Справа № 473/6593/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

"30" грудня 2025 р. місто Вознесенськ

Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Зубар Н.Б., за участю секретаря судових засідань Нікітченко М.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , обліковий номер картки платника податків НОМЕР_1

В С Т А Н О В И В:

У протоколі про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №538755 від 12.12.2025 року в розділі склад адміністративного правопорушення поліцейським, який склав цей протокол, зазначено, що: «12.12.2025 року о 13:02 в м.Вознесенськ по вул.Соборності ОСОБА_1 керував електровеломопедом в стані наркотичного сп`яніння. Огляд проводився у встановленому порядку в лікарні м. Вознесенська КП «КНП ВБЛ`ВМР під відеофіксацію, що велась за допомогою бодікамера ТЕКСАР 4500, а факт керування ТЗ за допомогою з авто реєстратору YI-реєстратор та згідно висновку 150 від 12.12.2025 р. результат огляду - наркотичне сп`яніння».

Згідно вказаного протоколу водій ОСОБА_1 пояснення надасть в суді.

Дії ОСОБА_1 особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, були кваліфіковані як порушення п.2.9 а) ПДР та за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, викликався за допомогоюсмс-повідомлення, який судом на номер телефону, який був зазначений поліцією в протоколі. Згідно довідки від 18.12.2025року, смс не доставлено з причин «абонент тимчасово недоступний». 17.12.2025 року на адресу, яка зазначена у протоколі: АДРЕСА_1 суд надіслав рекомендований лист. Однак до суду повернувся конверт без вручення адресату, з відміткою листоноші, що «адресат відсутній за вказаною адресою». Про причини неприбуття до суду ОСОБА_1 не повідомив та клопотань про відкладення слухання справи не надав, тому відповідно до ст.268 КУпАП справу було розглянуто у його відсутності.

Щодо не вручення особі рекомендованого листа, то суд враховує, що надіслання листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб говорити про належне повідомлення, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю суду. Такий висновок Касаційний господарський суд Верховного Суду виклав у постанові від 18 березня 2021 року за справою № 911/3142/19, переглядаючи відмову поновити пропущений строк апеляційного оскарження. КГС ВС зазначив, що близьку за змістом правову позицію про належне повідомлення викладено в постановах: Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17; КГС ВС від 27.11.2019 у справі № 913/879/17; КГС ВС від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19; КГС ВС від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б.

Судом були вичерпані всі засоби повідомлення ОСОБА_1 про час та місце слухання справи, оскільки надіслання рекомендованого листа є належним повідомленням учасника процесу про необхідність явки до суду. При цьому суд враховує, що розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02 листопада 2006 року, «Літоселітіс Проти Греції» від 05 лютого 2004 року та інші).

Окрім того, що ОСОБА_1 був повідомлений про час та місце слухання справи рекомендованим листом, також на офіційному сайті Судової влади України дата та місце розгляду справи були вказані одразу після призначення справи до розгляду в судовому засіданні. У рішеннях Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України», «Олександр Шевченко проти України» (Заява N 8371/02) від 26.04.2007 (п.27) «Трух проти України» (заява N50966/99) від 14 жовтня 2003 року наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження. З огляду на те, що при повідомленні судом про місце і час розгляду справи та вжиття всіх заходів щодо унеможливлення порушення процесуальних прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, з моменту складання протоколу (12.12.2025 року) по день винесення постанови суду, не дивлячись на достатність часу для того, щоб з`явитися до суду та дізнатися про рух справи, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу, тому розгляд справи відбувся у відсутності ОСОБА_1 згідно із вимогами ст.268 КУпАП.

Окрім протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №538755 від 12.12.2025 року суд дослідив надані матеріали провадження та встановив наступне.

До матеріалів справи долучено висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, виданий КП «КНП ВБЛ» від 12.12.2025 року, згідно якого ОСОБА_1 перебував в стані наркотичного сп`яніння висновок №150 лікаря КП «КНП ВБЛ» ВМР, складений 12.12.2025 р. о 13.20 год.

Згідно довідки ІСРПП Вознесенського РУП ОСОБА_1 не отримував посвідчення на право керування транспортними засобами. За період з 12.12.2024 по 12.12.2025 до адміністративної відповідальності не притягувався.

В судовому засіданні було оглянуто відеозаписи, зроблені співробітниками поліції. Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення. На диску, що наданий поліцейськими до протоколу, міститься відеофайли, на яких видно, що ОСОБА_1 було зупинено поліцейськими та на питання скільки кіловат в його тз він повідомляє, що не знає. Поліцейський питає чи до 3 кіловат, той каже, що не знає. Поліцейський перевіряє ОСОБА_1 на наявність ознак наркотичного сп`яніння, той повідомляє, що не вживає. На пропозицію пройти огляд в лікарні ОСОБА_1 надає згоду. ОСОБА_1 повідомляє, що має епілепсію та вживав траву давно. Питає у поліцейського чи хіба не можна їздити на велосипеді при епілепсії. О 13.14 год. ОСОБА_1 у супроводі поліцейських прибуває до лікарні. Спочатку ОСОБА_1 доставляють до нарколога, проте через те, що треба чекати ведуть до приймального відділення. О 13.25 год. починається оформлення освідування. О 13.36 год ОСОБА_1 здає сечу для аналізу. Шляхом застосування експрестесту лікар встановлює ознаки наркотичного сп`яніння та додатково матеріали до ОСОБА_2 не направляє. На підставі висновку лікаря від 12.12.2025 року поліцейський відразу складає протокол про адміністративне правопорушення від 12.12.2025 року.

В протоколі вказано, що 12.12.2025 року о 13:02 в м.Вознесенськ по вул.Соборності ОСОБА_1 керував електровеломопедом в стані наркотичного сп`яніння.

Згідно із ст.1 Закону України від 24 лютого 2023 року N 2956-IX «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» визначено, що:

електричний колісний транспортний засіб - дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії;

електричний колісний транспортний засіб - дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії;

легкий персональний електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину;

низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.

Аналогічні поняття електричних транспортних засобів визначені і у ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» (закон в редакції Закону №3492-ІV від 23 лютого 2006 зі змінами).

Відта, з набуттям чинності Законом України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24 лютого 2023 року № 2956-IX (із змінами внесеними згідно із Законом №3220-IX від 30 червня 2023) керування електричним транспортним засобом в стані сп`яніння тягне відповідальність, встановлену ст.130 КУпАП.

Поняття «транспортний засіб», яке визначене у п.1.10 Правил дорожнього руху України (затверджені Постановою КМУ №1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами), не суперечить поняттям, визначеним у Законі України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24 лютого 2023 року № 2956-IX (із змінами, внесеними згідно із Законом №3220-IX від 30 червня 2023 року).

Правилами дорожнього руху розмежовано поняття «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб» (п.1.10 ПДР).

Згідно з ПДР «транспортний засіб» - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; «механічний транспортний засіб» - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Останній термін поширюється на трактори, самохідні машини та механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт. При цьому чинне законодавство не містить вказівки на те, що пристрій визнається транспортним засобом лише в разі присвоєння пристрою номерного знаку чи за наявності посвідчення водія в особи, яка ним керує.

В протоколі вказано, що12.12.2025 року о 13:02 в м.Вознесенськ по вул.Соборності ОСОБА_1 керував електровеломопедом в стані наркотичного сп`яніння. Проте встановити чи належить електровеломопед до електричних транспортних засобів не можливо через відсутність даних та опису його технічних характеристик, потужності, марки в протоколі та матеріалах справи. На відео зафіксовано, що поліцейський запитує про потужність тз, проте водій говорить, що нічого не знає про це. Ні марки ні назви тз матеріали справи не містять аби перевірити дані про його характеристики в мережі інтернет.

Згідно із п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Суд не уповноважений збирати докази на підтвердження вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки це є обов`язком осіб, які відповідно складають протоколи (ч.2 ст.251 КУпАП). Окрім того, адміністративна відповідальність за ст.130 КУпАП настає стосовно дій, вчинених при керуванні особами транспортними засобами.

З огляду на досліджені в судовому засіданні матеріали адміністративної справи, суд вважає, що вони не доводять наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, що передбачено ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки з наданих поліцією матеріалів провадження суд не може встановити чи належить електровеломопед до електричних транспортних засобів, а тому провадження у справі слід закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Щодо питання про повернення протоколу, то суд вважає, що це право, а не обов`язок суду приймати рішення про повернення протоколу, який вже до того ж повертався до поліції. Тим більше, що згідно із Постановою від 02 вересня 2021 року справа №11-97 сап20 Велика Палата Верховного Суду зазначила таке: «74. Норми КУпАП, які встановлюють процедуру адміністративного розслідування і стадію розгляду справи уповноваженим органом (судом), не містять законодавчих положень, які б за окресленої правової ситуації передбачали можливість повертати справу про адміністративне правопорушення для дооформлення протоколу й належного виконання вимог статті 256 цього Кодексу у частині забезпечення присутності порушника в суді. Водночас немає й процесуальних норм, які б забороняли, зокрема, судді, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, вимагати від уповноваженого органу виконати належним чином вимоги процесуального закону щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення і його реалізації таким чином, щоб можна було вирішити питання про винність особи у вчиненні адміністративного проступку з дотриманням строків розгляду і без порушення прав особи порушника чи осіб, які потерпіли від дій останнього. Принаймні чітких й однозначних положень, які б дозволяли чи забороняли повертати протоколи для забезпечення присутності порушника під час розгляду справи, процесуальне адміністративно-деліктне законодавство не містить.

89. Велика Палата Верховного Суду наголошує, що відсутність чітко встановленого законом порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення або неузгодженість його складових унеможливлює настання відповідальності судді за свободу суддівського розсуду, тобто можливість судді обирати (визначати) найбільш оптимальний варіант рішення (дії) з кількох юридично допустимих його (її) варіантів».

Крім того, після повернення протоколу посадовій особі, що його склала, жодні виправлення до протоколу вже внесені не можуть бути, оскільки згідно п.6 та п.7 Розділу ІІ Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376 «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції»: «Усі реквізити протоколу про адміністративне правопорушення заповнюються чорнилом чорного або синього кольору, розбірливим почерком, державною мовою. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено».

Керуючись ст.ст.9, 130 ч.1, ст.247, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя Н.Б.Зубар