Справа № 948/1099/25
Номер провадження 3/948/346/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2025 суддя Машівського районного суду Полтавської області Косик С.М., розглянувши матеріали, які надійшли від СПД № 1 ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

у с т а н о в и л а:

повторно протягом року, 16.11.2025 о 15 год 01 хв по вул. Польовій, в с. Базилівщина Полтавського (Машівського) району Полтавської області ОСОБА_2 керував автомобілем ЗАЗ 110307-42 днз НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 а Правил дорожнього руху.

У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 зазначив, що в подальшому не допускатиме (а.с. 2).

У судовому засіданні ОСОБА_2 вину визнав та пояснив, що змушений керувати транспортним засобом щоб заробити кошти на життя, він раніше позбавлений права керування за ст.130 КУпАП.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні зазначених правопорушень повністю підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП, яким встановлений факт вчинення правопорушення (а.с. 2);

-довідкою про відсутність у ОСОБА_1 посвідчення водія (а.с. 4);

-відеозаписом з місця пригоди (а.с. 6);

-копією постанови про накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_2 від 27.09.2025, відповідно до якої останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн (а.с. 3).

Згідно з п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Отже, суд уважає, що в діях ОСОБА_2 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, як повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2-4 ст. 126 КУпАП, а саме, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 30.10.2014 у справі «Швидка проти України», яке набуло статусу остаточного 30.01.2015 та яким було констатовано порушення статті 2 Протоколу № 7 до Конвенції, при розгляді скарги заявниці на притягнення її до адміністративної відповідальності суд застосував ст. 2 Протоколу № 7 (право на оскарження в кримінальних справах), тобто прирівняв адміністративні правопорушення до кримінальних.

Отже, при призначенні стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд ураховує висновки постанови ОП ККС ВС від 04.09.2023 у справі № 702/301/20, згідно з якими особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що до ОСОБА_2 необхідно застосувати адміністративне стягнення у межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на мінімально передбачений санкцією статті строк та без оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 не є його власником.

На підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст. 40-1, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.

У разі несплати штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Машівський районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження, а у разі її оскарження після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя С. М. Косик