КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2025 року

м. Київ

провадження № 33/824/5301/2025

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Євграфової Є. П.,

при секретарі Гайдаєнко В. С.,

за участі захисника Конюшка Д. Б., в інтересах ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Конюшка Дениса Борисовича, в інтересах ОСОБА_1 ,

на постанову Голосіївського районного суду м. Києва у складі судді Первушиної О. С.

від 20 серпня 2025 року,

у справі №752/15575/25 Голосіївського районного суду міста Києва

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП

громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

В С Т А Н О В И В :

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 20 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу, у розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 80 коп.

На дану постанову 17.09.2025 захисник Конюшко Д. Б., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення та ухвалити нову постанову якою провадження у справі за ч. 2 ст. 130 КУпАП закрити через відсутність складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що на відеозаписі відсутня чітка та категорична відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Також зазначає, що на момент винесення оскаржуваної постанови були відсутні ознаки повторності, а саме постанови суду, що набрала законної сили.

Посилається на те, що оскільки працівники поліції порушили вимоги ст. 266 КУпАП під час складання протоколу, то такий результат (як і протокол) відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП є недійсним, а тому відповідно відсутній склад адміністративного правопорушення.

Також подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, в обґрунтування якого вказував, що ОСОБА_1 не був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, копія постанови, що є предметом апеляційного оскарження, йому не надходила, про наявність постанови суду захиснику стало відомо лише 15 вересня 2025 року.

Посилаючись на те, що вказані обставини зумовили причину пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, просив поновити такий строк.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що заявлене апелянтом клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження заслуговують на увагу і підтверджуються матеріалами справи, а тому суд вважає причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 20 серпня 2025 року, поважними, а клопотання таким, що підлягає задоволенню.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник Конюшко Д. Б., в інтересах ОСОБА_1 , підтримав подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника Конюшка Д. Б., апеляційний суд приходить до наступних висновків.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 358025 від 10.06.2025 слідує, що ОСОБА_1 повторно, протягом року, вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме - 10.06.2025 приблизно о 20 год 45 хв., керуючи транспортним засобом «Dacia Duster», державний номерний знак НОМЕР_1 , поблизу будинку № 47 по вулиці Володимира Брожка в місті Києві, порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, а саме - керував вказаним транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння: тремтіння пальців рук, зіниці, які не реагують на світло, бліде обличчя, однак від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 2 КУпАП.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, районний суд виходив з доведеності вини останнього у порушенні ним вимог пункту 2.5 ПДР України, що підтверджується матеріалами даної справи про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд погоджується з такими висновком суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Окремим видом адміністративних правопорушень є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений статтею 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС і МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Згідно з частинами 1-3, 5 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, підлягають відстороненню та оглядові. Огляд проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в закладах охорони здоров`я у разі незгоди особи з результатами огляду на місці. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу. Огляд особи на стан сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Конструкція статті 130 КУпАП передбачає формальний склад адміністративного правопорушення. Це означає, що для кваліфікації дій водія не вимагається настання будь-яких шкідливих наслідків або встановлення факту перебування водія у стані сп`яніння. Об`єктивна сторона правопорушення в цій частині полягає у самому факті невиконання законної вимоги працівника поліції пройти огляд.

Правопорушення вважається закінченим з моменту, коли водій у категоричній формі відмовився від проходження огляду в установленому законом порядку. При цьому, саме по собі небажання водія проходити огляд, висловлене працівнику поліції, вже утворює закінчений склад проступку.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи наявні: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 358025 від 10.06.2025, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, картка обліку адміністративного правопорушення, довідка працівника поліції, постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.10.2024, згідно з якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, а також відеозаписи з нагрудних камер співробітників поліції.

Доводи апеляційної скарги про те, що на відеозаписі відсутня «чітка відмова» або що водій мав намір пройти огляд самостійно наступного дня, не спростовують наявності складу правопорушення з огляду на таке.

Для наявності складу адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП мотиви та причини відмови водія від проходження огляду правового значення не мають. Законодавець не ставить обов`язок водія пройти огляд у залежність від його суб`єктивного ставлення до процедури, наявності вільного часу, довіри до працівників поліції чи бажання пройти огляд в іншому місці у зручний для нього час.

Вимога пройти огляд є імперативною. Відповідно до Інструкції (Наказ МВС/МОЗ № 1452/735) та Порядку (Постанова КМУ № 1103), огляд проводиться за фактом виявлення ознак сп`яніння. Пропозиція поліцейського пройти огляд у медичному закладі була законною. Відповідь ОСОБА_1 про те, що він пройде огляд «самостійно наступного дня», за своєю правовою природою є відмовою від проходження огляду в порядку, встановленому законом, саме в момент зупинки транспортного засобу та виявлення ознак сп`яніння.

Таким чином, суб`єктивна сторона правопорушення характеризується умислом, спрямованим саме на ухилення від процедури огляду, незалежно від того, якими причинами водій це мотивував.

Також не заслуговують на увагу й посилання апеляційної скарги про те, що на момент складання протоколу про адміністративні правопорушення були відсутні ознаки повторності, а саме постанови суду, що набрала законної сили, оскільки судом встановлено факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення (відмови від огляду), а матеріалами справи підтверджується, що він протягом року вже був підданий адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП (постанова від 14.10.2024), його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 130 КУпАП. Кваліфікуюча ознака «повторність» є об`єктивною і підтверджується наявністю чинного судового рішення, що набрало законної сили на момент розгляду нової справи.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору стандарту доказування «поза розумним сумнівом», на застосуванні якого наполягає практика Європейського суду з прав людини (справи «Кобець проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України»), апеляційний суд констатує наступне.

«Розумним сумнівом» не може вважатися будь-яке припущення захисту, яке не спирається на об`єктивні факти. У цій справі факт відмови водія від виконання законної вимоги поліцейського зафіксовано засобами технічного запису, що виключає будь-яку двозначність у тлумаченні подій.

Позиція сторони захисту про відсутність «категоричної відмови» не створює розумного сумніву у винуватості особи, оскільки з відеозапису вбачається свідоме ухилення водія від проходження огляду в установленому законом порядку (на місці зупинки або в медичному закладі у супроводі поліцейського). Намір пройти огляд самостійно в інший час не спростовує факту відмови, а навпаки - підтверджує небажання особи підкоритися вимогам закону в момент правопорушення.

За таких обставин, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами, які є достатніми та взаємозв`язаними. Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях водія складу правопорушення, а доводи апеляційної скарги є неспроможними та не впливають на правильність кваліфікації дій правопорушника.

Підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити захиснику Конюшку Денису Борисовичу, в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 20 серпня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника Конюшка Дениса Борисовича, в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 20 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. П. Євграфова