Справа №: 630/1504/25
Провадження № 3/630/389/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 грудня 2025 рокум. Люботин

Суддя Люботинського міського суду Харківської області Сухоруков І.М., розглянув матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Люблтин Харківської області, громадянина України, працюючого водієм у Регіональній філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» виробничого підрозділу «Служба експлуатації будівель і споруд, одруженого, який мешкає: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

До Люботинського міського суду Харківської області від ВП №2 ХРУП №1 ГУ НП в Харківській області надійшов матеріал про адміністративне правопорушення з протоколом ЕПР1 №500613 від 01.11.2025 за ч.1 ст.130 КУпАП, згідно до якого ОСОБА_1 01.11.2025 приблизно о 20.40 у м.Люботин на провул. Княжому, керував автомобілем «Mazda 323» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю із порожнини рота,порушення координації рухів, почервоніння очей) від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився під відеозапис зі службової боді камери 19.

У судовому засіданні ОСОБА_1 провину не визнав, та зазначив, що увечері приблизно о 21.00 год. в Люботині він прийшов з товаришем ОСОБА_2 , щоб виштовхнути автомобіль «Мазда», яким керував його дорослий син ОСОБА_3 , який застряг біля ставка «Жабник». Автомобіль належить його жінці. Автомобілем він не керував та за кермом не сидів. Втрьох у них нічого не вийшло, і син пішов щоб покликати ще когось на допомогу. Вони вдвох ходили навколо автомобіля та чекали. Автомобілем ніхто не керував. До них під`їхали працівники поліції, які звинуватили їх, що вони п`яні їздять на автомобілі, а тому ствся словесний конфлікт з поліцейськими, які активно звинувачували його у керуванні автомобілем в стані сп`яніння. Поліцейські забрали у нього водійське посвідчення, яке він носив завжди із собою і вимагали від нього паспорт або паспорт у «Дії». Він образився на дії поліцейських і не хотів пред`являти їм паспорт у «Дії». У відповідь, поліцейські забрали в нього права, склали на нього протокол за ст. 130 КУпАП та виписали постанову, що він начебто керував автомобілем, не пристебнувшись. Потім поліцейські поїхали, а він з другом дочекалися сина та ще чоловіків, і виштовхали разом застряглий автомобіль.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Санжаровський С.С. просив закрити провадження у справі та зазначив, що прізвище ОСОБА_1 у протоколі та постанові поліцейські вказали невірно як « ОСОБА_4 ». Окрім того, з відеозапису не вбачається, щоб хтось взагалі управляв транспортним засобом, а також відсутній запис, де ОСОБА_1 пропонують пройти медичний огляд на місці зупинки або у лікарському закладі.

Суд, вислухавши ОСОБА_1 та його захисника, дослідивши адміністративний матеріал, дійшов висновку про наступне.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП повинен, зокрема, з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Судом враховується, що об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за даним протоколом працівником поліції вказано відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У п.п. 1 п. 2 Розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка була затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 №1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 № 28/32999, передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Згідно з п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 № 28/32999, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Розділом ІІІ цієї Інструкції передбачено, що відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія.

Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

На підтвердження провини ОСОБА_1 , працівниками поліції надано до суду протокол про адміністративне правопорушення, постанову від 01.11.2025 про притягнення ОСОБА_5 за 5 ст. 121 КУпАП за керування ним 01.11.2025 о 21.31автомоілем «Mazda» д.н. НОМЕР_1 з не пристебнутим ремінем безпеки; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, де вказано про відмову водія від проходження огляду; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, де зазначено відмову водія, а також відеозапис подій на DVD-диску.

З відеозапису подій, що були надані органом поліції, вбачається, що відеофксація подій починається приблизно о 22.04 год. у темну пору доби серед дерев, можливо у парку чи посадці, де стоїть автомобіль поліції, а також інший автомобіль, марку та номери якого не видно. Автомобілі перебувають у нерухомому стані. Не вбачається, щоб хтось перебував у цивільному автомобілі або керував ним. На початку відеозапису відбувається явна емоційна суперечка між двома поліцейськими та двома чоловіками. При цьому, поліцейські періодично просять «Володимировича» пред`явити їм «дію». Приблизно через п`ять хвилин суперечок, поліцейський сідає у службовий автомобіль о 22.09 год. та починає складати документи. Під час складання документів він радиться з напарником, про що складати постанову: за не пристебнуті ремені чи за відсутність страхового поліса. О 22.24 год. поліцейський, тримаючи у руках посвідчення водія старого зразка, зі службового автомобіля запитує у одного чоловіка чи покаже той документи у «дії», щоб не вилучать в нього права. Приблизно о 22.41 год. поліцейський виходить зі службового автомобіля та вказує, що складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, та роз`яснює права. О 22.43 год. чоловік вказує поліцейському, що не буде розписуватися у протоколі та постановах. О 22.45 год. поліцейський вказує чоловіку, що йому пропонували пройти медичний огляд на стан сп`яніння, а він відмовився. О 22.46 год. поліцейський каже чоловікам щоб вони знайшли тверезого водія, після чого відео завершується.

Пунктом 3.5 розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 №100, встановлює, що після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Отже, відеозапис на диску не відповідає вимогам вказаного п.3.5 Інструкції, оскільки переривається явно не з початку подій і неможливо встановити, що відбувалося у час, коли фіксація не велася.

На відеозапису не вбачається, щоб працівники поліції зупиняли автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , та взагалі не вбачається, щоб хтось із присутніх керував будь-яким транспортним засобом.

На відеозаписі не зафіксовано вимогу поліцейського до водія про проходження водієм медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та відмову водія від цього.

Такі суперечності є суттєвими та не дають об`єктивної можливості суду спростувати позицію ОСОБА_1 , який стверджує, що транспортним засобом він не керував, а допомагав виштовхнути автомобіль, що застряг.

Згідно із п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

У справах проти України Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розглядав питання про віднесення правопорушень, передбачених КУпАП, до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що, з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначними, тому такі адміністративні провадження слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій ст.6 Конвенції.

Одночасно, практика ЄСПЛ щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення зосереджена навколо фундаментальних засад здійснення правосуддя у справах про адміністративні правопорушення, зокрема, забезпеченні дотримання положень Конвенції в частині реалізації ст.6, яка гарантує кожному право на справедливий суд.

ЄСПЛ у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення має розцінюватися як кримінальне і розглядатися за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення має розглядатися як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у численних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та в інших.

Так, у справі «Гурепка проти України» з огляду на свою усталену прецедентну практику, Суд зазначив, що не має сумніву в тому, що в силу суворості санкції дана справа за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носило кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції.

А у справі «Михайлова проти України» ЄСПЛ зазначає, що з огляду на суворість покарання адміністративне провадження як те, що здійснювалося щодо заявниці у цій справі, має розглядатися як «кримінальне» для цілей Конвенції та протоколів до неї (рішення у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine, заява № 61406/00, п.55, від 06.09.2005р.) і, отже, з залученням гарантій ст.6 Конвенції та, відповідно, гарантій ст.2 Протоколу №7 до Конвенції.

В цьому ж рішенні ЄСПЛ стверджує про порушення п.1 Конвенції через відсутність безсторонності, яка забезпечується, серед іншого, присутністю сторони обвинувачення, яка необхідна для усунення обґрунтованих сумнівів, що можуть виникнути щодо безсторонності суду.

Також ЕСПЛ розглядав й питання дотримання принципу безсторонності у випадку відсутності прокурора під час частини або всього провадження щодо заявників у низці справ.

Зокрема, в рішеннях у справах «Озеров проти Росії» (Ozerov v. Russia, заява № 64962/01), пункти 53-58, від 18.05.2010 року, та «Кривошапкін проти Росії» (Krivoshapkin v. Russia), заява №42224/02, п.44-46, від 27.01.2011, Суд встановив порушення принципу безсторонності щодо випадків, коли прокурор був відсутнім у всіх судових засіданнях у кримінальних справах заявників, але суди перейшли до дослідження доказів, у тому числі допиту обвинувачених і свідків, та засудили заявників. Суд дійшов висновку, що за таких обставин суди переплутали ролі прокурора та судді, і, таким чином, надали підстави для обґрунтованих сумнівів щодо їхньої безсторонності. І в рішенні «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia, заява № 926/08, п.51-84 від 20.09.2016р., Суд встановив порушення принципу безсторонності у справі про адміністративне правопорушення щодо заявника, під час якого прокурор був відсутнім.

Роль посадової особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, обмежувалася переданням суду протоколу та підтверджуючих доказів. Після виконання цієї функції ця посадова особа не відігравала ролі у провадженні, так само як і прокуратура. Іншими словами, під час провадження у суді не було «сторони обвинувачення» або «прокурора». Це означало, що у судовому засіданні не було нікого, хто б міг заперечити заявниці (п.63 рішення ЄСПЛ у справі «Михайлова проти України). Згідно з п.64 зазначеного рішення за таких обставин Суд зазначив, що суд, який розглядав справу, не мав іншого вибору, окрім як взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи. Суд не переконаний в тому, що існували достатні гарантії, здатні усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу процесу на безсторонність суду.

Ст.62 Конституції України та ст.17КПК України закріплений принцип презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, за якими ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь. Роз`яснення суворого додержання, закріпленого у ст.62 Конституції України принципу презумпції невинуватості містяться також у п.18 Постанови №9 Пленуму ВСУ від 01.11.1996р. «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя».

Крім того, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Рішенням ЄСПЛ у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014р. суд також визнав, що провадження у справах про адміністративні правопорушення вважається кримінальними у розумінні Конвенції, і у справі «Надточій проти України» ЄСПЛ зазначив, що Уряд України визнав кримінально-правовий характер КУпАП).

Частина 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожен, хто обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку.

У зв`язку з вищезазначеним, суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ. Суд також не може змінювати суть «обвинувачення», викладене у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Стаття 62 Конституції України закріплює правило, згідно з яким усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вищевказаних обставин, судом під час розгляду даної справи не отримано доказів керування ОСОБА_1 автомобілем «Mazda 323» д.н. НОМЕР_1 , а також доказів вимоги поліцейського до водія про проходження медичного огляду на стан сп`яніння та відмови водія від такого медичного огляду.

Тому, суд не може вважати належними доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відеозапис на DVD-диску, з чого слідує, що належними доказами не можуть бути й інші письмові докази: протокол про адміністративне правопорушення, акт огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, направлення водія на проходження медичного огляду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути відкрито, а відкрите підлягає закриттю в разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 245, 247,279, 280, 283 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10-ти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду шляхом подачі особою, щодо якої її винесено, апеляційної скарги до органу, який виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Суддя: І.М. Сухоруков