Справа № 132/3900/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 грудня 2025 року м. Калинівка

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Сєлін Є.В., розглянувши матеріали, які надійшли з управління Служби безпеки України у Вінницькій області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Тульчин Вінницької області, українця, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, працюючого в ПП «АВ ТРАНС» на посаді заступника директора з питань режимно-секретної роботи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , обіймаючи посаду заступника директора з питань режимно-секретної роботи в ПП «АВ ТРАНС», та будучи допущеним до державної таємниці, у зв`язку з виконанням ним функцій начальника режимно-секретного органу підприємства, у період часу з 08 листопада 2024 року по 27 жовтня 2025 року, перебуваючи у службовому кабінеті РСО ПП «АВ ТРАНС», в порушення вимог ст.21 Закону України «Про державну таємницю», та положень п.п.117, 353, 434, 737, 746-1 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року № 939, та функціональних обов`язків, не вжив заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та не забезпечив контроль за охороною державної таємниці у ПП «АВ ТРАНС», а саме: підготував наказ про надання доступу до державної таємниці працівникам підприємства (№ 02/06-1 від 02 червня 2025 року) без проведення заліку на знання вимог законодавства про державну таємницю; не доповів номенклатуру секретних справ на засідання експертної комісії з проведення експертизи цінності документів, та не погодив її з відповідною державною архівною установою; не здійснив перевірки фактичної наявності матеріальних носіїв секретної інформації протягом 2025 року; не розробив переліки матеріальних носіїв секретної інформації, що підлягають евакуації та знищенню, а також не підготував порядок дій на випадок загрози захоплення матеріальних носіїв секретної інформації, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Згідно статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення № 14 від 28.10.2025 року слідує, що ОСОБА_2 , обіймаючи посаду заступника директора з питань режимно-секретної роботи в ПП «АВ ТРАНС», та будучи допущеним до державної таємниці, у зв`язку з виконанням ним функцій начальника режимно-секретного органу підприємства, у період часу з 08 листопада 2024 року по 27 жовтня 2025 року, перебуваючи у службовому кабінеті РСО ПП «АВ ТРАНС», в порушення вимог ст.21 Закону України «Про державну таємницю», та положень п.п.117, 353, 434, 737, 746-1 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року № 939, та функціональних обов`язків, не вжив заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та не забезпечив контроль за охороною державної таємниці у ПП «АВ ТРАНС», а саме: підготував наказ про надання доступу до державної таємниці працівникам підприємства (№ 02/06-1 від 02 червня 2025 року) без проведення заліку на знання вимог законодавства про державну таємницю; не доповів номенклатуру секретних справ на засідання експертної комісії з проведення експертизи цінності документів, та не погодив її з відповідною державною архівною установою; не здійснив перевірки фактичної наявності матеріальних носіїв секретної інформації протягом 2025 року; не розробив переліки матеріальних носіїв секретної інформації, що підлягають евакуації та знищенню, а також не підготував порядок дій на випадок загрози захоплення матеріальних носіїв секретної інформації, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП.

Вказаний протокол відповідає вимогам статті 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.

Пунктом 6 частини 1 статті 212-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про державну таємницю, а саме невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП, в повному обсязі доведена матеріалами справи.

Відповідно до положень частини 1 статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно частини 2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно приписів статті 252 КУпАП, суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) визначено, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт порушення ОСОБА_2 законодавства про державну таємницю, а саме невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці, знайшов своє підтвердження та повністю доведений поза розумним сумнівом в ході даного судового розгляду, а його дії за п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП правильно кваліфіковано.

Санкція частини 1 статті 212-2 КУпАП передбачає покарання у виді штрафу на громадян від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Призначаючи адміністративне стягнення, суд враховує обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_2 судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість та достатність застосування до ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в мінімальному розмірі.

Крім цього, у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_2 слід стягнути в дохід держави судовий збір.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 212-2, 221, 283-284, 287, 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510грн.00коп. в дохід держави на рахунок (IBAN) UA0002001, отримувач: ГУК у Вінницькій обл./Він.обл/21081300.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 605грн.60коп. на рахунок (IBAN) UA0026001, отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, , Казначейство України (ЕАП).

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП, та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя