П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.12.2025 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гребінь О.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Білоцерківського районного управління поліції ГУ НП в Київській області, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , пенсіонера, працюючого директором ПП «Фірма АТРІКС», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 968353 від 22.10.2025 року: 18.10.2025 року о 18 год. 00 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та економічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме словесно ображав і принижував, виганяв з будинку, відключив комунікації, чим завдав шкоди психічному здоров`ю постраждалої особи та погіршив матеріальні блага постраждалої особи.

Таким чином ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 під час розгляду справи свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення заперечив та пояснив суду, що його дружина обманювала його та він підозрює, що ОСОБА_2 йому зраджувала, а тому він не довіряв останній, у зв`язку із чим напередодні між ними вже був конфлікт та ОСОБА_1 вказував ОСОБА_2 , що більше вони не будуть проживати разом як подружжя та просив ОСОБА_2 залишити будинок. 18.10.2025 близько 18:00 год. він повернувся додому з роботи та увійшовши до будинку, ОСОБА_1 намагався зайти до особистої кімнати, де зберігає грошові кошти та документи, проте виявив, що у його кімнаті зачинилась його дружина ОСОБА_2 та не відчиняла ОСОБА_1 двері аби спровокувати його на сварку та неправомірні дії. ОСОБА_2 ігнорувала ОСОБА_1 коли він просив її відкрити двері, тому ОСОБА_1 вдарив по дверях, на що прийшов їхній син, який попросив ОСОБА_2 відчинити двері. ОСОБА_2 на прохання сина відчинила двері та вийшовши з даної кімнати, пішла до іншої. ОСОБА_1 заперечив факт того, що він словесно ображав та принижував дружину. Також ОСОБА_1 зазначив, що світло у будинку він вимкну, оскільки несправно працювало реле. Перемонтувавши реле, ОСОБА_1 знову ввімкнув світло у будинку. В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що надана суду ОСОБА_2 записка, написана саме ним.

Потерпіла ОСОБА_2 пояснила суду, що ОСОБА_1 раніше траплялись випадки, коли ОСОБА_1 виганяв її з будинку. 18.10.2025 ОСОБА_2 виявила на холодильнику погрожуючу записку, яку залишив ОСОБА_1 . Побоюючись, що ОСОБА_1 вчинить сварку та буде виганяти ОСОБА_2 з будинку, остання зачинилась в спальній кімнаті аби уникнути конфлікту з ОСОБА_1 , оскільки він безпідставно звинувачує її в обмані та зрадах. Повернувшись додому, ОСОБА_1 намагався потрапити до кімнати та стукав у двері, однак ОСОБА_2 боялась відчиняти двері. Згодом син попросив ОСОБА_1 не бити ОСОБА_2 , на що ОСОБА_1 сказав що не буде чіпати ОСОБА_2 , тому остання відчинила двері та вийшла з кімнати. ОСОБА_1 почав ображати ОСОБА_2 , звинувачувати у зраді та виганяв з будинку. Оскільки ОСОБА_2 відмовилась покидати будинок, тому ОСОБА_1 умисно вимкнув в будинку електропостачання, у результаті чого також було припинено водопостачання та опалення. Вказані дії ОСОБА_1 вчинив з метою зробити будинок непридатним для проживання аби ОСОБА_2 залишила будинок. На підтвердження власних пояснень, ОСОБА_2 надала суду копію аудіозапису, на якому зафіксовані обставини, які мали місце того дня. Також ОСОБА_2 надала суду погрожуючу записку, яку 18.10.2025 залишив ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що 18.10.2025 він перебував вдома та його мати ОСОБА_2 розповіла йому, що його батько ОСОБА_1 залишив записку, в якій вказав, аби до ОСОБА_2 покинула цього дня будинок. Близько 18:00 години його батько ОСОБА_1 повернувся додому та піднявшись на другий поверх будинку, намагався відчинити двері спільної батька з матір`ю кімнати, однак всередині кімнати зачинилась мати ОСОБА_2 . ОСОБА_1 почав вибивати двері до кімнати, тому ОСОБА_3 підійшов до батька та попросив його заспокоїтись та не чіпати матір. Коли батько пообіцяв не чіпати мати, ОСОБА_2 відчинила двері до кімнати та ОСОБА_1 з ОСОБА_2 почали сваритись. Під час сварки ОСОБА_1 виганяв ОСОБА_2 з будинку. ОСОБА_1 погрожував вимкнути в будинку всі комунікації, оскільки ОСОБА_2 не бажала залишати будинок, тому зрештою ОСОБА_1 спустився на перший поверх та вимкнув у будинку електропостачання, у зв`язку із чим у будинку також перестало працювати опалення та водопостачання. Близько 20:00 години електропостачання в будинку було відновлено ОСОБА_1 . Свідок ОСОБА_3 зазначив суду, що його батько не здійснював ремонту реле у період відсутності електропостачання, а його було вимкнуто ОСОБА_1 умисно, аби зробити будинок непридатним для проживання, щоб ОСОБА_2 вимушена була покинути дім.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Грабовський І.А. просив суд закрити провадження стосовно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 .

