ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 529/721/25 Номер провадження 33/814/959/25Головуючий у 1-й інстанції Петренко Л. Є. Доповідач ап. інст. Харлан Н. М.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Харлан Н.М., із секретарем судового засідання Писаренко К.С., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисника в його інтересах - адвоката Баленка Р.В., потерпілого ОСОБА_2 та його представника - адвоката Нагайника М.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Баленка Р.В. захисника в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Диканського районного суду Полтавської області від 02 вересня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого в Управлінні національної поліції охорони Полтавської області, інваліда 2 групи, який протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на користь держави, що складає 850 грн.

Згідно з постановою, водій ОСОБА_1 03.08.2025 близько 19 год. 00 хв. по вул. Центральній, 1 в с. Кратова Говтва Полтавського району Полтавської області керуючи автомобілем Wolkswagen Touran, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість, не був уважним, не відреагував на зміну дорожньої обстановки та здійснив наїзд на свійську тварину (теля), належне ОСОБА_2 , що вибігло із узбіччя на проїзну частину дороги, внаслідок чого завдано шкоди іншому майну останнього, чим порушив п. 2.3. б ПДР України.

Не погоджуючись з рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся адвокат Баленко Р.В. захисник в інтересах ОСОБА_1 , в якій просить постанову відносно ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що поліцейські склали незаконний протокол, внаслідок чого місцевий суд, не дослідивши усіх обставин, прийшов до помилкового висновку.

Вказує, що ОСОБА_1 не перевищував швидкість (навіть за відсутності дорожніх знаків 5.47. «Населений пункт» та 1.35. «Перегін худоби»), від керування не відволікався (своєчасно зреагував на зміну дорожньої обстановки, що зменшило шкоду, нанесену автомобілю).

Зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення невірно зазначений пункт Правил дорожнього руху України, який міг би порушити водій ОСОБА_1 , так в самому протоколі зазначено, що останній порушив п. 2.3. б) Правил дорожнього руху України, хоча в даному випадку працівнику поліції необхідно було оцінювати дії водія ОСОБА_1 керуючись іншими пунктами Правил дорожнього руху України, а саме пунктом 12 Правил дорожнього руху України, що визначає швидкість руху.

Вказує, що враховуючи, що теля раптово вибігло з узбіччя із-за кущів на проїзну частину дороги з права наліво по напрямку руху автомобіля ОСОБА_1 та подолало лише 3.2 метра до місця наїзду, то останній не мав технічної можливості зупинити свій транспортний засіб та попередити наїзд шляхом екстреного гальмування чи безпечного об`їзду перешкоди. При цьому слід звернути увагу на те, що видимість узбіччя обмежувалася кущами.

Крім того зазначає, що водій ОСОБА_1 не порушував швидкісний режим, так як рухався зі швидкістю до 60 км/год., що підтверджує схема дорожньо-транспортної пригоди з якої можна визначити, що після наїзду, від місця зіткнення транспортний засіб подолав лише 6.8 метра до своєї зупинки. Також, невелику швидкість транспортного засобу підтверджують і механічні пошкодження транспортного засобу, які є незначними.

Звертає увагу, що відповідно до схеми дорожньо-транспортної пригоди відсутні знаки, які позначають межі (початок та кінець) населеного пункту. Тобто, в даному випадку, швидкісний режим на даній ділянці дороги не визначається значенням 50 та/або 80 км./год. і максимально допустима швидкість на даній ділянці дороги складає не більше 90 км./год. (відповідно до п.п. ґ) п. 12.6. ПДР України).

Вказує, що відповідно до пояснень потерпілого ОСОБА_2 , які останній надав як безпосередньо на місці пригоди так і в судовому засіданні, його теля відірвалося з прив`язі. Дані показання підтверджують показання водія ОСОБА_1 про те, що теля злякалося та раптово вибігло на проїзну частину дороги.

Крім того зазначає, що потерпілий не був очевидцем наїзду, а тому не може надавати показання про швидкість руху автомобіля Volksvagen Touran н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 . Також, ОСОБА_2 не викликав поліцію, так як працівників поліції викликав водій ОСОБА_1 , що підтверджується рапортом працівників поліції.

Також вказує, що потерпілий ОСОБА_2 не услідкував за своєю твариною, чим порушив ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», у зв`язку з чим наїзд на теля сталося внаслідок протиправних та неналежних дій потерпілого ОСОБА_2 .

Крім того зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не є джерелом доказів у справі.

Заслухавши виступ ОСОБА_1 та його захисника Баленка Р.В. на підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення потерпілого ОСОБА_2 та його представника Нагайника М.Г., вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши їм аналіз та оцінку, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Статтею 280 КУпАП визначено обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Зокрема, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення доведеності вини.

Як на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП суд послався на наявні у справі докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР №411413 від 03.08.2025 з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 допустив порушення п.2.3 б ПДР України, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, в якій автомобіль під його керуванням здійснив наїзд на свійську тварину; схему місця ДТП від 03.08.2025, на якій зафіксовані місце зіткнення автомобіля під керуванням ОСОБА_1 з телям, місце розташування тварини після зіткнення (а.с. 3) ; письмові пояснення самого водія ОСОБА_1 , які аналогічні його поясненням наданим у судовому засіданні; письмові пояснення потерпілого ОСОБА_2 , які повністю взаємоузгоджуються з поясненнями наданими при розгляді справи.

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР №411413 від 03.08.2025, ОСОБА_1 ставилося у провину порушення п. 2.3 б ПДР, відповідно до яких для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, що частково не відповідає суті адміністративного правопорушення та обставинам дорожньо-транспортної пригоди, які зазначені у протоколі, оскільки зазначено, що ОСОБА_1 не вибрав безпечної швидкості руху, не був уважним, не відреагував на зміну дорожньої обстановки.

Тобто, ОСОБА_1 зокрема інкримінувалося недотримання безпечної швидкості руху, як причина дорожньо-транспортної пригоди, що обумовлюється порушенням п.п. 12.1, 12.3 ПДР. Однак, попри зазначення про недотримання ОСОБА_1 безпечної швидкості руху, у протоколі не було вказано, що ним були порушені п.п. 12.1, 12.3 ПДР, що унеможливлює його притягнення до адміністративної відповідальності саме за порушення зазначених правил.

Більше того, не підлягають врахуванню і заперечення потерпілої сторони про порушення ОСОБА_1 швидкісних обмежень в населеному пункті.

Так, захисником Баленком Р.В. долучено відповідь, надану на його запит ДП "Агенство місцевих доріг Полтавської області" Полтавської обласної державної адміністрації від 19.09.2025 № 01-17/1300, відповідно до якої на ділянці автомобільної дороги з індексом О1705064 Диканька - ОСОБА_3 , що проходить в межах населеного пункту Кратова Говтва, Полтавського району, Полтавської області, а саме на початку та в кінці населеного пункту Кратова Говтва, станом на дату надання відповіді, відсутні дорожні знаки 5.49, 5.50, 5.51, 5.52 розділу 33 ПДР (початок та кінець населеного пункту), що обумовлено не контрольованим демонтажем дорожніх знаків на початку запровадження воєнного стану в Україні у 2022 році.

З врахуванням наведеного та висновків, викладених у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16.07.2025 (справа № 455/338/20), відсутність дорожнього знака "населений пункт", не вимагає від водія дотримання положень, які регламентують рух у населеному пункті.

Крім того, судом першої інстанції враховано дані зафіксовані у схемі місця ДТП, а саме, що місце зіткнення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та свійської тварини (теля) і місце розташування такого після зіткнення, зокрема, теля знаходилось після зіткнення на відстані від транспортного засобу за 9,20 м та на відстані 16 м від місця зіткнення.

Однак судом помилково зроблено висновок, що оскільки така відстань є значною, то це вказує на перевищення допустимої швидкості водієм ОСОБА_1 у населеному пункті, з огляду на те, що такий висновок є припущенням, який не грунтується на фактичних встановлених обставинах справи.

Матеріалами справи та показаннями допитаних судом осіб не встановлено того, що після зіткнення свійська тварина (теля) не рухалася та не могла пересуватися до фіксації її на місці ДТП, а отже місцезнаходження теля на відстані 9,2 м від автомобіля та 16 м від місця зіткнення, за відсутності інших доказів, не може свідчити про високу швидкість автомобіля та силу зіткнення.

Більше того, в суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_2 повідомив, що він проживає в с. Кратова Говтва та 03.08.2025 поблизу його двору було прив`язане теля віком 1 місяць. Так, близько 19 год. він почув звук гальм та глухий звук на дорозі. Вийшовши з двору ОСОБА_2 побачив, що на дорозі стояв Wolkswagen Touran, а перед ним лежало теля, яке напевно відірвалось з прив`язі, а водій не дотримавшись безпечної швидкості та не врахував дорожньої обстановки скоїв наїзд на належну йому тварину. Після побаченого ОСОБА_2 викликав працівників поліції, а теля дорізав, оскільки воно отримало пошкодження у вигляді перелому хребта та перелому тазу.

Тобто, потерпілий не був очевидцем події та на той момент, коли він підійшов до місця ДТП, теля було ще живим.

Посилання потерпілого та суду на значне перевищення швидкості ОСОБА_1 , не знаходять свого підтвердження в матеріалах справи, а останній заперечує, що він рухався зі швидкістю більше ніж 60 км/год.

ОСОБА_1 в суді першої інстанції пояснив, що того дня, він їхав на згаданому вище автомобілі, який належить його дочці разом з нею та малолітнім онуком в с. Кратова Говтва Полтавського району Полтавської області. Їхав із допустимою швидкістю, що не перевищувала 60 км. Так, рухаючись на підйомі на проїзну частину із кущів вискочило теля, він гальмував, але уникнути зіткнення не вдалося. Теля побачив приблизно за 4-5 метрів, воно не було прив`язане, вибігло раптово. Після цього, із різних сторін почали підходити до машини люди, нецензурно висловлювалися, а ОСОБА_2 звинувачував у вчиненні ДТП та вимагав гроші за теля.

Доказів, які б спростовували версію ОСОБА_1 про те, що теля на проїзній частині з`явилося раптово із кущів та він не зміг вчасно відреагувати, матеріали справи не містять. Потерпілий при цьому не заперечував можливість того, що теля могло відірватися від прив`язі.

Схема ДТП також не містить вказівки про наявність дорожніх знаків, які б попереджували водія про можливість появи на проїзній частині свійських тварин.

Таким чином, в справі відсутні докази того, що саме через недотримання ОСОБА_1 п. 2.3 б ПДР настали наслідки у вигляді дорожньо-транспортної пригоди та що він мав можливість їх відвернути.

Відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи, що в справі відсутні будь-які інші достатні, належні та допустимі докази, які б переконливо вказували на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, вважаю, що вина ОСОБА_1 не доведена поза розумним сумнівом, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Баленка Р.В. захисника в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Диканського районного суду Полтавської області від 02 вересня 2025 року щодо ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Н.М. Харлан