ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/555/25 Справа № 696/1108/25 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Ніколенко О. Є. Доповідач в апеляційній інстанції Люклянчук В. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року м. Черкаси

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Кам`янського районного суду Черкаської області від 11 вересня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік.

Стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що 16 серпня 2025 року о 23 год. 34 хв. в м. Кам`янка по вул. Перемоги, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем ВАЗ 21033, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку зі згоди водія проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу газоаналізатору ALCOTEST DRAGER 6810. Результат тесту позитивний - 1,44 проміле алкоголю, тест № 6727, чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху УКРАЇНИ(далі - ПДР) керування транспортними засобами особами в стані, алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижують їх увагу та швидкість реакції, за що передбачена відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

16 серпня 2025 року о 23 год. 34 хв. в м. Кам`янка по вул. Перемоги, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 21033, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу контролювати його рух і безпечно керувати ним, та не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого втратив керування та злетів у кювет, внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.3.Б, 12.1 ПДР, за що передбачено адміністративну відповідальність за ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вищевказану постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження посилається на те, що через неналежне повідомлення він не був присутнім у судовому засіданні та не отримував копію оскаржуваної постанови. Про оскаржувану постанову дізнався лише 27 вересня 2025 року. Через те, що він є військовослужбовцем, та бере участь у бойових діях, не міг вчасно підготувати апеляційну скаргу.

Вважає, що вищевказана постанова є незаконною та необґрунтованою, та такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права та не відповідає фактичним обставинам справи.

На думку апелянта, суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст. 7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді справи, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події, розглянувши справу поверхнево, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах справи.

Апеляційна скарга на постанову судді подана після закінчення 10-ти денного строку на апеляційне оскарження, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП. Однак клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження містить посилання на обставини, які є поважними, у зв`язку з чим вважаю за необхідне поновити строк апеляційного оскарження постанови судді.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, пославшись на доводи, що в ній викладені, просив не позбавляти його права керування транспортним засобом, приходжу до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону суддею було дотримано.

У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9.а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на фактичні дані, що містяться у протоколах про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №425428 (ч. 1 ст. 130 КУпАП) та серії ЕПР1 №425452 (ст. 124 КУпАП) від 17 серпня 2025 року.

У відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Зазначені у протоколі обставини підтверджуються дослідженими суддею суду першої інстанції такими доказами.

Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, роздруківкою спеціального технічного приладу газоаналізатору ALCOTEST DRAGER 6810: результат тесту позитивний - 1,44 проміле алкоголю, тест № 6727.

Схемою місця ДТП від 17 серпня 2025, відповідно до якої змальовано ділянку дороги, на якій було вчинене адміністративне правопорушення; розташування транспортних засобів з фото таблицею.

Також суддя міськрайонного суду, як на доказ винуватості ОСОБА_1 в чинені адміністративних правопорушень послався на письмові пояснення останнього, з яких вбачається, що він 16 серпня 2025 року у верченій час, керуючи автомобілем ВАЗ 2103, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, з`їхав у кювет.

Додатково суд першої інстанції при винесенні постанови поклався на пояснення учасників ДТП.

З письмових пояснень свідка ОСОБА_2 вбачається, що 16 серпня 2025 року о 23 год. 19 хв. він рухався до місця свого проживання на вул. вул. Весняного з центру м. Кам`янка. Доїжджаючи до перехрестя вул. Весняного навпроти повороту на польову дорогу побачив автомобіль з правої сторони , який знаходився в кюветі. Водій автомобіля, з яким було все добре, стояв біля автомобіля марки Жигулі. Запропонував свою допомогу, на що водій відмовився. Потім зателефонував до свого знайомого та попросив троса, щоб витягнути автомобіль, як потім виявилось ВАЗ 2103. Коли під`їхав знайомий , витягли разом з ним автомобіль ВАЗ 2103 з кювета, водій якого у той час сидів за його кермом. Потім попросили водія даного авто прибрати його з перехрестя, алое той не реагував та поводився неадекватно, тому він викликав поліцію.

З письмових пояснень свідка ОСОБА_3 вбачається, що 16 серпня 2025 року йому зателефонував знайомий та попросив допомогти витягти автомобіль, який знаходився у кюветі. Приїхавши до місця, яке зазначив його знайомий, побачив, що в кюветі знаходиться автомобіль ВАЗ 2103. Допоміг разом зі знайомим витягти зазначений автомобіль з кювету, водій якого вів себе неадекватно, тому його знайомий вирішив визвати поліцію.

Окрім того, суд в основу рішення про накладення адміністративного стягнення поклав відеозаписи з нагрудної бодікамери поліцейського, на якому зафіксовані обставини складання протоколу про адміністративне правопорушення та з яких вбачається, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками патрульної служби підтвердив факт керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Наведене також засвідчено письмовими поясненнями ОСОБА_1 .

Після чого тому було запропоновано пройти огляд на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер, на що він погодився. Результат цього огляду, який не спростовувався водієм, був позитивний - 1.44 проміле.

Апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суддя, за результатами розгляду справи, застосовував до правопорушника ОСОБА_1 , стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 цього Кодексу у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 роки.

Даний вид стягнення, що визначений законодавцем, як основний, так й додатковий є безальтернативним.

У цьому разі, загальні засади призначення адміністративного стягнення (ст. 33 КУпАП) не наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення - у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. Тобто у цій справі ця функція за своєю правовою природою не є дискреційною, оскільки не потребує врахування та оцінки характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, навіть виконання ним обов`язків військової служби та зі забезпеченням оборони України, захистом її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Законодавство про адміністративні правопорушення, на відміну від закону України про кримінальну відповідальність, не передбачає накладення адміністративного стягнення більш м`якого, ніж передбачено законом.

Апеляційний суд не вбачає підстав для застосування аналогії права та не накладати додаткове стягнення на ОСОБА_1 у виді позбавлення права керування транспортним засобом на підставі ст. 69 КК України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що для досягнення визначеної в ст.23 КУпАП мети адміністративного стягнення: виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, накладення вказаного додаткового стягнення є необхідним.

За таких обставин постанова судді є законною, скасуванню чи зміні не підлягає.

Керуючись ст.ст. 33, ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Кам`янського районного суду Черкаської області від 11 вересня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову судді Кам`янського районного суду Черкаської області від 11 вересня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130, 124 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук