Справа № 167/1162/25
Номер провадження 3/167/546/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2025 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючої судді Шептицької Н.В.,

з участю:

секретаря судового засідання Ващук О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративними матеріалами, що надійшли з Луцького районного управління поліції ГУ НП у Волинській області, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , розлученого, не працюючого,

до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП),

за участі:

представника ЛРУП ГУНП у Волинській області Двойнікова В.В.,

Кравчака Ю.М.,

потерпілої ОСОБА_2 ,

представника потерпілої адвоката Ющука О.С.,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №435647 від 11.10.2025 року (далі - Протокол), ОСОБА_1 11.10.2025 року близько 14 год 50 хв в АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме: ображав, принижував, нецензурно лаявся, погрожував, чим була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, і за таких обставин своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2КУпАП.

Постановою судді від 05.11.2025 року залучено до участі в справі представника ЛРУП ГУ НП у Волинській області (ас 23-24).

В судовому засіданні 05.11.2025 року ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, не визнав і суду пояснив, що 11.10.2025 року близько 14 год 50 хв за місцем його проживання: АДРЕСА_2 , приїхала його колишня дружина ОСОБА_2 і почала сварку з приводу речей в будинку. При цьому він її не ображав, не принижував, нецензурно не лаявся, не погрожував.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що 11.10.2025 року близько 14 год 50 хв за місцем свого проживання: АДРЕСА_2 , вона побачила, що ОСОБА_1 зібрав її речі в мішки і мав намір викинути. На її зауваження і заперечення щодо таких дій почав її ображати, принижувати, нецензурно лаятися, погрожувати, що підтверджується відповідним аудіозаписом на телефоні.

Суд заслухав наданий ОСОБА_2 аудіозапис.

Крім того, суд дослідив наступні письмові докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №435647 від 11.10.2025 року (ас 3);

- терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №647121 від 11.10.2025 року ( ас 5);

- рапорт уповноваженої особи ЛРУП ГУНП у Волинській області від 11.10.2025 року (ас 6);

- письмову заяву ОСОБА_2 від 11.10.2025 року (ас 7);

- письмові пояснення ОСОБА_2 від 11.10.2025 року (ас 8);

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 11.10.2025 року (ас 9);

- форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 11.10.2025 року (ас 10).

Заслухавши пояснення представника ЛРУП ГУНП у Волинській області, показання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, аудіозапис на CD-R, відеозапис з боді-камери працівника поліції, суд вважає зазначає наступне.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості ( ст.62 Конституції України).

Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність ( ч.1 ст.9 КУпАП).

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас ст.280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Судом встановлено, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, працівником поліції дії ОСОБА_1 було кваліфіковано за ч.1 ст.173-2 КУпАП, зокрема за вчинення домашнього насильства психічного характеру.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідальність за ч.1 ст.173 -2 КУпАП настає у разі вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п.14 ч.1 ст.1 Закону, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Для правильної кваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності з підстав, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП, факт порушення вказаних прав повинен бути відображений у протоколі про адміністративне правопорушення.

Варто зазначити, що насильство (передусім фізичне і психологічне) є відмінним від конфліктних ситуацій, спорів, що виникають у кожній сім`ї та не становлять загрози подальшому розвитку здорових стосунків. У такому випадку для визнання факту домашнього насильства слід звернутися до його ознак: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Якщо в діях немає хоча б однієї з чотирьох наведених ознак, вони не є насильством. Наприклад, якщо немає порушення прав і свобод людини, це не насильство, а правомірне застосування сили.

Конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфлікт не містить вище перелічених ознак. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить.

Отже, різниця у тому, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди, а не прагненням розв`язати спір. Для того щоб визначити, чи являється конфлікт певним видом насильства, потрібно знайти всі чотири ознаки цієї дії.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу (ч.2 ст.251 КУпАП).

Проаналізувавши у сукупності: пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , письмові докази, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення, аудіозапис, наданий ОСОБА_2 , відеозапис з боді-камери праціника поліції, суд доходить висновку, що матеріали справи не містять достатніх належних та допустимих доказів, які б доводили поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП, які б підпадали під ознаки дій психологічного характеру щодо ОСОБА_2 за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 виникла та тривалий час існує конфліктна ситуація, умови якої не свідчать про наявність у ОСОБА_1 ознак кривдника чи його явної фізичної або психологічної переваги над постраждалою. Навпаки, поведінка ОСОБА_2 не є такою, що притаманна жертві домашнього насильства чи постраждалій від дій іншої особи.

Аналіз наданих безпосередньо в судовому пояснень ОСОБА_1 і ОСОБА_2 вказує на відсутність в діях ОСОБА_1 ознак вчинення саме домашнього насильства в розумінні ч.1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки, як вбачається також і з письмового пояснення потерпілої, 11.10.2025 між нею та ОСОБА_1 виник конфлікт побутового характеру щодо поділу і користування спільним частковим майном подружжя.

Крім того, при з`ясуванні обставин вчинення правопорушення та встановленні наявності або відсутності в діях особи ознак фізичного чи психічного домашнього насильства, важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Сварку можна визначити як суперечку, емоційно неконтрольоване негативне спілкування, предметом якого найчастіше є неузгодження щодо дрібних побутових питань, яке полягає у доведенні кожною стороною власної правоти, із вживанням сторонами взаємних образ та звинувачень.

Конфліктом є особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію, несумісну з інтересами іншої сторони.

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже наявна одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Із пояснень ОСОБА_1 і ОСОБА_2 встановлено, що такого роду конфліктні ситуації між ними мають систематичний і системний характер, однак до матеріалів не долучено доказів дійсного вчинення ОСОБА_1 будь-яких дій психологічного характеру, пов`язаних з домашнім насильством щодо ОСОБА_2 .

Отже, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації із використанням образливих слів не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст.173-2 КУпАП та ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

З огляду на викладене, суд доходить висновку про відсутність визначених ст. 251 КУпАП достатніх і належних доказів, обов`язок щодо збирання яких покладається на особу, уповноважену на складання протоколу про адміністративне правопорушення, на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Наданий ОСОБА_2 аудіозапис не містить інформації про: дату, місце його фіксування, а також дійових осіб. Вказані обставини виключають можливість кваліфікувати даний аудіозапис як належний і допустимий доказ в справі.

Суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Разом з тим, як свідчить зміст протоколу серії ВАД №435647 від 11.10.2025 року, викладена у ньому суть адміністративного правопорушення не відповідає юридичному формулюванню та ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол.

У випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Отже, суть правопорушення, викладена в протоколі серії ВАД №435647 від 11.10.2025 року, не відповідає правовій кваліфікації складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1, 2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Аналіз ст.ст. 9, 33, 245, 252 КУпАП вказує на те, що особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, відсутність належних і достатніх доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Крім того, судовий збір не підлягає стягненню з ОСОБА_1 , оскільки він не піддається адміністративному стягненню за таких умов.

Керуючись частиною 1 статті 173-2, пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 КУпАП, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №435647 від 11.10.2025 року - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі неподання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Головуючий суддя Шептицька Н.В.