ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., за участі особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Овчаренко С.М., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05 листопада 2025 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126 КУпАП, ч.2 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у межах санкції ч.5 ст.126 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень з позбавленням права керування транспортним засобами строком на п`ять років.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 05.10.2025 року о 05 год. 12 хв. в місті Кременчук по бульвару Українського Відродження, будинок 1А, водій ОСОБА_1 повторно протягом року керував транспортним засобом «АЗЛК 2140», державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортними засобами. Вказаними діями ОСОБА_1 повторно протягом року порушив вимоги статті 15 Закону України «Про дорожній рух» та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 5 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, 05.10.2025 року о 05 год. 12 хв. будучи особою, яка протягом року піддавалася адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 130 КУпАП, повторно в м. Кременчуці по бульвару Українського Відродження, будинок 1А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «АЗЛК 2140», державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та за допомогою газоаналізатора Drager Alkotest та в закладі охорони здоров`я водій відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 130 КУпАП.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.2.1.(а), п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, у зв`язку з чим кваліфіковані органами Національної поліції за ч.5 ст.126 КУпАП, ч.2 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05 листопада 2025 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що з вказаною постановою суду не згоден, вважає її незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального і процесуального права, а також з порушенням принципів оцінки доказів, передбачених ст.245, 251, 252 КУпАП.

Крім того, посилається на те, що в матеріалах справи відсутні відеозаписи, які чітко фіксують момент керування автомобілем «АЗЛК 2140» д.н.з. НОМЕР_2 . Акцентує увагу, що суд першої інстанції формально перелічив докази та не перевірив їх допустимість та достовірність.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.10.2025 року о 05 год. 12 хв. в місті Кременчук по бульвару Українського Відродження, будинок 1А, водій ОСОБА_1 повторно протягом року керував транспортним засобом «АЗЛК 2140», державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортними засобами. Вказаними діями ОСОБА_1 повторно протягом року порушив вимоги статті 15 Закону України «Про дорожній рух» та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 5 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, 05.10.2025 року о 05 год. 12 хв. будучи особою, яка протягом року піддавалася адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 130 КУпАП, повторно в м. Кременчуці по бульвару Українського Відродження, будинок 1А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «АЗЛК 2140», державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та за допомогою газоаналізатора Drager Alkotest та в закладі охорони здоров`я водій відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 130 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, суд першої інстанції виходив з того, що вчинення ОСОБА_1 цих правопорушень підтверджуються: протоколами про адміністративні правопорушення серії ЕПР1/473947 та ЕПР1/473949 від 05.10.2025 року; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП; рапортом інспектора взводу 1 роти 2 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП від 05.10.2025 року; довідкою старшого інспектора ВАП БПП в м. Кременчук відповідно до якої, ОСОБА_1 посвідчення водія отримував, протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 05.10.2025 року; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП від 05.10.2025 року; рапортом інспектора взводу 1 роти 2 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП від 05.10.2025 року; відеозаписами з нагрудних камер поліцейських та іншими матеріалами справи у їх сукупності.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 9, 10 ст.15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. Пунктом п.2.1 «а» Правил дорожнього руху передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.5 ст.126 КУпАП.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою статті 130 КУпАП, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену частиною другою статті 130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 , не виконав вимоги п.2.5 ПДР України.

Доводи апелянта про те, що з вказаною постановою суду не згоден, вважає її незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального і процесуального права, а також з порушенням принципів оцінки доказів, передбачених ст.245, 251, 252 КУпАП, апеляційний суд відхиляє виходячи з наступного.

Із долученого відеозапису з бодікамери працівників поліції до матеріалів справи, вбачається, (хронологічний відрізок відео 05:12:05 триває далі) факт керування транспортним засобом АЗЛК 2140 д.н.з. НОМЕР_1 , крім того вбачається із відеозапису з відеореєстратора, що водій даного транспортного засобу в салоні автомобіля АЗЛК пересідає на заднє сидіння з водійського. (Хронологічний відрізок 05:23:12 триває далі) працівниками поліції роз`яснюється водію, що останнього зупинено через те, що останній не увімкнув покажчик повороту та роз`яснено водію його права та обов`язки. В ході спілкування з останнім працівниками поліції було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» або в медичному закладі (хронологічний відрізок 05:33:08 триває далі), однак водій ОСОБА_1 відмовляється. (Хронологічний відрізок 05:41:08 триває далі) працівниками поліції повторно запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, в разі ігнорування працівниками поліції буде розцінено дії ОСОБА_1 , як відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Дії ОСОБА_1 працівниками поліції було розцінено, як ігнорування останнього від проходження огляду та в подальшому роз`яснено його права та обов`язки передбачені Конституцією України та КУпАП.

Щодо інших доводі апеляційної скарги, суд не бере до уваги так як матеріали справи містять докази, які підтверджують вину ОСОБА_1 , а саме:протоколами про адміністративні правопорушення серії ЕПР1/473947 та ЕПР1/473949 від 05.10.2025 року; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП; рапортом інспектора взводу 1 роти 2 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП від 05.10.2025 року; довідкою старшого інспектора ВАП БПП в м. Кременчук відповідно до якої, ОСОБА_1 посвідчення водія отримував, протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 05.10.2025 року; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП від 05.10.2025 року; рапортом інспектора взводу 1 роти 2 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП від 05.10.2025 року та іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Доводи адвоката щодо невірної кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.5 ст. 126 КУпАП, не беруться судом до уваги, оскільки відповідно до наявних у справі доказів, у ОСОБА_1 в зв`язку з вчиненням 08.12.2024 року правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України, були вилучено посвідчення водія, з подальшим позбавленням його даного права. Останній 16.12.2024 року повторно керував транспортним засобом без посвідчення водія та притягувався до відповідальності за ч.5 ст. 126 КпАП України.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», зі змісту якого, сформульованого у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП.

У рішенні ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).

Відповідно до завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 - задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин