ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року суддя Володимирського міського суду Волинської області Лутай А.М.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Володимирського РВП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 , не працюючого, за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 за ст.51 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №434546, складеного інспктором СРПП Володимирського РВП ГУНП у Волинській області Бабіч В.В., 28.10.2025, близько 19:00, ОСОБА_1 по вул.Центральна, 23 в с.Руда Володимирського району, Волинської області вчинив дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, а саме, таємно виніс металеві вироби на суму 1000 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив свою причетність до вказаного адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши всі докази в сукупності, приходжу до таких висновків.

Відповідно до ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, з поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Як визначено статтею 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, підлягає встановленню чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно з вимогами ст.ст.252, 254, 255, 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діянь, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого цим кодексом, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Судовий розгляд справи повинен проводитись у межах визначених у протоколі обставин про адміністративне правопорушення, який є фактичним обвинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ст..251 КУпАП).

Суд немає права самостійно відшуковувати докази винуватості у вчиненні правопорушення.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення особою правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення її до адміністративної відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17.

Диспозицією ч.4 статті 51 КУпАП, за якою відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачає відповідальність за дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені особою, яка три і більше разів протягом року піддавалася адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна.

Частина 1 ст.51 КУпАП встановлює відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частина 2 ст.51 КУпАП встановлює відповідальність за дію, передбачену частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підтвердження викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставини та винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення до протоколу долучені:

- рапорт помічника чергового Володимирського РВП ГУНП у Волинській області Дмитрука Ю.І. від 28.10.2025 про те, що 28.10.2025 о 19:06 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 28.10.2025 о 19:05 за адресою: Володимирський район, с. Руда, вул. Центральна заявник ОСОБА_2 повідомив, що в будинку, в якому тимчасово ніхто не проживає, невідома особа чоловічої статі викрадає речі, на даний час випалював дроти біля будинку. Також дві сумки з речами із будинку заховані в кущах. Даний чоловік, побачивши заявника, побіг з місця події в невідомому напрямку;

- письмові пояснення ОСОБА_2 від 28.10.2025, які є аналогічними тим, що зазначені в рапорті;

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 28.10.2025, в яких він також заперечив свою причетність до крадіжки, зазначивши, що він випалював мідні дроти, які знайшов біля смітника, для того, щоб здати їх на металобрухт.

Проаналізувавши вказані докази, суд дійшов висновку, що вони підтверджують лише той факт, що ОСОБА_1 дійсно 28.10.2025, близько 19:00, перебуваючи на вул. Центральній, в с. Руда Володимирського району, біля будинку №23 випалював дроти.

Водночас, в протоколі про адміністративне правопорушення предметом посягання зазначені металеві вироби без чіткої конкретизації цих виробів та їх ваги. Вказані металеві вироби не оглядалися та не вилучалися працівниками поліції.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначена вартість металевих виробів, яка становить 1000,00 грн, проте матеріали справи не містять доказів на підтвердження вказаної вартості.

Встановлення вартості викраденого майна має особливого значення для доведення поза розумним сумнівом винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки крадіжка є злочином із матеріальним складом.

Також матеріали справи не містять відомості, щодо особи, якій належать металеві вироби, які викрав ОСОБА_1 . Встановлення потерпілого у правопорушеннях проти власності є абсолютно необхідним, оскільки це ключовий елемент для визначення складу правопорушення, кваліфікації дій винного, встановлення факту заподіяння шкоди, визначення розміру збитків та реалізації права потерпілого на відшкодування.

За змістом статей 9-12, 280 КУпАП підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення в діянні особи всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною нормою КУпАП, зокрема об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» від 21.07.2011).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказував, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву».

Відповідно, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, а відтак усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінюючи докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд враховує, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Відсутність або не доведення вини особи виключає склад правопорушення.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.51 КУпАП, що має наслідком закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ч.4 ст.51, п.1 ст. 247, ст. ст. 283,284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.51 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Волинського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А.М. Лутай