Провадження №3/367/3120/2025
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 грудня 2025 року м. Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області у складі головуючого судді Ткаченко М.О., за участю особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 , його представника адвоката Морозюк В.О., розглянувши матеріал, що надійшов з ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно не працевлаштованого, не одруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні якого не перебуває, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №456193 від 17.09.2025, відповідно до якого 17.09.2025 о 02 год 55 хв у м. Ірпінь по вул. Матвія Донцова (Тургенівська) водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував мотоциклом Motoleader, НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога відмовився під відеозапис, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

03.10.2025 розгляд справи не відбувся у зв`язку із неявкою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та відсутністю доказів його належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

04.11.2025 розгляд справи було відкладено за клопотанням представника ОСОБА_1 адвоката Морозюк В.О., у зв`язку із її зайнятістю у іншому судовому процесі.

У судовому засіданні 13.11.2025 адвокатом Морозюк В.О. надано письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, а також заявлено клопотання про витребування доказів з ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області.

Постановою суду від 13.11.2025 клопотання представника задоволено. Витребувано з ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області повні та безперервні відеозаписи з нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівників поліції, які складали 17.09.2025 року матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а саме поліцейського ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області старшого сержанта поліції Вчерашнього В.С. та старшого інспектора СР ПП ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції Живогляд Є.В.

У розгляді справи оголошено перерву до 03.12.2025.

24.11.2025 від ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області надійшов DVD+R диск із копією відеозапису нагрудного відеореєстратора поліцейських наряду групи реагування патрульної поліції, який повністю відповідає відеозапису, який було долучено до матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення, що надійшов на розгляд суду.

03.12.2025 розгляд справи не відбувся у зв`язку із відсутністю електроенергії в суді.

18.12.2025 від представника ОСОБА_1 адвоката Морозюк В.О. надійшло клопотання про зобов`язання відповідальних працівників спеціального майданчика забезпечити негайне та безоплатне повернення незаконно затриманого транспортного засобу мотоцикла Моto Motoleader, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 ..

Під час судового розгляду ОСОБА_1 провину у вчиненні правопорушення не визнав, надав пояснення, що дійсно 17.09.2025 вночі керував мотоциклом, побачивши працівників поліції кинув мотоцикл та пішов пішки до дому своєї дівчини, оскільки є раніше судимою особою та не хотів зайвих проблем із поліцією через те, що переміщався під час комендантської години. Проте, потім вирішив самостійно повернутися за мотоциклом, після чого працівники поліції одразу розпочали проводити його особистий обшук. У стані алкогольного сп`яніння він не перебував, від проходження огляду не відмовлявся та пройшов його за допомогою газоаналізатора Драгер, який показав відсутність у нього ознак сп`яніння. Був готовий пройти огляд на стан сп`яніння і у медичному закладі, проте таку можливість йому не було дано працівниками поліції.

Представник ОСОБА_1 адвокат Морозюк В.О. заначила, що на наданому працівниками поліції відеозаписі зафіксовано, що на неодноразові пропозиції працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 погоджувався, проте працівники поліції продовжували йому пропонувати пройти огляд. На відеозаписі зафіксовано, що поліцейський, з боді-камери якого надано відео сів у автомобіль, закрив рукою камеру та включив музику, що виключає можливість встановити, що відбувалося із її підзахисним. Разом із тим, на відеозаписі чутно характерний звуковий сигнал приладу «Драгер» та голос ОСОБА_1 , який озвучив результат «0,26», що підтверджує факт проходження огляду на місці за допомогою алкотестеру. Після цього, чутно як працівник поліції, на якому закріплена боді-камера голосно промовляє: «не хоче дуть, ну пусть як хоче», намагаючись створити враження нібито відмови від проходження огляду.

Такі дії працівників поліції свідчать про свідоме недотримання останніми вимог чинного законодавства, та неналежне виконання останніми своїх службових обов`язків, фактичну фальсифікацію підстав для складання протоколу.

Таким чином у справі відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши особу, яка притягається до відповідальності та його представника, на підставі всебічного, повного і об`єктивного аналізу всіх доказів по справі в їх сукупності, у відповідності до ст. 252 КУпАП, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

При цьому, за положеннями ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена, у тому числі, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння регламентується ст.266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858 (далі Інструкція №1452/735).

Згідно із змістом ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно із ч.5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

До протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №456193 від 17.09.2025 на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, додано:

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складене 17.09.2025 о 02 год 45 хв, від проходження огляду останній відмовився, про що зазначено у направленні;

- довідка про відсутність повторності за ст. 130 КУпАП, складена щодо гр. ОСОБА_1 ;

- інформація про наявність посвідчення водія за категоріями «А», «В», «С» у ОСОБА_1 ;

- копія акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, складеного 17.09.2025 о 03 год 20 хв;

- СD-диск із відеозаписом події.

Крім того, на запит суду ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області надано DVD+R диск із відеозаписом події, який повністю відповідає доданому до протоколу відеозапису. Жодних інших відеозаписів, зокрема з боді-камери іншого працівника поліції, DVD+R диск не містить, що розцінюється судом як відсутність відеофіксації події на боді-камеру іншого праціника поліції.

Відповідно до пункту 6 розділу І Інструкції №1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться, зокрема, поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).

При цьому, результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. (пункт 10 розділу ІІ Інструкції).

Проте, такий акт огляду не долучено до протоколу про адміністративне правопорушення, а з доданих до матеріалів справи відеозаписів взагалі не вбачається, що поліцейським складався такий акт та засвідчувалася відмова від проходження огляду у встановленому законом порядку.

Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою Наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 (далі Інструкція №1026) визначено, що під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання.

Так, із дослідженого судом відеозапису події вбачається, що ОСОБА_1 послідовно погоджувався на проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також на проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.

Так. на відеозаписі з 02 год 37 хв 57 сек зафіксовано як працівники поліції пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння. У відповідь він чітко зазначає. що не заперечує проти проходження огляду та бажає зробити це у лікаря.

Далі, на 02 год 38 хв 39 сек, працівник поліції повторно ставить запитання щодо проходження огляду, на що ОСОБА_1 відповідає: «звісно буду, але відповідно до визначеної процедури». На 02 год 38 хв 50 сек поліцейський уточнює, що огляд буде проводитись за допомогою приладу «Драгер», на що ОСОБА_1 знову підтверджує: «звичайно буду».

Надалі, у проміжку з 02 год 39 хв 15 сек по 02 год 39 хв 39 сек, працівники поліції ще кілька разів запитують, чи буде він проходити огляд, і щоразу ОСОБА_1 підтверджує свою згоду словами: «так, буду».

На 02 год 39 хв 48 сек на відео видно, як поліцейський говорить: «беріть трубку, розпечатуйте», що свідчить про те, що прилад уже був підготовлений до проведення огляду, а в руках працівника поліції перебувала запакована трубка для аналізу.

Крім того, на 02 год 40 хв 00 сек та 02 год 42 хв 38 сек ОСОБА_1 знову підтверджує свою готовність пройти огляд, наголошуючи, що він не відмовлявся і готовий зробити це як тоді, так і зараз.

О 02 год 43 хв на відеозаписі зафіксовано, як поліцейський, на якому розміщена боді-камера, сідає до службового автомобіля, вмикає музику та закриває об`єктив камери рукою, унаслідок чого подальший розвиток подій не фіксується, що є явним порушенням як положень ст. 266 КУпАП, так і Інструкції №1026.

О 02 год 44 хв 58 сек поліцейський, на якому розміщена боді-камера, на прохання іншого поліцейського виходить з автомобіля, та ОСОБА_1 знову пропонують пройти огляд на стан сп?яніння за допомогою приладу Drager, на що останній знову погоджується.

О 02 год 45 хв 15 сек на відеозаписі чутно, як поліцейський каже: « ОСОБА_3 йому 130-ту», на що ОСОБА_4 говорить: «Я готов... Давайте, буду дуть...».

На відеозаписі з 02 год 45 хв 29 сек чітко зафіксовано, як працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти тест за допомогою приладу «Драгер», промовляючи: "дуйте", після чого здійснює рахунок "один, два, три", що добре чути на записі.

Далі, о 02 год 45 хв 42 сек, на відео чітко зафіксовано характерний звуковий сигнал приладу «Драгер», який свідчить про проведення задувки. Водночас за камерою чутно голос ОСОБА_1 , який озвучує результат тесту - "0.26", що підтверджує факт проходження огляду на місці за допомогою алкотестеру.

Після цього працівник поліції, на якому закріплена бодікамера, повертається в службовий автомобіль та промовляє під звукозапис камери: "не хоче дуть, ну пусть як хоче".

На відеозаписі з 02 год 49 хв 25 сек зафіксовано як працівник поліції повторно звертається до ОСОБА_1 із пропозицією пройти огляд на стан сп?яніння. У відповідь ОСОБА_1 чітко підтверджує свою згоду, промовляючи: "Буду... на Драгер", після чого поліцейський уточнює: "прибор Драгер", отримуючи знову підтвердження готовності пройти тест.

