Справа № 366/3192/25
Провадження № 3/366/1910/25
ПОСТАНОВА

Іменем УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року с-ще Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Корчков А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, які надійшли від Відділення поліції №1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області щодо притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, студентки ІІІ курсу ЗП (ПТ)О «Катюжанський професійний коледж», проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №967070 від 29.09.2025: 26.09.2025 року біля 17:00 год. в смт Катюжанка вул. Шевченка, 1, неповнолітня дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснила завідомо неправдивий виклик поліції, повідомивши неправдиву інформацію про те, що в АДРЕСА_2 , батько, ОСОБА_2 , у п`яному вигляді б`є малолітнього брата, ОСОБА_3 , 2012 р.н. (виїздом факт не підтвердився), чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП.

Протокол складено старшим інспектором СЮП ВП Вишгородського РУП майором поліції Хоменко Н.С.

Відповідно до протоколу авторозподілу судової справи між суддями, головуючим суддею визначено суддю Корчкова А.А. Розгляд справи призначено на 27.10.2025.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, шляхом надіслання судової повістки про виклик до суду з рекомендованим повідомленням про вручення, яке повернулось до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та смс-повідомлення на особистий номер телефону, текст якого доставлено у додаток Viber 07.10.2025.

Відповідно до постанови Верхового Суду від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18 (касаційне провадження № 61-185св23) позначка на поштовому відправленні про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з такою причиною як «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду.

Крім того, ОСОБА_1 достовірно було відомо про складення відносно неї вказаного протоколу про адміністративне правопорушення та про те, що справа буде розглядатись в Іванківському районному суді Київської області, що підтверджується її підписом у протоколі про адміністративне правопорушення.

Також уся інформація щодо цього судового провадження міститься на офіційному сайті судової влади України.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Зокрема у рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Проте, ОСОБА_1 станом розгляду справи не цікавилась, причини неявки до суду не повідомила, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не зверталась.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, зазначено, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що відповідно до статті 268 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП під час розгляду справи не є обов`язковою, беручи до уваги, що ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, тобто добросовісно не виконала процесуальні обов`язки, суддя розцінює таку неявку неповажною та вважає за можливе розглянути справу без її участі за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні досліджені наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №967070 від 29.09.2025, у якому викладено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, стаття КУпАП, якою передбачена відповідальність за адміністративне правопорушення, який підписано інспектором СЮП та ОСОБА_1 ;

- копія рапорту чергового ВП №1 Вишгородського РУП ГУП в Київській області від 26.09.2025, згідно з яким на номер 102 надійшла заява (ЄО №8300) від ОСОБА_1 щодо неналежного виконання обов`язків по догляду за дитиною, відповідно до якого заявниця повідомила, що ОСОБА_2 у п`яному вигляді б`є малолітнього брата заявниці, ОСОБА_4 , 13 років. У примітках вказаного рапорту зазначено, що з виїздом на місце факт неналежного виховання дітей не підтвердився, а в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст.183 КУпАП;

- копія письмових пояснень ОСОБА_2 від 26.09.2025, відповідно до яких він проживає разом з малолітнім сином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та 26.09.2025 до нього зателефонувала донька, ОСОБА_1 та попросила скинути гроші на що він відмовив, а через 30 хв до нього приїхала поліція від яких він дізнався, що їх викликала донька та повідомила, що він б`є сина;

- копія письмових пояснень ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26.09.2025, які отримані у присутності батька, ОСОБА_2 та відповідно до яких, він проживає разом з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у них з батьком ніяких конфліктів не було, батько його не бив. Чому сестра викликала поліцію, йому не відомо;

- копія письмових пояснень ОСОБА_1 від 29.09.2025, які отримані у присутності педагога ОСОБА_5 , та відповідно до яких, з липня 2022 за рішенням Іванківського районного суду її батько, ОСОБА_2 , позбавлений батьківських прав відносно неї. На даний час вона проживає у с. Катюжанка на території Катюжанського професійного коледжу, оскільки перебуває на повному державному забезпеченні як дитина позбавлена батьківського піклування. З біологічним батьком, ОСОБА_6 та молодшим братом, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спілкується періодично або по телефону, або приїжджаючи до них у с. Олізарівка. 26.09.2025 вона зателефонувала батьку та під час розмови у них виникло непорозуміння, оскільки їй здалося, що батько перебуває у статі сп`яніння та почав її зобов`язувати приїхати зробити ремонт у будинку, на що вона відповіла, що якщо і робитиме, то лише за гроші та попросила поспілкуватись з братом. Під час розмови з братом їй здалося, що батько його вдарив, після чого почувся гуркіт столових приборів, проте брат повідомив, що у нього все добре. Оскільки їй здалося, що батько б`є брата, тому вона і викликала поліцію;

- копія паспорта громадянина України № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , за якою встановлено особі, що притягається до адміністративної відповідальності.

Представник служби у справах дітей та сім`ї Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, ОСОБА_7 , яка була присутня у судовому засіданні у режимі відеоконференції за викликом суду, як представник Служби у справах дітей за місцем проживання ОСОБА_1 , зазначила, що особисто не знайома із ОСОБА_1 , з нею не спілкувалась, але чула про цю дитину від інспектора ювенальної превенції Вишгородського РУП, оскільки її неодноразово розшукували у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 постійно залишає місце навчання у с. Катюжанка.

