КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2025 року

м. Київ

апеляційне провадження № 33/824/3743/2025

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Євграфової Є. П.,

при секретарі Мудрак Р. Р.

за участю: представника митниці Герасименко Т. В.,

захисників Бардіної О. О. та Дяковського О. С. в інтересах ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської митниці,

на постанову Солом`янського районного суду міста Києва в складі судді Ішуніної Л. М.,

від 04 жовтня 2024 року

у справі № 760/2401/24 Солом`янського районного суду міста Києва

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України

громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ ТВІНКС» (, адреса: Львівська область, м. Львів, Галицький район, вул. Староєврейська, 7-а, офіс 11), адреса місця проживання : АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2024 року провадження відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керівника ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ТВІНКС» (, адреса: Львівська область, м. Львів, Галицький район, вул. Староєврейська, 7-а, офіс 11), адреса місця проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , в справі про порушення митних прави, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України закрито, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з вказаною постановою, Київська митниця 14.10.2024 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду, прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні порушення митних правил та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі від 50 до 100 % вартості товарів-безпосередніх предметів порушення митних правил на суму 29 939 603 грн 79 коп., з конфіскацією цих товарів. У зв`язку з неможливістю конфіскації предметів правопорушення, просить стягнути їх вартість на суму 29 939 603 грн 79 коп.

Апелянт зазначає, що із отриманих матеріалів відповіді Національної податкової та митної адміністрації Угорщини та митних органів Італії слідує, що товари широкого асортименту «меблі та частини до них, аксесуари, посуд, електричне кухонне обладнання, освітлювальні прилади та частини до них, побутові прилади, постільні речі, тканина, білизна столова, керамічна плитка, друковані матеріали, сантехнічні вироби, тощо», вагою брутто 15 624,531 кг та вартістю 775 233, 72 євро, що згідно курсу НБУ на дату переміщення складає 29 939 603 грн 79 коп., були переміщені через митний кордон України з приховуванням від митного контролю. Позиція митного органу ґрунтується на тому, що переміщення вказаного вантажу здійснювалося за однією книжкою МДП № XQ85367576, а отже, на думку апелянта, увесь обсяг товарів та вся сумарна вартість, зазначена в експортних документах під цією книжкою, стосується саме поставки на адресу ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ТВІНКС», що свідчить про подання неправдивих відомостей щодо вартості та відправника.

Згідно облікової картки суб`єкта ЗЕД №141/2022/11879 керівником ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ТВІНКС» є громадянка ОСОБА_1 , яка перебуваючи на посаді керівника підприємства, відповідає за його фінансово-господарську діяльність і зобов`язана забезпечити надання до митного контролю і оформлення документи з достовірною та правдивою інформацією. За таких обставин, представник апелянта вважав, що в діях ОСОБА_1 - керівника ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ТВІНКС» наявні ознаки порушення митних правил, передбачені ч. 1 ст. 483 МК України.

У поданих запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_1 - Бардіна О. О., просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на безпідставність її доводів, а постанову суду залишити без змін, вважаючи її законною. Вказувала, що Київською митницею не надано жодних доказів вчинення ОСОБА_1 порушення митних правил. Захисник наголошувала, що логіка митниці щодо ототожнення всього вантажу за книжкою МДП з поставкою ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ТВІНКС» є хибною. Книжка МДП є документом контролю доставки товару, який може охоплювати збірні вантажі для різних отримувачів. У матеріалах справи, наданих самою митницею, в італійських деклараціях отримувачем значиться «DESTINARI VARI UCRAINA» («Різні отримувачі України»), а не виключно ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ТВІНКС». Крім того, ОСОБА_1 надала повний пакет документів (контракт, інвойс), що підтверджують купівлю конкретної партії товару у гонконгського постачальника «WISESELL LIMITED», а також банківські документи про повну оплату саме задекларованої вартості цьому контрагенту, що виключає умисел на заниження вартості.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник митниці Герасименко Т. В. підтримала подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній. Захисники Бардіна О. О. та Дяковський О. С., в інтересах ОСОБА_1 , заперечили проти апеляційної скарги, просили постанову суду залишити без змін.

Дослідивши матеріали адміністративного провадження та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника митниці Герасименко Т. В., захисників Бардіної О. О. та Дяковського О. С., суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 02.01.2024 складено Протокол № 0002/10000/24 відносно директора ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ТВІНКС» ОСОБА_1 за ознаками ч. 1 ст. 483 МК України. За змістом протоколу, 11.03.2023 через митний пост «Тиса» в Україну ввезено товар «меблі, аксесуари, плитка» загальною вагою понад 16 тонн. Митне оформлення здійснювалося на підставі контракту з компанією «WISESELL LIMITED» (Гонконг) та інвойсу на суму 56 686,07 доларів США. Однак, за інформацією митних органів Італії та Угорщини, отриманою Держмитслужбою, відправником вантажу значиться італійська компанія «ELEN-LUX-FIVE SRL». При цьому, згідно з іноземними даними, вартість товарів, що переміщувалися за відповідною книжкою МДП, становить 775 233,72 євро. За висновком митного органу, що відомості в українській декларації щодо відправника та вартості не відповідають дійсності, декларант умисно подав документи з неправдивими даними з метою приховування товарів від митного контролю та заниження митних платежів.

Закриваючи провадження у справі, суд виходив із того, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, оскільки митним органом не надано належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували факт подання документів з неправдивими відомостями. Встановивши, що декларування товарів здійснювалося на підставі дійсного контракту з компанією «WISESELL LIMITED» (Гонконг) та інвойсу, оплата за яким підтверджена банківськими документами, а надані митницею файли Excel стосуються збірного вантажу для різних отримувачів і не можуть беззаперечно свідчити про вартість саме партії товару ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ТВІНКС», суд дійшов висновку про недоведеність як об`єктивної сторони правопорушення (невідповідність задекларованих даних фактичним обставинам не підтверджена), так і суб`єктивної сторони (відсутність умислу на приховування товарів), що виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з частиною п`ятою статті 2 КУпАП питання щодо адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулює Митний кодекс України (далі - МК України). Частиною першою статті 458 МК України встановлено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке є протиправними, винними (умисними або з необережності) діями чи бездіяльністю. Згідно зі статтею 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюють відповідно до Кодексу, а в частині, що її не регулює Кодекс, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи (стаття 486 МК України). Посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні (стаття 489 МК України).

Частиною 1 ст. 483 МК України встановлено адміністративну відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Безпосереднім об`єктом посягання при вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 483 МК України, є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України. Об`єктивною стороною даного правопорушення є безпосередньо переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання документів з неправдивими даними. Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, передбачає наявність прямого умислу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Перевіряючи доводи митниці щодо неправдивих відомостей про відправника/продавця товару (об`єктивна сторона в частині відомостей про відправника), оскільки саме ці дані є первинними для визначення вартості та кваліфікації дій декларанта, апеляційний суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , як керівник ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ТВІНКС», здійснювала зовнішньоекономічну діяльність на підставі контракту № FG 23/02-2023 від 23.02.2023, укладеного з компанією «WISESELL LIMITED» (Гонконг). Саме ця компанія виставила інвойс № SML/WIS 06-2023 від 09.03.2023, який був поданий до митного оформлення. Відповідно до умов контракту та міжнародної практики, декларант зобов`язаний зазначати у графі «відправник/експортер» ту особу, яка є стороною контракту або вказана в товаросупровідних документах продавця. Той факт, що продавець «WISESELL LIMITED» (Гонконг) надав розпорядження італійському суб`єкту господарювання здійснити фактичне відвантаження товару зі складу в Італії (внаслідок чого в експортній декларації ЄС фігурує італійська компанія «ELEN-LUX-FIVE SRL» є відображенням логістичного ланцюга поставки і не свідчить про те, що відомості про гонконгського контрагента в українській декларації є неправдивими. Документи вважаються такими, що містять неправдиві дані, лише якщо вони є підробленими або одержаними незаконним шляхом, чого в даній справі не встановлено. ОСОБА_1 правомірно задекларувала саме ту компанію, з якою у ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ТВІНКС» існують договірні відносини та яка передала право власності на товар.

Стосовно доводів митниці про вартість товару у 775 233,72 євро (об`єктивна сторона в частині відомостей про вартість товару), суд зазначає, що ці твердження ґрунтуються на припущеннях та неналежних доказах. З наданих митницею роздруківок файлу Excel та протоколу вбачається, що переміщення товарів здійснювалося під однією книжкою МДП № XQ85367576, яка є документом контролю доставки на весь транспортний засіб. При цьому в графі «Одержувач» італійських документів зазначено «DESTINARI VARI UCRAINA» («Різні отримувачі України»). Детальний аналіз наданого митницею файлу Excel підтверджує, що він містить перелік численних інших отримувачів, окрім ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ТВІНКС», зокрема: «HOME DESIGN», «RADUGA», «PE KISILOV», «DIZAGE», «AVERO» та інших.

Апеляційний суд констатує, що митним органом не надано належних та допустимих доказів того, що загальна вартість вантажу (775 233,72 євро), зазначена в іноземних документах, стосується виключно товарів ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ТВІНКС». Наявність у наданих митницею документах переліку інших отримувачів свідчить про те, що транспортний засіб здійснював перевезення збірного вантажу. За таких обставин, механічне віднесення митним органом загальної вартості всього вантажу виключно до партії товарів одного конкретного отримувача - ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ТВІНКС» - є необґрунтованим припущенням, яке не може бути покладено в основу обвинувачення. Митницею не надано доказів, які б дозволяли виокремити вартість товарів саме ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ТВІНКС» із загальної суми збірного вантажу та підтвердити її невідповідність даним інвойсу. Таким чином, об`єктивна сторона правопорушення (подання документів з неправдивими даними) відсутня.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 483 МК України, характеризується виключно умисною формою вини (прямим умислом). Для кваліфікації дій особи за цією статтею необхідно довести, що вона усвідомлювала неправдивість поданих відомостей, передбачала суспільно шкідливі наслідки та бажала їх настання. В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 мала умисел на приховування від митного контролю або заниження митних платежів. Навпаки, стороною захисту надано банківські платіжні доручення, які підтверджують факт перерахування коштів на користь продавця «WISESELL LIMITED» у повному обсязі (56 686,07 доларів США) згідно з виставленим інвойсом. Здійснення оплати за товар саме в тій сумі і тому контрагенту, які були задекларовані, свідчить про добросовісність декларанта та відсутність умислу на вчинення правопорушення.

Митним органом не надано жодних доказів того, що ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ТВІНКС» здійснювало будь-які платежі на користь італійського відправника або що існували приховані розрахунки. Також митним органом, на якого покладено обов`язок збирання доказів, не доведено, що ОСОБА_1 була обізнана про зміст експортних декларацій, оформлених третіми особами на території Італії, мала доступ до цих документів або впливала на їх заповнення. Відсутність доказів обізнаності декларанта з даними, зазначеними іноземним експедитором, виключає наявність умислу на подання неправдивих відомостей.

Апеляційний суд констатує, що митним органом не доведено наявності в діях ОСОБА_1 ані об`єктивної сторони (факт подання неправдивих даних не підтверджено належними доказами), ані суб`єктивної сторони (відсутній умисел).

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Право на справедливий суд за статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.) охоплює, зокрема, право на справедливий судовий розгляд. Європейський суд з прав людини в § 21 рішення у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначив, що приписи Митного кодексу мають ознаки, притаманні «кримінальному звинуваченню» в розумінні статті 6 Конвенції. Приписи санкції частини першої статті 483 Кодексу мають кримінально-правовий характер як за своєю каральною та стримувальною метою, так і за суворістю визначеного нею додаткового обов`язкового адміністративного стягнення у вигляді конфіскації.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України», «Ірландія проти Сполученого Королівства» та ін.). Обов`язок доведення вини «поза розумним сумнівом» лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «indubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Виходячи із стандарту доведення «поза розумним сумнівом» апеляційний суд вважає, що протокол про порушення митних правил та додані до нього матеріали не містять достатніх, належних та допустимих доказів, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України. Доводи апеляційної скарги були предметом розгляду судом першої інстанції, суд дав їм належну правову оцінку, правомірно визнав їх необґрунтованими і вони не містять підстав для скасування постанови суду.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Київської митниці залишити без задоволення.

Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. П. Євграфова