Справа № 642/6551/25
Провадження № 3/642/1627/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 р. м. Харків

Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Балабая С.С.,

секретаря судового засідання Ажиппо О.О.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідалььності ОСОБА_1 ,

захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Невинного І.І.,

розглянувши матеріали адміністративної справи, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце роботи не повідомив, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

в с т а н о в и в:

До Холодногірського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний матеріал з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною першою статті 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 485587 від 17.10.2025, 17.10.2025 біля 06 год. 26 хв. в м. Харкові по вул. Пискунівській поблизу буд. 12 водій керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, почервоніння обличчя. Водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в лікарні у встановленому законом порядку.

ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9 Правил дорожнього руху України).

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною першою статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Частиною першою статті 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У судове засідання з`явився ОСОБА_1 та його захисник Невинний І.І.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що близько другої години ночі ОСОБА_1 зателефонувала його колишня дружина ОСОБА_2 та повідомила про пробите колесо автомобіля. З метою надання допомоги ОСОБА_1 попросив свого знайомого ОСОБА_3 відвезти його до м. Харкова. Прибувши за вказаною адресою, вони побачили, що працівниками поліції відносно ОСОБА_2 було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, після чого працівники поліції залишили місце події. У подальшому було виявлено відсутність запасного колеса в автомобілі, у зв`язку з чим було здійснено дзвінок Скороходу з проханням привезти запаску. Під час очікування вони відійшли на автозаправну станцію. У цей час ОСОБА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, самостійно перегнала автомобіль. Через деякий час на місце знову прибули працівники поліції, які висловили припущення щодо перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння, посилаючись на тремтіння його рук, та безпідставно стверджували про керування ним транспортним засобом. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від якого він відмовився, пояснивши, що транспортним засобом не керував та алкогольних чи наркотичних засобів не вживав. Зазначив, що тремтіння рук та почервоніння обличчя має об`єктивні медичні причини, оскільки він проходив військову службу, брав участь у бойових діях, зазнав двох контузій та є особою з інвалідністю внаслідок участі у бойових діях.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечували в своїх поясненнях перебування ОСОБА_1 за кермом в стані алкогольного сп`яніння.

Показання свідків є послідовними, узгоджуються між собою та з поясненнями ОСОБА_1 , підтверджують відсутність факту керування ним транспортним засобом та не містять відомостей про вживання ним алкогольних напоїв.

Як вбачається з положень пункту 7 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням пункту 1 статті 6 даної Конвенції.

05.12.2025 на адресу суду через канцелярію надійшло клопотання про закриття провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП адвоката ОСОБА_1 Невинного І.І.

Мотивоване тим, що матеріалами справи не підтверджено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, відсутні належні та допустимі докази його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння як особи, яка керувала транспортним засобом, протокол про адміністративне правопорушення складено з істотними порушеннями вимог КУпАП та підзаконних нормативно-правових актів, а наявні у справі докази отримані з порушенням встановленого законом порядку, що унеможливлює встановлення події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Просив винести постанову, якою закрити провадження по справі № 642/6551/25 за розглядом протоколу серія ЕПР1 № 485587 від 17 жовтня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, дійшов до такого.

Стаття 9 КУпАП регламентує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Обов`язковими ознаками, за наявності сукупності яких діяння визнається правопорушенням, є: об`єкт правопорушення, об`єктивна сторона правопорушення, суб`єкт правопорушення та суб`єктивна сторона правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у частині 1 статті 130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно особа, відносно якої складено протокол, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосудця» № 9 від 01.11.1996 року - докази повинні визнаватися здобутими незаконним шляхом, тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини, встановленого кримінально - процесуального законодавства або не уповноваженою на те особою, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Відповідно до пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Для притягнення до відповідальності за статтею 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Відповідно до умов статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за внутрішнім переконанням, заснованому на всебічному, повному та об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Однак, жодних належних та допустимих доказів факту керування та зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 матеріали справи не містять. Натомість з відеозапису наявного в матеріалах справи підтверджується лише факт відмови на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак не підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його зупинка або знаходження останнього за кермом під час руху.

Отже, відеозаписи не дозволяють встановити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, як і взагалі встановити факт перебування такого транспортного засобу у русі у час, коли відбувалась відеофіксація.

До протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 485587 від 17.10.2025 працівниками поліції додано відео з телефону Samsung s22 ultra.

Щодо дослідженого в судовому засіданні відеозапису суд зазначає наступне.

Відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, органами та підрозділами поліції застосовуються технічні прилади і технічні засоби, що мають функції автоматичної фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису. Застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Згідно п. 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 за № 28/32999, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Відповідно доп.1розділу VII Інструкції, під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються:1)самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису,заміна цихносіїв,зміна їх системної дати та часу;2)примусове виключення відеореєстраторів,у томучислі на вимогу сторонніх осіб; 3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; 4) використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції; 5) копіювання, передання інформації з відповідних носіїв стороннім особам.

Згідно п. 2 розділу VII Інструкції, поліцейський забезпечує належне виконання вимог цієї Інструкції.

Згідно наданих даних, відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 485587 від 17.10.2025. Свідки в даному випадку поліцейськими не залучались.

Інструкцію із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18 грудня 2018 року (далі за тестом Інструкція № 1026), не надає право поліцейським здійснювати відеофіксацію власними «мобільними пристроями», тобто порушення інспекторами поліції ст.19 Конституції України, ст.ст. 251, 266 КУпАП, Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису технічними приладами, є недопустимим. Отже, суд не приймає відповідний відеозапис як допустимий та належний доказ.

Долучений до протоколу рапорт поліцейського не визнається як допустимий доказ, оскільки відповідно до Інструкції з діловодства в системі МВС України, затвердженої наказом МВС України від 23.08.2012 № 747, рапорт належить до внутрішніх документів.

Виходячи з положень статті 8, статті 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що пункт 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Тож, з урахуванням наведеного, можна зробити висновок, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП з кваліфікуючими ознаками: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції через недоведеність обставин і відсутність належних і достатніх доказів для набуття беззаперечного висновку.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУПАП, оскільки не надано допустимих та належних доказів його вини в скоєнні адміністративного правопорушення.

Згідно пункту 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 62 Конституції України про те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь, суд вважає необхідним провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП - закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями130, 247, 252, 283, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Харківського апеляційного суду.

Суддя С.С. Балабай