ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Пащенко Т.П., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Ізмаїльського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наданих матеріалів ОСОБА_1 20.12.2025 року о 17 год. 15 хв. керував мотоблоком "Форте", у складі з причіпом, б.н., належним йому, по вул. Придунайська біля буд. №200 в м.Ізмаїлі Одеської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі у встановленому порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі ПДР) та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.130 КУпАП.

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20.03.2025 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік та стягнуто судовий збір. Постанова суду набрала чинності 01.04.2025 року.

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.04.2025 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки та стягнуто судовий збір. Постанова суду набрала чинності 07.05.2025 року.

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.09.2025 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки та стягнуто судовий збір.

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.12.2025 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки та стягнуто судовий збір.

Притягуваний ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак в судове засідання не з`явився, про причину неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань по справі суду не надав.

Справу може бути розглянуто під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (ч. 1 ст. 268 КУпАП).

Оскільки є дані про своєчасне сповіщення притягуваного ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи і від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, суд у відповідності до ч. 1 ст. 268 КУпАП вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в діях водія ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно частини 3 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до даного протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 20.12.2025 року о 17 год. 15 хв. керував мотоблоком "Форте", у складі з причіпом, б.н., належним йому, по вул. Придунайська біля буд. №200 в м.Ізмаїлі Одеської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі у встановленому порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі ПДР) та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.130 КУпАП.

Обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення підтверджуються матеріалами справи.

Суд визнає зазначені докази допустимими, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог ст.266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. № 1103, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (далі Інструкція).

Зі змісту ч. 1 ст. 266 КУпАП випливає, що оглядові на стан алкогольного сп`яніння підлягають особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2 Розділу І «Загальні положенні» Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У п. 3 Розділу І «Загальні положення» Інструкції визначені ознаки алкогольного сп`яніння, які дають підстави поліцейському вважати, що особа перебуває у стані сп`яніння, серед яких запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння пальців рук, які були виявлені поліцейським у притягуваного ОСОБА_2 , а тому були підставами для проведення його огляду.

Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху (далі ПДР) водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однак, з сукупності усіх досліджених судом доказів випливає, що ОСОБА_1 в порушення вимог п. 2.5 ПДР, на вимогу поліцейських пройти у встановленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовився.

Той факт, що ОСОБА_1 протягом року двічі вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується довідкою інспектора роти з обслуговування міста Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП від 22.12.2025 року та постановами суддів Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області.

Отже, аналіз сукупності усіх даних, що містяться в досліджених у суді доказах, дозволяє суду дійти висновку про наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП, та про доведеність винності ОСОБА_1 в їх вчиненні.

Згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд враховує характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, його особу, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, а також те, що ОСОБА_1 вчинив умисне правопорушення, характер яких вказує на те, що воно є грубими.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, беручи до уваги особу ОСОБА_1 санкцію ч. 3 ст. 130 КУпАП, суд дійшов висновку про те, що для його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання нових правопорушень, буде достатнім застосування адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції за вчинене правопорушення, передбачає ч.3 ст. 130 КУпАП, оскільки в даному випадку таке стягнення повністю досягне мети його застосування, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для накладення більш суворого стягнення, з числа передбачених санкцією ч.3 ст. 130 КУпАП, а саме такого стягнення, як адміністративний арешт.

Враховуючи, що санкцією частини 3 ст.130 КУпАП встановлений безальтернативний вид стягнення у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, суд дійшов висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 51 000,00 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк десять років, без конфіскації транспортного засобу, так як суду не надано належних доказів знаходження у приватній власності у порушника транспортного засобу, яким він керував.

У силу ч. 1 ст. 401 КУпАП, з ОСОБА_1 має бути стягнутий судовий збір в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2025 року, що складає 605,50 грн.

Керуючись ст. ст. 27, 130, 283 285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51 000,00 (п`ятдесят одна тисячу гривень нуль копійок) гривень, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк десять (10) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) гривень.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя: Т.П.Пащенко