у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Інші доводи захисника і вказані ним недоліки, які є в матеріалах справи, сприймаються апеляційним судом, як несуттєві обставини, які не впливають на наявність складу адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 . Доказів, які б могли об`єктивно спростувати причетність ОСОБА_1 до вказаного правопорушення, стороною захисту не надано.

Будь яких порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції чи КУпАП, які б слугували підставою для скасування постанови місцевого суду, апеляційним судом не встановлено.

Тому вважаю, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена, його дії за ч.1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані вірно, а твердження апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими.

Доводи захисника про те, щоб не позбавляти ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, до задоволення не підлягають з огляду на наступне.

Санкція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність водіїв у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, та не містить альтернативи призначення стягнення без такого позбавлення, а тому посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 працює водієм і позбавлення права керувати транспортним засобом позбавить його можливості заробляти кошти та забезпечувати існування, не може слугувати підставами для скасування постанови місцевого суду в частині накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення з позбавленням права керування транспортними засобами.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, яка не містить альтернативи, відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративне правопорушення.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова місцевого суду є законною, обґрунтованою, вмотивованою, а підстави для її скасування та закриття провадження по справі - відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя , -

п о с т а н о в и в:

Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 листопада 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Морозова В.Ю. в інтересах ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба