ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 551/962/25 Номер провадження 33/814/1058/25Головуючий у 1-й інстанції Сиволап Д. С. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., за участі особи яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Нагайника М.Г., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Нагайника Миколи Григоровича на постанову судді Шишацького районного суду Полтавської області від 07 листопада 2025 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Шишацького районного суду Полтавської області від 07 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що близько 20-00 год. 27 вересня 2025 року а/д Лубни-Миргород-Опішня водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови та порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в найближчому медичному закладі відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України в зв`язку з чим вони кваліфіковані органами Національної поліції за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив захисник ОСОБА_1 адвокат Нагайник І.І. та подав апеляційну скаргу, в якій прохає постанову суду першої інстанції скасувати, провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ознайомившись із постановою вважає її незаконною, оскільки судом допущені грубі порушення як матеріального так і процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Акцентує увагу, що самого факту виявлення поліцейськими адміністративного правопорушення недостатньо для притягнення особи до відповідальності. Необхідно чітко, з беззаперечним додержанням вимог чинного законодавства, всіх прав особи правопорушника, зафіксувати це порушення, належним чином скласти відповідні документи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що близько 20-00 год. 27 вересня 2025 року а/д Лубни-Миргород-Опішня водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови та порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в найближчому медичному закладі відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України в зв`язку з чим вони кваліфіковані органами Національної поліції за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що зазначене підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 466959 складений 27 вересня 2025 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП, який за формою та змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Копія даного протоколу була направлено водію ОСОБА_2 супровідним листом № 214374 від 30.09.2025. (а.с.1), письмовим направлення водія ОСОБА_1 до КНП «Миргородська ЛІЛ» для проходження огляду на стан сп`яніння з зв`язку з наявністю у нього відповідних ознак: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів (а.с.4), відеозаписом долученим до матеріалів справи та іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.5. ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.5 ПДР України.

Що стосується доводів, а саме, що судом допущені грубі порушення як матеріального так і процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, апеляційний сул відхиляє дані доводи виходячи з наступного.

Із долученого до матеріалів відеозапису вбачається, що (хронологічний відрізок 19:59:30 триває далі) вбачається факт керування транспортним засобом «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 , працівниками поліції було зупинено даний транспортний засіб та повідомлено, що надійшло повідомлення на лінію «102», що водій на вказаному транспортному засобі порушує правила дорожнього руху. В ході спілкування працівниками поліції було виявлено у водія ознаки алкогольного сп`яніння, при цьому водій агресивно ставився до працівників поліції, висловлювався нецензурною лайкою, погрожував їм фізичною розправою, відмовлявся пред`явити документи та назвати свої анкетні дані на вимогу поліцейських, внаслідок чого до нього поліцейськими було застосовано спецзасіб кайданки. На відеозаписі зафіксовано, що поліцейські повідомляли водія про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння та неодноразово пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу шляхом продування приладу «Драгер», так і в найближчому закладі охорони здоров`я в м. Миргород. При цьому водій спочатку в категоричній формі відмовлявся пройти таких огляд у запропоновані способи, а потім почав вимагати пройти такий огляд в м. Полтаві та проїхати на нього самостійно на своєму автомобілі.

Що стосується доводів апеляційної скарги, що ОСОБА_1 бажав проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння в м. Полтаві, суд відхиляє даний довід, оскільки у водія відсутня можливість на власний розсуд обирати заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння оскільки вимогами пункту 7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 та зареєстрованої Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 визначено, що такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Наказом ДОЗ ПОВА від 03.03.2023 № 31 затверджено «Перелік лікувально-профілактичних закладів області, яким надається право проведення медичних оглядів з метою виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Таким чином суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, оскільки огляд водія ОСОБА_1 був направлений після 20-00 год. найближчими уповноваженими закладами для його проведення відповідно до даного Переліку були Комунальне підприємство «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради», відокремлений структурний підрозділ № м Полтава та КНП «Миргородська лікарня інтенсивного лікування» Миргородської міської ради (п.п. 17,18 даного Переліку), що уповноважені проводити такі огляди цілодобово. Найближчим закладом охорони здоров`я у випадку направлення водія ОСОБА_1 , на медичний огляд є саме КНП «Миргородська лікарня інтенсивного лікування» Миргородської міської ради.

Що стосується інших доводів апеляційної скарги, апеляційний суд відхиляє, оскільки матеріали справи містять докази вини ОСОБА_1 а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 466959 складений 27 вересня 2025 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП, який за формою та змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Копія даного протоколу була направлено водію ОСОБА_2 супровідним листом № 214374 від 30.09.2025. (а.с.1), письмовим направлення водія ОСОБА_1 до КНП «Миргородська ЛІЛ» для проходження огляду на стан сп`яніння з зв`язку з наявністю у нього відповідних ознак: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів (а.с.4), постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №5819957 та іншими доказами, які містять в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», зі змісту якого, сформульованого у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 адвоката Нагайника М.Г. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Нагайника Миколи Григоровича залишити без задоволення.

Постанову судді Шишацького районного суду Полтавської області від 07 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин