Справа № 755/9495/25
Провадження №: 3/755/3821/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" грудня 2025 р. місто Київ

Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Вовк О.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції у місті Києві про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП),

В С Т А Н О В И В:

як вбачається з даних, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №325231 від 09 травня 2025 року 09 травня 2025 року о 17 годині 00 хвилини по вул. Пухівська, 2, в м. Києві ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння кінцівок пальців рук, неприродна блідість шкіри обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився, чим порушив пункт 2,5 Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною першою статті 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , разом зі своїм захисником адвокатом Конюшко Д.Б., подали, письмове клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення, обґрунтовуючи своє клопотання посилаються на те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, поїхав до медичного закладу. Проте, в медичному закладі до ОСОБА_1 було застосовано силу, внаслідок чого на місце події було викликано бригаду швидкої медичної допомоги, та госпіталізовано ОСОБА_1 . При цьому, перебуваючи в кареті швидкої ОСОБА_1 повідмив працівника поліції, що за неможливості взяти аналіз сечі, згоден здати аналіз крові, або будь яким іншим способом пройти огляд. Поряд з цим, посилаються на порядок огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння визначений статтею 266 КУпАП та Наказом МВС та МОЗ від 09 листопада 2015 року №1452/735 «Про затвердження Інструкції направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду». Відповідно до цих нормативних актів (частин першої та другої статті 266 КУпАП, пункту 2-5 Порядку), а також пункту 1.2 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженій спільним наказом Міністра внутрішніх справ України та Міністра охорони здоров`я України № МВС та МОЗ від 09 листопада 2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи поліції МВС є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, встановленими вищезазначеною Інструкцією. Крім того, посилаються на положення статті 266 КУпАП. А тому, на їх думку працівники поліції порушили вимоги статті 266 КУпАП під час складання протоколу, у зв`язку з чим такий результат (як і протокол) відповідно до частини 5 статті 266 КУпАП є недійсним. А й відповідно відсутній склад адміністративного правопорушення.

Крім того, у судовому засіданні було переглянуто відеозапис з нагрудних камер поліцейських, яке було долучено до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд доходить наступного.

Відповідно до статті 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частини другої статті 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами статтей 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14(із змінами, внесеними згідно зпостановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за статтею 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за статтею 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до статті 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Крім того, приймаючи до уваги приписи частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016, заява №926/08), беручи до уваги передбачене частиною першою статті 130 КУпАП адміністративне стягнення, виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з положень статті 8 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (стаття 62 Конституції України).

Зокрема, згідно зі статті 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у скоєнні злочину.

Аналізуючи зміст протоколу про адміністративне правопорушення, оцінивши наявні у справі докази, їх відповідність вимогам законодавства, суд доходить наступного.

Так, відповідно до частини першої статті 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, на вимогу працівника поліції від проходження в установленому порядку огляду на місці за допомогою спеціальних технічних засобів та/або в закладі охорони здоров`я для визначення стану наркотичного сп`яніння, а суб`єктивна сторона передбачає умисну форму вини.

Так, за результатом дослідження відеозапису, який є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення, судом встановлено, що відео розпочинається з того, що працівники поліції пояснюють ОСОБА_1 , що зупинили його за порушення правил дорожнього руху, а саме що він був не пристебнутий ременем безпеки. При цьому, ОСОБА_1 вимагає посвілчення працівника поліції, та вступає з ним у суперечку. На вимогу працівника поліції надати документи на автомобіль та право керування транспортними засобами ОСОБА_1 продовжує вести з працівниками поліції суперечку та не надає документи. 15:52:02 працівники роз`яснюють ОСОБА_1 його права. 17:53:52 працівник поліції повідомляє, що стан ОСОБА_1 не відповідає обстановці. 17:55:45 працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі на що ОСОБА_1 погоджується. 18:14:56 працівники поліції разом із ОСОБА_1 прибули до медичного закладу «Соціотерапія» до 18:24:49 ОСОБА_1 сперечався з працівниками поліції, при цьому на запитання працівників поліції чи бажає він пройти огляд, ОСОБА_1 повідомляв, що бажає. 18:24:49 ОСОБА_1 спочатку у працівників поліції а потім у перехожих просить викликати швидку медичну допомогу, у зв`язку з тим, що йому погано, через те, що працівник поліції його вдарив головою об стінку і повідомляє що у нього аневризма голови. 18:30:17 біля приміщення «Соціотерапія» він просить надати йому його телефони і викликати швидку. На запитання, що його болить, з метою повідомити таку інформацію викликаючи швидку медичну допомогу ОСОБА_1 відповів, що болить голова. 18:31:43 ОСОБА_1 просить у перехожих викликати швидку медичну допомогу. Працівники поліції пропонують ОСОБА_1 пройти до лікаря щоб той його огляну, однак він віддходить від лікарні та спілкується з перехожими, яких просить викликати швидку медичну допомогу. Йому надають першу медичну допомогу перехожі громадяни. 18:35:57 на питання чи буде ОСОБА_1 проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 повідомляє, що буде проходити огляд. 18:37:42 Працівник поліції з`ясовує чи виїхала швидка за адресою Чорних Запорожців, 20. 18:41:45 Працівник поліції зупиняє проїзжу швидку та просить оглянути ОСОБА_1 19:16:14 ОСОБА_1 повідомляє працівників поліції, що не відмовляється від проходження огляду. 19:16:43 ОСОБА_1 перебуваючи в кареті швидкої медичної допомоги, повідомляє працівнику поліції, що не відмовляється від проходження огляду і готовий здати біологічний метеріал, на що працівник поліції повідомляє, що при таких умовах, тобто в кареті швидкої здати аналіз не можливо, після чого ОСОБА_1 просить взяти аналізи на стан наркотичного сп`яніння, повідомляє що може здати кров та пропонує щоб лікар швидкої медичної допомоги взяв кров на аналіз для встановлення стану сп`яніння, на що працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 , що законом не передбачено здавати кров, а потрібна сеча. Однак, ОСОБА_1 наполягає на тому, щоб лікарі взяли кров для аналізу. 19:20:44 Працівник поліції виходить зі швидкої і повідомляє іншим працівникам поліції, що ОСОБА_1 згоден пройти огляд у кареті швидкої допомоги. При цьому, зазначає, що ОСОБА_1 швидка забирає до лікарні. Не дивлячись на відсутність відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду, працівники поліції склали стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення за частиною першою 130 КУпАП.

Відтак, відомості щодо фактичних обставин правопорушення, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , не знайшли свого підтвердження доказами у справі. При цьому, сам по собі протокол не може бути беззаперечним доказом винуватості особи у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

З огляду на викладене вище, суд зазначає, що оскільки діючим Кодексом України про адміністративне правопорушення не передбачено закриття провадження у зв`язку з невстановленістю достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді, то в даному випадку, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , надані у судовому засіданні, які не спростовуються наданими матеріалами, а, відповідно до частини другої статті 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255КУпАП, вивчивши наявні докази в їх сукупності, суд вважає про необхідність закриття провадження на підставі пункту першого статті 247 КУпАП.

Так, пунктом першим статті 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Зокрема, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 (пункт 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Суд враховує, що відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» та статті 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм частини другої статті 284 та статті 247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору.

На підставі викладеного та керуючись статтями 130, 245, 247, 251, 252, 280, Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя-

ПОСТАНОВИВ:

провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП закрити за відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Дніпровського районного суду

міста Києва О.І. Вовк