На 02 год 50 хв 20 сек ОСОБА_1 повідомляє працівникам поліції, що бажає пройти огляд у лікаря, відповідно до встановленої процедури. У відповідь працівники поліції заперечують і наполягають на проведенні огляду виключно за допомогою приладу «Drager», не пропонуючи особі альтернативного огляду в медичному закладі, як це передбачено законодавством.

Таким чином, на відеозаписі чітко зафіксовано порушення працівниками поліції порядку проходження огляду на стан сп`яніння, визначеного ст.266 КУпАП та Інструкцією №1452/735.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, кого обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Незважаючи на те, що приписи КУпАП не передбачають такої форми рішення, як обвинувальний вирок суду, постанова про накладення адміністративного стягнення за своєю правовою природою є тотожним процесуальним документом.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод для кримінального провадження на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Зважаючи на характер та суворість адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважає, що провадження відносно ОСОБА_1 у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є кримінальним. Відповідно воно підпадає під визначення «кримінальної процедури» у розумінні ст. 4 Протоколу № 7 вказаної Конвенції.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини в справі «Коробов проти України» від 21 липня 2011 року, заява № 39598/03, п. 65). Приймаючи до уваги дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», заява № 16437/04. Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Так матеріалами справи підтверджено, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №456193 від 17.09.2025 було складено працівниками поліції із грубими порушеннями вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції №1452/735, Інструкції №1026.

Враховуючи, що докази мають бути беззаперечними, належними та допустимими, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП України, відсутність події і складу адміністративного правопорушення є обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення і провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Вирішуючи клопотання сторони захисту про повернення транспортного засобу, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст. 265-2 КУпАП (за відомостями Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів) у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, статтею 121-3, частинами третьою, п`ятою, шостою і сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху, або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю), транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. У разі фіксації обставин тимчасового затримання транспортного засобу в режимі фотозйомки (відеозапису) таке затримання відбувається без присутності понятих.

Відповідно до ч. 4-7 ст. 265-2 КУпАП транспортний засіб може бути тимчасово затриманий на строк до вирішення справи про адміністративне правопорушення, але не більше трьох днів з моменту такого затримання.

Після закінчення триденного строку тимчасового затримання транспортного засобу особа має право звернутися за отриманням тимчасово затриманого транспортного засобу. Таке звернення особи є обов`язковим для його виконання незалежно від стадії вирішення справи про адміністративне правопорушення.

За подання такого звернення та повернення особі тимчасово затриманого транспортного засобу не може стягуватися плата. Повернення транспортного засобу, затриманого шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, відбувається невідкладно за зверненням відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 142 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, або особи, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення, після сплати штрафу за вчинене правопорушення та оплати вартості послуги із транспортування та/або зберігання транспортного засобу.

Порядок тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно із п. 2 Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1102 (надалі Порядок №1102) тимчасове затримання транспортного засобу проводиться поліцейським у разі наявності в нього підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене, зокрема, частинами першою - четвертою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 10 Порядку №1102 визначено, що транспортний засіб може бути тимчасово затриманий на строк до вирішення справи про адміністративне правопорушення, але не більш як на три дні з дати такого затримання. Строк затримання транспортного засобу обчислюється з моменту складення акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, а строк зберігання - з моменту доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку.

Згідно із п. 12-13 Порядку №1102 повернення тимчасово затриманого транспортного засобу, що зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за зверненням відповідальної особи, зазначеної в частині першій статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, або особи, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення.

Умовами повернення зазначеним особам транспортного засобу є оплата вартості послуги з транспортування та/або зберігання транспортного засобу, а в разі винесення постанови про накладення стягнення у вигляді штрафу - його сплата.

За транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці справляється плата у встановленому спільним наказом МВС та Мінекономрозвитку розмірі за погодженням з Мінфіном.

Отже, виходячи із вказаних норм закону тимчасове затримання транспортного засобу було здійснено працівниками поліції у відповідності до ст. 265-2 КУпАП та п. 2 Порядку №1102, у зв`язку із складанням відносно водія протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

Таким чином, жодних перешкод для отримання мотоцикла за відповідним зверненням особи після спливу трьох днів з дня затримання транспортного засобу не має, існування таких перешкод не доведено під час судового розгляду.

Щодо вирішення питання про безоплатне повернення вказаного транспортного засобу та покладення відповідних витрат на орган Національної поліції України, у зв`язку із незаконними діями працівників поліції, суд зазначає, що вирішення вказаного питання не перебуває у компетенції суду під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Щодо стягнення судового збору, суд зазначає, що судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з встановленням обставин, визначених пунктом 1 статті 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 9, 130, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 287, 289 КУпАП, Конституцією України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 294 КпАП України до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя М.О. Ткаченко