Справа № 450/1033/25 Провадження № 3/450/804/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Данилів Є.О. розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 252692 від 05.03.2025 року, 05.03.2025 року о 09 год. 30 хв. в с. Скнилів, а/д Західний обхід м. Львів Траснсервіс особа керувала т/з Фольксваген Пассат д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей не реагують на світло, тремтіння кінцівок рук. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі на місці зупинки відмовився згідно чинного законодавством порядку, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, адвокат Білик П.Б. подав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Так, відповідно до п. 4 розділу І Інструкції, серед ознак наркотичного сп`яніння наведено звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло (саме цю підставу для направлення на огляд було вказано співробітником поліції на 02 хв 26 с відеозапису). Як вбачається із відеозапису, зіниці ОСОБА_1 не були ані звуженими, ані розширеними, а у зв`язку з кермуванням транспортним засобом до моменту зупинки співробітниками поліції проти сонячного світла (рух відбувався близько 09:30 год. ранку, як вбачається із відеозапису), зіниці мінімально реагували на світло спеціального технічного засобу в силу природного освітлення території, на якій проводились відповідні дії.

Найближчою за своєю суттю є ознака «порушення координації рухів», проте відповідної перевірки координації рухів не було здійснено, а із відеозапису не вбачається узагалі жодного порушення у діях та рухах ОСОБА_1 , відтак, усі підстави для направлення ОСОБА_1 для проходження огляду у медичному закладі є надуманими та не відповідають фактичним обставинам.

У матеріалах справи міститься Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціальних технічних засобів (далі - акт). По-перше, акт складений стосовно алкогольного сп`яніння, а по суті пояснень працівників поліції та по суті порушення, ОСОБА_1 нібито кермував у стані наркотичного сп`яніння. По-друге, серед ознак сп`яніння, крім описаного вище, вказане «тремтіння пальців рук». Із відеозапису взагалі не вбачається будь-яке порушення координації рухів ОСОБА_1 , зокрема й тремтіння пальців рук. Більше того, права рука ОСОБА_1 взагалі була перебинтована у зв`язку із пораненням, що унеможливлювало повністю відслідкувати наявність тремтіння пальців рук, оскільки вони не були повністю видимі. Крім того, саме по собі поранення могло викликати тремтіння (хоча, як видно із відео, дана ознака сп`яніння взагалі відсутня). Таким чином, відомості, зазначені в акті, повністю не відповідають фактичним обставинам справи.

Проаналізувавши матеріали справи, приходжу до наступного висновку :

відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Обов`язковою ознакою вказаного адміністративного правопорушення, в даному випадку, є встановлення факту керування транспортним засобом.

Так, пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Отже, для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно особа, відносно якої складено протокол, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

З відеозапису долученого до матеріалів справи, вбачається, що відеозйомка проводиться на бодікамеру поліцейського. При цьому, факт керування ОСОБА_1 вказаним у протоколі транспортним засобом не зафіксовано. Доказів на спростування даних тверджень працівниками поліції до матеріалів не долучено.

Окрім того з долученого відеозапису вбачається, що такий здійснювався не безперервно, що не дає повною мірою дослідити обставини події.

Вказані обставини свідчать про те, що відеозаписи з нагрудних камер є неналежними доказами, оскільки не відповідають п. 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026, відповідно до якого включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Так, відповідно до п. 4 розділу І Інструкції, серед ознак наркотичного сп`яніння наведено звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло (саме цю підставу для направлення на огляд було вказано співробітником поліції на 02 хв 26 с відеозапису).

Як вбачається із відеозапису, зіниці ОСОБА_1 не були ані звуженими, ані розширеними, а у зв`язку з кермуванням транспортним засобом до моменту зупинки співробітниками поліції проти сонячного світла (рух відбувався близько 09:30 год. ранку, як вбачається із відеозапису), зіниці мінімально реагували на світло спеціального технічного засобу в силу природного освітлення території, на якій проводились відповідні дії.

Найближчою за своєю суттю є ознака «порушення координації рухів», проте відповідної перевірки координації рухів не було здійснено, а із відеозапису не вбачається узагалі жодного порушення у діях та рухах ОСОБА_1 , відтак, усі підстави для направлення ОСОБА_1 для проходження огляду у медичному закладі є надуманими та не відповідають фактичним обставинам.

У матеріалах справи міститься Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціальних технічних засобів (далі - акт). По-перше, акт складений стосовно алкогольного сп`яніння, а по суті пояснень працівників поліції та по суті порушення, ОСОБА_1 нібито кермував у стані наркотичного сп`яніння.

По-друге, серед ознак сп`яніння, крім описаного вище, вказане «тремтіння пальців рук». Із відеозапису взагалі не вбачається будь-яке порушення координації рухів ОСОБА_1 , зокрема й тремтіння пальців рук. Більше того, права рука ОСОБА_1 взагалі була перебинтована у зв`язку із пораненням, що унеможливлювало повністю відслідкувати наявність тремтіння пальців рук, оскільки вони не були повністю видимі. Крім того, саме по собі поранення могло викликати тремтіння (хоча, як видно із відео, дана ознака сп`яніння взагалі відсутня). Таким чином, відомості, зазначені в акті, повністю не відповідають фактичним обставинам справи.

Окрім того, з відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що працівниками поліції неодноразово були проігноровані бажання ОСОБА_1 пройти медичний огляд у медичному закладі, оскільки він зазначаючи, що після повернення з передової, з лав ЗСУ він наркотичних засобівне вживає, оскільки постійно приймає ліки. При цьому з відеозапису видно, що мова останнього чітка, зрозуміла, хода не порушена. Відтак, на думку суду, працівники поліції були зобов`язані доставити ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження ним медичного огляду у встановленому порядку, чого однак зроблено не було.

Таким чином не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи доказів. Отже, для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно особа, відносно якої складено протокол, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи те, що в розпорядження суду не надано належних та достатніх доказів, з яких би вбачалася винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, складені працівниками поліції процесуальні документи містять грубі порушення, а також не роз`яснення працівниками поліції ОСОБА_1 його прав, суд приходить до висновку, що провадження по справі слід закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. При цьому всі викладені у протоколах про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Частиною 2 статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Відповідно ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 1, 7, 9, 245, 247 , 251, 252, 255, 279, 283, 284, 285 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в :

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,- закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Є. О. Данилів