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, Афанасьєвої О.В. та свідка ОСОБА_3 , дослідивши надані суду стороною захисту письмові пояснення ОСОБА_1 , надану ОСОБА_2 записку та аудіозапис, а також докази, наявні в матеріалах справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 968353 від 22.10.2025 року, письмові пояснення ОСОБА_2 від 22.10.2025, форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 22.10.2025, копію листа № від 20.10.2025, копію рапорта від 20.10.2025, копію заяви ОСОБА_2 від 18.10.2025, суддя дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, виходячи з наступного.

Так, суддя зазначає, що у відповідності до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Положення ст.251 КУпАП встановлюють, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст.252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимоги ст.280 КУпАП визначають, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Норми ст.173-2 КУпАП визначають, що вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, - тягне за собою накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

У статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» серед іншого визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Суддя зазначає, що протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 968353 від 22.10.2025 року ОСОБА_1 інкриміновано вчинення 18.10.2025 року о 18 год. 00 хв. домашнього насильства психологічного та економічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме словесно ображав і принижував, виганяв з будинку, відключив комунікації.

Стороною захисту під час розгляду справи було заперечено факту словесних образ з боку ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_2 та інших обставин зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Під час розгляду справи, судом було досліджено наданий ОСОБА_2 суду аудіозапису подій, які мали місце 18.10.2025. Суддя зазначає, що сторона захисту не оспорювала та не заперечувала факту того, що на даному аудіозаписі зафіксовані події, які мали місце саме 18.10.2025 близько 18:00 год. та містять спілкування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зокрема події, про які вказує протокол про адміністративне правопорушення.

З аналізу аудіозапису, слідує, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мало місце конфліктного спілкування з приводу розбіжності поглядів стосовно подальшого спільного проживання та звинувачення одне одного у подружніх зрадах. При цьому, в ході конфлікту ОСОБА_1 використовував нецензурну лайку, проте така лайка не являє собою образ спрямованих по відношенню до ОСОБА_2 , а використовувалась ОСОБА_1 безадресно.

Образа - зневажливе висловлювання, негарний вчинок і т. ін., що спрямовані проти кого-небудь і викликають у нього почуття гіркоти.

Конфлікт являє собою зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей.

Враховуючи зазначене, суддя вказує, що під час розгляду даної справи не знайшло свого підтвердження вчинення 18.10.2025 о 18 год. 00 хв. домашнього насильства психологічного характеру, оскільки на аудіозаписі не зафіксовано словесних образ і принижень ОСОБА_1 спрямованих по відношенню до ОСОБА_2 , водночас використання безадресної нецензурної лайки під час конфлікту, не являє собою образ, охоплених диспозицією статті 173-2 КУпАП.

Проте, суддя також вказує, що згідно положень статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Згідно з частиною 1 статті 156 Житлового кодексу України - члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Положення частини 4 Житлового кодексу України регламентують, що до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Суддя встановив, що 18.10.2025 року о 18 год. 00 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство економічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме виганяв з будинку (позбавляв житла), відключив комунікації у будинку, чим погіршив матеріальні блага постраждалої особи.

Суддя відхиляє доводи сторони захисту з приводу невинуватості ОСОБА_1 як такі, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та не спростовують його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Зокрема суддя зазначає, що твердження сторони захисту, що ОСОБА_1 не виганяв (не позбавляв житла) ОСОБА_2 спростовуються поясненнями ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 .

Крім цього такі доводи захисту цілком спростовуються аудіозаписом, на якому чітко зафіксовано, що під час конфлікту ОСОБА_1 виганяє ОСОБА_2 з будинку, в якому спільно проживають, вимагаючи покинути будинок (житло). При цьому на аудіозаписі зафіксовані погрози ОСОБА_1 вимкнути у будинку комунікації, якщо ОСОБА_2 не покине будинок.

Разом із цим свідок ОСОБА_3 спростував той факт, що ОСОБА_1 ремонтував реле та підтвердив ті обставини, що ОСОБА_1 здійснив вимкнення електропостачання до будинку умисно, з метою того, аби ОСОБА_2 залишила будинок.

Тому суддя критично оцінює пояснення сторони захисту, що ОСОБА_1 вимкнув електропостачання у будинку з метою проведення ремонту реле та розцінює їх як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності.

Враховуючи вищевикладене та встановлені обставини, суддя дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 підтверджується склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Суддя зауважує, що статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Враховуючи встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , які досліджені судом, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, доведена «поза розумним сумнівом», тому в його діях наявний склад вказаного правопорушення.

При призначенні ОСОБА_1 виду та міри адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, його ставлення до вчиненого.

Обставин, що пом`якшують відповідальність, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність, судом не встановлено.

Згідно зі ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Враховуючи викладене, суддя вважає за необхідне визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, наклавши на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та стягнути судовий збір. Водночас, враховуючи що ОСОБА_1 раніше не притягувався до відповідальності за вчинення домашнього насильства, тому суддя не вбачає підстав для направлення ОСОБА_1 для проходження програми для кривдників.

Керуючись ст. ст. 23, 24, 27, 33, 34, 35,36, 40-1, 173-2, 268, 283, 284, 285 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340.00 (триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Відповідно до статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Згідно із статтею 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяО.О. Гребінь