Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/2767/25
Провадження № 3/494/833/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2025 р. м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Римар І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Березівського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався, за частиною другою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 року зі змінами та доповненнями (далі - КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

11.12.2025 року до Березівського районного суду Одеської області від Березівського РВП ГУНП в Одеській області надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення правопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії ВАД №757775 від 05.12.2025 року про адміністративне правопорушення вбачається, що 25.11.2025 р близько 11.00 год ОСОБА_1 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство відносно доньки своєї співмешканки ОСОБА_2 , а саме висловлювався на її адресу брутальною лайкою та намагався вдарити , тобто вчинив діяння психологічного характеру , внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої. Своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, за яке передбачена відповідальність згідно ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судових засіданнях 22.12.2025 року та 26.12.2025 року ОСОБА_1 винним себе не визнав. Вказав що, дійсно 25.11.2025 р між ним та донькою його співмешканки виникла сімейна сварка, яка полягала в тому, що він зробив зауваження з приводу її спілкування з матір`ю. Будь-якого фізичного чи психологічного насильства відносно потерпілої не вчиняв. Проте, остання написала до поліції заяву.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що дійсно 25.11.2025 року у них з співмешканцем її матері ОСОБА_3 виникла словесна перепалка, в якій він ображав її нецензурними словами, також намагався застосувати фізичне насилля. Вона записала матір на манікюр, проте остання не встигала, та вона зробила матері зауваження, проте ОСОБА_4 почав її ображати, остання залишила будинок в якому проживала та поїхала до поліції написати заяву. На даний час проживає у своєї подруги та не бажає повертатися в будинок в якому проживає її мати зі своїм співмешканцем.

Також, 26.12.2025 року в судовому засіданні допитана матір законного представника ОСОБА_5 пояснила, що вона являється матір`ю потерпілої і співмешканкою ОСОБА_1 , також вказала, що її співмешканець ніколи не вчиняв подібних дій до її дочки, а виховував її як рідну. Дочка ОСОБА_6 має складний характер, завжди конфліктує з людьми. Неодноразово викликалася до поліції в дитячу кімнату та має погану характеристику у школі. Вона є проблемною дитиною та її тяжко їй виховувати її, сама провокує на конфлікти.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілої, законного представника, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП з наступних підстав:

Статтею 245 КУпАП передбачено: «Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.».

Згідно ст. 254 КУпАП «Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності…».

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Диспозицією частини 2 статті 173-2 КУпАП, визначає, що правопорушенням є діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи,

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

За відсутності хоча б однієї із складових об`єктивної та суб`єктивної сторони караного діяння, не можна стверджувати, що в діях особи наявний склад адміністративного правопорушення.

При цьому, доказуванню підлягають всі елементи складу правопорушення

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон).

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону, домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Зокрема, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Обов`язковою умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП є вчинення не будь-яких діянь зазначених у ч. 2 ст.173-2 КУпАП, а лише тих, внаслідок яких могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого (малолітнього чи неповнолітнього).

З системного аналізу діючого законодавства встановлено, що ознаками завдання шкоди фізичному здоров`ю, окрім іншого є синці, забиті місця, відсутність зубів, ушкодження кісток та м`яких тканин, наявність частково залікованих попередніх травм, сліди укусів, опіки незвичайної форми і на різних частинах тіла, втрата ваги, зневоднення тощо.

Завдання шкоди психологічному здоров`ю потерпілого - звернення за психологічною допомогою, наявність скарг психосоматичного характеру, страхи, необумовлена тривожність, відчуття безпорадності, залякування, погрози виконання певних дій потерпілою під тиском кривдника, надмірне збудження, безсоння тощо.

Отже, необхідні докази, що містять наочні ознаки існування факту завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Також, ознаками домашнього насильства є: наявність паттерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодного належного доказу, який би підтвердив вину ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства у розумінні ст. 251 КУпАП.

При цьому, обов`язок по збиранню доказів, покладається на орган, який складає протокол (ст. 255 КУпАП).

Судом не встановлено, що ОСОБА_1 чинив будь-які дії у відношенні неповнолітньої ОСОБА_7 , за які настає відповідальність за ст. 173-2 КУпАП.

Як вбачається з досліджених матеріалів справи та встановлено судом, між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 відбулася сімейна сварка, однак вона не охоплюється диспозицією ст.173-2 КУпАП, не є об`єктивною стороною вказаного правопорушення, за що особа може бути притягнутою до адміністративної відповідальності.

При цьому, як зазначає законний представник мати потерпілої під час судового засідання остання є проблемною дитиною та сама провокує конфлікти. У той день, ОСОБА_1 робив лише зауваження дочці, яка грубо спілкувалась з нею.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілої, допитавши законного представника мати, дослідивши надані докази, суд доходить висновку, що факт вчинення домашнього насильства не знайшов свого підтвердження при розгляді справи про адміністративне правопорушення в суді, і в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки правопорушення за ч.2 ст. 173-2 КУпАП за недоведеністю з боку органу, який складав вищевказаний протокол.

При цьому суд зазначає, що особа може бути притягнута судом до адміністративної відповідальності лише в тому випадку, коли її вина доведена поза розумним сумнівом.

Разом з тим, суд доходить до висновку, що не можуть бути належними та допустимими доказами відомості, що містяться лише у протоколі про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні.

Протокол про адміністративне правопорушення не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом, оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

За відсутності доказів фактичних обставин правопорушення визнати особу винною у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, на думку судді, не можливо, оскільки беззаперечних доказів вини та чи взагалі вчиняв саме ОСОБА_3 дане правопорушення - суду не надано.

Суд наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Тобто, дотримуючись засади змагальності, за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, суд повинен бути впевнений, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, щодо якої складено протокол.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, повно та всебічно дослідивши надані докази в їх сукупності, суд доходить до висновку, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ч.2ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 247 ч.1 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутні подія або склад адміністративного правопорушення.

Виходячи з наведеного, суд вважає необхідним адміністративне провадження відносно ОСОБА_4 закрити, у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Необхідно також зазначити, що суд не повинен в даному конкретному випадку не виконувати вимоги чинного законодавства України, якими встановлені обов`язкові передумови для притягнення особи до адміністративної відповідальності, за органи, які складають адміністративні протоколи, та формально підходити до розгляду таких матеріалів, та приймати рішення притягнення осіб до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Справу про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною другою статті 173-2 КУпАП - закрити на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду .

У зв`язку з надмірним навантаженням, постійним повітряними тривогами та відключенням електроенергії на території Одеської області, повний текст постанови виготовлений та підписаний 30.12.2025 року.

Суддя І.А. Римар