Старший інспектор СЮП ВП Вишгородського РУП майор поліції ОСОБА_9 , яка безпосередньо складала протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , у судовому засіданні з приводу обставин даної справи повідомила, що спілкувалася із ОСОБА_8 спочатку по телефону, оскільки її необхідно було викликати, щоб опитати по даному факту, а потім особисто при зустрічі, коли вона приїхала до ОСОБА_10 , де від неї було відібрано пояснення у присутності педагога. Так, під час розмови по телефону, ОСОБА_8 повідомила, що вона звернулась до Служби у справах дітей, щоб перевірили умови проживання її брата та батька. Тому вона ( ОСОБА_9 ) разом з представниками Служби у справах дітей виїхали за місцем проживання ОСОБА_2 у с.Олізарівка, проте будинок був зачинений, потім вони поїхали до ОСОБА_11 гімназії, де навчається брат ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , щоб поспілкуватись з ним. ОСОБА_12 факт його конфлікту з батьком заперечив, повідомив, що ОСОБА_8 іноді просить у батька гроші, тому у них з цих підстав існує конфлікт. Адміністрація Жміївської гімназії (директор та класний керівник) повідомили, що ОСОБА_12 всім необхідним для навчання забезпечений, ходить до школи в охайному вигляді, будь-яких ознак вчинення зі сторони батька відносно нього домашнього насильства не вбачається.

Враховуючи зазначене, ОСОБА_9 вважає, що ОСОБА_1 , дійсно здійснила хибний виклик поліції, оскільки ОСОБА_12 не мав тілесних ушкоджень, тобто факт домашнього насильства відносно нього зі сторони батька не підтвердився.

На уточнюючі питання суду щодо обставин, за яких ОСОБА_2 позбавлений батьківських прав відносно доньки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 повідомила, що діти, які на той момент були ще малими, без відома батька з`їли варення і він побив ОСОБА_8 . За даним фактом було відкрито кримінальне провадження, проте, яке було рішення суду, інспектор не пам`ятає, але на підставі цього, Службою у справах дітей ОСОБА_8 було вилучено із сім`ї батька, а малолітнього брата залишили з батьком. Анастасія перебувала у відповідному закладі до того часу, доки не вступила після 9-го класу до Катюжанського училища. Наразі обов`язки опікуна відносно неї покладені безпосередньо на директора цього навчального закладу.

Суд, заслухавши пояснення інспектора СЮП Вишгородського РУП та представника Служби у справах дітей Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, дослідивши матеріали справи, вважає, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 183 КУпАП, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення у справі.

Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Згідно зі ст.252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

За положеннями статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 12 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Верховний Суд України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу № 524/5741/16-а зауважив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Верховний суд наголошує, що судді при розгляді справ про адміністративне правопорушення не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже, діючи таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ «Малофєєва проти росії» від 30.05.2013 (заява №36673/04) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Виходячи з практики застосування Європейським судом Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

У рішенні по справі «Карелін проти росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ зазначив про заборону зміни судами у своїх рішеннях фабули правопорушення, усувати певні розбіжності та неточності, які мають місце в протоколах про адміністративні правопорушення, оскільки це становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із перелічених елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст. 258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП.

Аналізуючи практику ЄСПЛ, можна зробити висновок, що оцінюючи докази, національні суди повинні мати на увазі можливості особи, яка притягується до відповідальності, оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, а також збирати та подавати суду докази, на підтвердження своєї невинуватості (Постанови ЄСПЛ у справі «Ялло проти ФРН» від 11.07.2006, у справі «Биков проти рф» від 10.03.2009). Більш того, при дослідженні і оцінці доказів суди повинні враховувати подані зауваження і доводи сторін щодо доказів та доказування тих обставин, про які зазначають сторони. Тільки в такому випадку судовий розгляд на підставі п.1 ст.6 Конвенції 1950 року можна вважати справедливим.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. А притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №967070 від 29.09.2025: вбачається, що 26.09.2025 року біля 17:00 год. в смт Катюжанка вул. Шевченка, 1, неповнолітня ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснила завідомо неправдивий виклик поліції, повідомивши неправдиву інформацію про те, що в АДРЕСА_2 , батько, ОСОБА_2 , у п`яному вигляді б`є малолітнього брата, ОСОБА_3 , 2012 р.н. (виїздом факт не підтвердився), чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП

Диспозиція ст. 183 КУпАП передбачає відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у завідомо неправдивому виклику поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

Так, під час розгляду справи, судом встановлено, що у матеріалах справи не міститься жодних беззаперечних доказів, що неповнолітня ОСОБА_1 викликала поліцію безпідставно і завідомо неправдиво, оскільки, як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_1 та пояснень інспектора СЮП Хоменко Н.С., наданих у судовому засіданні, у неї були всі підстави вважати, що батько міг вчинити насильство відносно її брата, враховуючи попередній досвід ОСОБА_8 щодо відносин з батьком та обставини, за яких її батька було позбавлено батьківських прав відносно неї.

До письмових пояснень ОСОБА_2 суд відноситься критично, оскільки він є зацікавленою особою, письмові пояснення ОСОБА_3 судом також не беруться до уваги, оскільки останній є малолітньою особою та проживає разом з батьком та безпосередньо перебуває під його впливом. Тим більше, пояснення малолітнього ОСОБА_3 були відібрані у присутності батька, а тому їхні пояснення не можуть бути достовірними, належними та допустимими доказами винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Жодних інших доказів матеріали справи не містять.

Враховуючи наведене, а також те, що згідно положень КУпАП, розгляд справи про проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі або відшукувати докази на підтвердження вини особи, дослідивши всі надані матеріали, суд приходить до висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, в діях неповнолітньої ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, обставини викладені у протоколі, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Згідно зі ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

За таких обставин, суд приходить до висновку що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторін адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, у зв`язку з чим, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України, провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, судовий збір не стягується.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 183, 221, 245, 521, 252, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області.

Текст постанови складено 29.12.2025.

Суддя Анатолій КОРЧКОВ