Номер провадження: 33/813/2442/25
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О. А.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду: Громік Р.Д.

за участю секретаря Скрипченко Г.В.,

за участі:

захисника Гагашкіної Л.І.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2025 року, якою притягнено ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три місяці; стягнено з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №431098 від 22.08.2025 вбачається, що водій ОСОБА_1 22 серпня 2025 року о 19 годині 00 хвилин у м. Одеса, вул. Академіка Філатова 24, керував транспортним засобом BMW номерний знак НОМЕР_1 , із несправною системою випуску відпрацьованих газів, що проявлялось у підвищеному рівні шуму під час випускання вихлопних газів повторно протягом року згідно з постанови ЕНА 5370521 від 01.08.2025 року, чим порушив вимоги п.п. 31.4.7 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Постановою судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2025 року притягнено ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три місяці; стягнено з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначено, що:

1) судом першої інстанції було порушено право на захист, оскільки подане клопотання про відкладення розгляду справи залишено поза суду та без належного мотивування;

2) в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, який саме технічний стан транспортного засобу порушено;

3) в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, яким саме приладом працівники поліції визначили, що в транспортному засобі ОСОБА_1 , несправна система вихлопних газів;

4) працівниками поліції відеофіксація подій здійснювалась на неналежний технічний прилад.

Також 12 грудня 2025 року адвокат Гагашкіна Л.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала клопотання про долучення доказів, а саме копію вступної та резулятивної частини рішення Ренійського районного суду Одеської області від 03 грудня 2025 року у справі №946/7220/25, відповідно до якої позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Постанову серії ЕНА №53770521 від 01.08.2025 року поліцейського 2 взводу 6 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Склярука А.О. у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн 00 коп на ОСОБА_1 визнано протиправною і скасовано. Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП закрито. Стягнено з Департамента патрульної поліції Національної поліції України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 605 грн 60 коп в рахунок відшкодування судових витрат у вигляді витрат по сплаті судового збору.

Крім того, ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2025 року, мотивуючи тим, що постановою Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2025 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Гагашкіної Л.І. повернуто.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за можливе задовольнити його з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п.8 ч.1 ст. 129 Конституції України).

З матеріалів справи вбачається, що 30 жовтня 2025 року за допомогою підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд, захисник ОСОБА_1 адвокат Гагашкіна Л.І. вперше звернулась з апеляційною скаргою на постанову судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2025 року.

Постановою Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2025 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Гагашкіної Л.І. на постанову судді Хаджибейського районного суду міста Одеси від 23 жовтня 2025 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 121 КУпАП повернено особі, яка її подала.

Постанова Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2025 року обґрунтована тим, що апеляційна скарга подана з порушенням вимог ст. 271 та ст. 294 КУпАП, а саме: адвокат Гагашкіна Л.І. не надала у повному обсязі до апеляційної скарги передбачених законом доказів щодо наявності у неї повноважень на подання апеляційної скарги, у зв`язку з чим така апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала..

Вищезазначена постанова надіслана до електронного кабінету адвоката Гагашкіної Л.І. 27 листопада 2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.49 зв.ст.).

Вдруге з виправленою апеляційною скаргою адвокат Гагашкіна Л.І. звернулася 27 листопада 2025 року, тобто в межах десятиденного строку з дня ухвалення постанови Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2025 року про повернення апеляційної скарги.

Враховуючи матеріали справи, вважаю за можливе визнати причини пропущеного строку поважними та поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Хаджибейського районного суду міста Одеси від 23 жовтня 2025 року.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає за необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, суд першої інстанції всупереч вимогам ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тобто однобічно розглянув справу, без з`ясування фактичних обставин, що мають істотне значення для її розгляду, та не звернувши уваги на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що призвело до ухвалення рішення, яке підлягає скасуванню.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, однак апеляційний суд вважає, що вищенаведені докази не можна вважати такими, що повністю доводять вину ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Диспозиція ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Частиною четвертою статті 121 КУпАП встановлено відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті.

Однією з ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП є повторне протягом року керування транспортним засобом з технічними несправностями, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється

Зважаючи на специфіку складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, встановлення у діях особи ознак повторності вчинення правопорушення є обов`язковим, недоведеність цієї обставини свідчить про відсутність у діях особи складу інкримінованого правопорушення, а відтак і відсутність правових підстав для притягнення до адміністративної відповідальності.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Положеннями КУпАП встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, тягар доказування доведеності вини особи у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення покладається на уповноважену службову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, тобто у даному конкретному випадку поліцейського. При цьому, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

З протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 №431098 від 22.08.2025 вбачається, що водій ОСОБА_1 22 серпня 2025 року о 19 годині 00 хвилин у м. Одеса, вул. Академіка Філатова 24, керував транспортним засобом BMW номерний знак НОМЕР_1 , із несправною системою випуску відпрацьованих газів, що проявлялось у підвищеному рівні шуму під час випускання вихлопних газів повторно протягом року згідно з постанови ЕНА 5370521 від 01.08.2025, чим порушив вимоги п.п. 31.4.7 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Згідно копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА 5370521 від 01.08.2025 вбачається, що правоохоронцями притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн (а.с.3).

Згідно з ст. 222 КУпАП органи національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема серед іншого, передбачені ч. 1 ст. 121 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 291 КУпАП постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2цього Кодексу, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису), а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу.

Повторним протягом року вчинення однорідного правопорушення слід вважати те правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню; вчинення правопорушення особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення.

Із матеріалів цієї справи вбачається, що в основу висновку про наявність у діях ОСОБА_1 такої кваліфікуючої ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, як вчинення правопорушення повторно, суд поклав факт притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП на підставі постанови від 01 серпня 2025 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звертався до суду першої інстанції із заявою у якій просив відкласти судове засідання, призначене на 23 жовтня 2025 року о 11:00 год (день прийняття оскаржуваної постанови), посилаючись на те, що 15 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5370521 від 01 серпня 2025 року за ч. 1 ст. 121 КУпАП. Адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5370521 від 01 серпня 2025 року за ч. 1 ст. 121 КУпАП передано за підсудністю до Ренійського районного суду Одеської області (а.с.15-23).

Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом (ч. 7 ст. 294 КУпАП).

Ураховуючи, що справу розглянуто без участі ОСОБА_1 та його захисника, апеляційний суд доходить висновку про можливість дослідження нових доказів, які не досліджувалися місцевим судом та стосуються предмету доказування у цій справі.

Ухвалою Ренійського районного суду Одеської області від 21 жовтня 2025 року у справі №946/7220/25 прийнято до розгляду Ренійського районного суду та відкрити провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УПП ДПП про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд зауважує, що станом час прийняття оскаржуваної постанови суддею (23 жовтня 2025 року) у Єдиному державному реєстрі судових рішень були відомості щодо оскарження ОСОБА_1 постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, за умови задоволення клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду цієї справи, такі обставини могли бути повідомлені в суді першої інстанції, що у подальшому вплинуло на результати розгляду цієї справи.

Під час апеляційного перегляду зазначена вище справа №946/7220/25 розглянута судами у порядку адміністративного судочинства, на час розгляду справи ніким не оскаржена, строк для подання апеляційної скарги сплив, а тому прийняте у ній рішення набрало законної сили.

Так, рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 03 грудня 2025 року у справі №946/7220/25 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Постанову серії ЕНА №53770521 від 01.08.2025 року поліцейського 2 взводу 6 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Лдеській області Склярука А.О. у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн 00 коп на ОСОБА_1 визнано протиправною і скасовано її. Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП закрито. Стягнено з Департамента патрульної поліції Національної поліції України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 605 грн 60 коп в рахунок відшкодування судових витрат у вигляді витрат по сплаті судового збору.

Зважаючи на вищенаведені обставини, підстави для правової кваліфікації його дій у межах цієї справи за ч. 4 ст. 121 КУпАП відсутні.

Також суд апеляційної інстанції погоджується з доводами ОСОБА_1 про те, що відеозапис має частковий характер, з огляду на таке.

Згідно із пункту 1.1 ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

З протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 №431098 від 22.08.2025 вбачається, що водій ОСОБА_1 22 серпня 2025 року о 19 годині 00 хвилин у м. Одеса, вул. Академіка Філатова 24, керував транспортним засобом BMW номерний знак НОМЕР_1 , із несправною системою випуску відпрацьованих газів, що проявлялось у підвищеному рівні шуму під час випускання вихлопних газів повторно протягом року згідно з постанови ЕНА 5370521 від 01.08.2025, чим порушив вимоги п.п. 31.4.7 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306..

