Справа №: 343/2455/25
Провадження №: 3/343/751/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2025 року м.Долина

Суддя Долинського районного суду Івано-Франківської області Лицур І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Калуського району Івано-Франківської області адміністративний матеріал, що надійшов від Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, жительки АДРЕСА_1 , приватного підприємця, раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності,

за ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , будучи фізичною особою підприємцем, порушила вимоги законодавства про працю, а саме: в порушення вимог ч. 1 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» виплатила працівникам заробітну плату пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Правопорушення вчинено при таких обставинах.

Головним державним інспектором відділу з питань праці західного напрямку управління інспекційної діяльності в Івано-Франківській області Чуйком В.Р. 17 листопада 2025 року проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері праці, під час якого було встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 вимог ч. 1 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», а саме: виплата працівникам заробітної плати за першу половину вересня 2025 року 23.09.2025 року, плата за другу половину вересня 2025 року 08.10.2025 року, тобто в порушення ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітну плату виплачено пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного правопорушення визнала повністю, пояснивши, що допустила його через незнання законодавства, у вчиненому розкаялася та пообіцяла подібного більше не вчиняти.

Крім визнання самою ОСОБА_1 , її вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, доведена дослідженими в судовому засіданні доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення № ПЗ/ІФ/14047/024369/П/ПТ від 17.11.2025 року (а.с. 3-4), в якому викладена суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП;

- даними акту, складеного за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері праці № ПЗ/ІФ/14047/024369 від 17.11.2025 року (а.с. 5-8), з якого вбачається, що ФОП ОСОБА_1 порушено вимоги ч. 1 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», а саме: виплата працівникам заробітної плати за першу половину вересня 2025 року 23.09.2025 року, а плата за другу половину вересня 2025 року 08.10.2025 року, тобто в порушення ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітну плату виплачено пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата;

- розрахунковими відомостями по заробітній платі за вересень 2025 року (а.с. 9-11), з яких вбачається, що ФОП ОСОБА_1 виплатила працівникам аванс за вересень 2025 року 23.09.2025 року, а 08.10.2025 року видала заробітну плату за вересень 2025 року.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП передбачає відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України «Про звернення громадян», або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Вказана норма кореспондується з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці».

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 року № 2136-ІХ, заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором.

Аналізуючи здобуті в судовому засiданнi докази, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 правильно квалiфiковано за ч. 1 ст. 41 КУпАП, оскільки вона, будучи фізичною особою підприємцем, порушила вимоги ч. 1 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», а саме: порушила строки виплати заробітної плати - виплатила працівникам заробітну плату пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, є такими, що доповнюють один одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки, у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також зібрані в порядку, встановленому законом та не викликають сумніву в суду.

Накладаючи стягнення на ОСОБА_1 суд враховує характер i ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, її особу, та пом`якшуючу відповідальність обставину щире каяття, оскільки обставин, що обтяжують її відповідальність, не встановлено.

З урахуванням викладеного, а також того, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти стягнення, яке б вiдповiдало вчиненому нею правопорушенню та її особi, в межах санкції ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адмiнiстративні правопорушення, за якою її визнано винною, обравши стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з 01.01.2025 року складає 605,60 грн.

На підставі викладеного, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», керуючись ст.ст. 40-1, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти стягнення у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн. (п`ятсот десять гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень та 60 копійок) судового збору.

Штраф повинен бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП, в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв до Івано-Франківського апеляцiйного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: