МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа № 210/309/25
Провадження № 3/210/269/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 грудня 2025 року

Суддя Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Сільченко В. Є., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Полку патрульної поліції в місті Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді 20.01.2025 року надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 210690 від 01.01.2025 року, 01.01.2025 року близько 23 год. 25 хв. у м. Кривому Розі по вул. Віталія Матусевича, 6, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом держномер НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, що зафіксовано відеореєстратором.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні даного правопорушення не визнав та пояснив, що 01.01.2025 року він повертався до міста з військової частини, де був у справах ДФТГ.

У вечірній час його зупинили поліцейські під приводом комендантської години, хоча вона ще не почалася. Йому це видалося підозрілим. Він з 2022 року є членом місцевої ДФТГ, особисто у 2022 році з іншими членами ДФТГ затримував поблизу Кривого Рогу російську ДРГ, учасники якої були у поліцейській формі та рухалися на поліцейському авто, тому він попросив показати йому службові посвідчення.

Вони показали, але швидко і так, що він не зміг з ними ознайомитися, і стали казати, що у нього маються ознаки наркотичного сп`яніння. Він сказав, що поки хтось не підтвердить, що вони справжні поліцейські, він з ними нікуди не поїде і викликав по 102 поліцію.

Приїхав ще один екіпаж, вони посвідчення пред`явили належно.

Потім вони стали складати якісь документи, він відмовився підписувати будь що і надавати будь які свідчення.

Після цього поліцейські сказали, що відносно нього буде складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП і поїхали.

Він після цього самостійно поїхав до ПНД і самостійно пройшов огляд на стан сп`яніння.

Він не відмовлявся пройти огляд з поліцейськими, а лише просив, щоб їх особи належно встановили, оскільки у нього були обґрунтовані підозри щодо них.

Наркотики і алкогольні напої він не вживає взагалі.

З того моменту його ще декілька разів зупиняли поліцейські, які при спілкуванні виявляли у нього ніби то ознаки сп`яніння. Оскільки у нього не виникало ніяких сумнівів щодо них, він з ними проходив огляд, як вони й вимагали.

Жодного разу жодних ознак сп`яніння в ході огляду в нього не виявлялося.

Раніше ніколи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП він не притягувався.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 надав аналогічні по суті пояснення.

В судовому засіданні поліцейські, що були у складі патрульного екіпажу та зупиняли ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - показали, що ними було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 він вимагав надати їх посвідчення, показував якісь свої, але посвідчення водія не пред`явив, тому вони склали на нього відповідну постанову.

Така поведінка видалася їм такою, що не відповідає обстановці, тому вони запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, але він відмовився, тому вони склали протокол.

В судовому засіданні також було вислухано пояснення іншого екіпажу, що приїжджав на місце події за викликом ОСОБА_1 поліцейських ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які свідчень, що мали б значення для розгляду даної справи не надали, а тільки змогли підтвердити факт їх виклику на місце події та спілкування з ОСОБА_1 .

При цьому, згідно їх пояснень, в їх присутності ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння.

Дослідивши письмові матеріали справи, на переконання суду, наведені докази не є достатніми для висновку про доведеність вини ОСОБА_1 .

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його чиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приймаючи дане рішення, суд керується принципом "поза розумним сумнівом", зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 130 ч. 1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши документи, докази та матеріали, що маються у справі, доходить наступних висновків:

Стороною захисту було надано документи, що характеризують особу ОСОБА_1 численні грамоти, подяки, відзнаки, накази про нагородження від органів самоуправління міста, військових частин, громадських формувань, тощо.

Крім того, надано оригінал висновку про результати медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (…) від 06.10.2025 року відносно нього ж на підтвердження показів щодо того, що він не ухиляється від проходження інших оглядів, коли у нього не виникає сумнівів стосовно обставин та осіб, що вимагають його проведення.

Крім того, надано оригінал висновку про результати медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (…) від 02.01.2025 року, тобто проведеного наступного дня після даної події, згідно з яким у ОСОБА_1 ознак сп`яніння ( у тому числі наркотичного) не виявлено.

При цьому суд зазначає, що хоча час, який пройшов від моменту зупинки ОСОБА_1 до моменту проведення огляду в медичній установі і перевищує 2 години, поліцейські підозрювали у нього наявність наркотичного сп`яніння, що зазначено в самому протоколі.

При цьому, загальновідомим та неодноразово підтвердженим у судовій практиці є той факт, що сліди наркотичних речовин зберігаються в людському організмі протягом тижнів, а то і місяців, а тому суд вважає за можливе прийняти такий висновок як доказ того, що на момент зупинки ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння не перебував.

Крім того, з відеозаписів з нагрудних відеореєєстраторів поліцейських вбачається виникнення факту конфліктної ситуації між ОСОБА_1 та поліцейськими.

Водночас, під час взаємного спілкування, ОСОБА_1 жодного разу прямо не відмовився від проходження такого огляду.

Згідно загальних принципів права, закріплених, зокрема, і у ч.3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі Аллене де Рібемон проти Франції від 10 лютого 1995 року підкреслив, що принцип презумпції невинуватості порушується, «якщо суд оголосить обвинуваченого винним, коли його вина не була попередньо доведена».

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Згідно до ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин як відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, враховуючи наведені вище обставини, суд доходить до висновку, що на момент даної події ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння не перебував, а його дії щодо пропозиції поліцейських пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння є одиничним випадком його поведінки та були викликані обстановкою на місці події та особистим досвідом (у т.ч. побоюваннями) самого ОСОБА_1 , отриманого під час воєнного вторгнення на територію України, а тому вважає за необхідне провадження у справі закрити.

Керуючись ст.62 ч.3 Конституції України, ст.ст. 130, 247 ч.1 п.1, 251, 252, 284 ч.1 п.3, КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя: В. Є. Сільченко