Разом з тим п. 31.4.7 ПДР містить в собі тринадцять підпунктів, а саме;

Інші елементи конструкції:

а) немає передбачених конструкцією транспортного засобу стекол, дзеркал заднього виду;

б) не працює звуковий сигнал;

в) встановлено на скло додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість.

г) не працюють передбачені конструкцією замки дверей кузова або кабіни, запори бортів вантажної платформи, запори горловин цистерн і паливних баків, механізм регулювання положення сидіння водія, аварійні виходи, пристрої для приведення їх у дію, привід керування дверима, спідометр, одометр, тахограф, пристрій для обігрівання і обдування скла;

ґ) зруйновано корінний лист або центральний болт ресори;

д) зіпсовано тягово-зчіпний або опорно-зчіпний пристрій тягача і причіпної ланки у складі автопоїзда, а також передбачені їхньою конструкцією страхувальні троси (ланцюги). Є люфти в з`єднаннях рами мотоцикла з рамою бокового причепа;

е) відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики;

є) відсутні:

медична аптечка з нанесеними на неї відомостями про тип транспортного засобу, для якого вона призначена, - на мотоциклі з боковим причепом, легковому, вантажному автомобілі, колісному тракторі, автобусі, мікроавтобусі, тролейбусі, автомобілі, що перевозить небезпечний вантаж;

знак аварійної зупинки (миготливий червоний ліхтар), який відповідає вимогам стандарту, - на мотоциклі з боковим причепом, легковому, вантажному автомобілі, колісному тракторі, автобусі;

на вантажних автомобілях з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т і в автобусах з дозволеною максимальною масою понад 5 т - противідкотні упори (щонайменше два);

проблискові маячки оранжевого кольору на великовагових та великогабаритних транспортних засобах, на сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м;

працездатний вогнегасник на легковому, вантажному автомобілі, автобусі.

ж) відсутні ремені безпеки та підголовники в транспортних засобах, де їх установка передбачена конструкцією;

з) ремені безпеки не в робочому стані або мають видимі надриви на лямках;

и) на мотоциклі немає передбачених конструкцією дуг безпеки;

і) на мотоциклах і мопедах немає передбачених конструкцією підніжок, на сідлі - поперечних рукояток для пасажира;

ї) відсутні або несправні фари і задні габаритні ліхтарі транспортного засобу, що перевозить великогабаритний, великоваговий чи небезпечний вантаж, а також проблискові маячки, світлоповертальні елементи, розпізнавальні знаки, передбачені пунктом 30.3 цих Правил.

Однак, в протоколі поліцейським належним чином не вказаний підпункт Правил дорожнього руху, який порушив ОСОБА_1 , а лише зазначено, що порушено п. 31.4.7 ПДР України.

Крім того слушним є доводи скаржника про те, що працівниками поліції відеофіксація подій здійснювалась на неналежний технічний прилад з огляду на таке.

Відповідно до статті 31 Закону України від 2 липня 2015 року, № 580-VIII «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно із Розділом ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Однак в матеріалах справи містяться відеозаписи, які здійснені за допомогою мобільного телефону.

Таким чином, вказані відеозаписи не є допустимими доказами, а тому не можуть бути враховані судом апеляційної інстанції.

Оскільки матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 121 КУпАП, а тому на думку апеляційного суду справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження з огляду на наступне.

Доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, яким саме приладом працівники поліції визначили, що в транспортному засобі ОСОБА_1 , несправна система вихлопних газів, апеляційним судом відхиляється, оскільки оцінка несправності системи випускання відпрацьованих газів, полягає у візуальному встановленні працівниками поліції.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що обов`язок щодо збирання доказів, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Такий висновок неоднаразово висловлений Європейським судом з прав людини.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України».

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення. Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Суд зауважує, що в справах проти України Європейський Суд розглядав питання про віднесення правопорушень, передбачених КУпАП, до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що, з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним (див. пункт 33 рішення у справі «Гурепка проти України» (F 2)) та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції.

Згідно із ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що є підстави для часткового задоволення апеляційної скарги і скасування постанови суду першої інстанції, оскільки зібрані у даній справі докази не підтверджують існування обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, винуватість ОСОБА_1 не доведена поза розумним сумнівом, а тому справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2025 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік