Справа № 215/9646/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Демиденко Ю.Ю., розглянувши матеріали які надійшли від ППП в місті Кривий Ріг Департаменту УПП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КпАП України,-

УСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №527640 від 30.11.2025, ОСОБА_1 , будучи власником автомобіля Mercedes-Benz 190 н/з НОМЕР_2 , здійснив передачу керування та допустив до керування даним транспортним засобом ОСОБА_2 , який 30.11.2025 о 03.36 год. біля будинку №52 по вул. Сергія Колачевського в м. Кривому Розі Дніпропетровської області керував зазначеним автомобілем з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість шкіряного покриву обличчя, розширені зіниці очей, що не реагують на світло та який на законну вимогу працівника поліції відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9.г ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Правопорушник ОСОБА_1 вину не визнав, просив закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення через те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.2.9.г ПДР України, водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

Відповідальність за ст.130 КУпАП настає в разі передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Із аналізу вищевказаної норми закону слідує, що, в даному випадку, для формування складу адміністративного правопорушення за ст.130 КУпАП необхідні дві обов`язкові складові: 1) факт передачі керування транспортним засобом; 2) перебування особи, якій передано керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відсутність однієї з цих складових не створює склад адміністративного правопорушення за ст.130 КУпАП.

При цьому, факт перебування особи, якій передано керування транспортним засобом, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції повинен бути встановлений, відповідно до п.6 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», поліцейським на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів або лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Водночас, в матеріалах справи відсутні будь-які достовірні докази перебування ОСОБА_2 в стані наркотичного сп`яніння, якособи, якій правопорушником ОСОБА_1 передано керування належним йому транспортним засобом.

Крім того, до матеріалів адміністративної справи, в якості доказу вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, була додана копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №527633 від 30.11.2025, згідно якого ОСОБА_2 30.11.2025 о 03.36 год. біля будинку №52б по вул. Сергія Колачевського в м. Кривому Розі Дніпропетровської області керував автомобілем Mercedes-Benz 190 н/з НОМЕР_2 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість шкіряного покриву обличчя, розширені зіниці очей, що не реагують на світло та який на законну вимогу працівника поліції відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (а.с.3).

Проте, як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №527640 від 30.11.2025, складеного відносно ОСОБА_1 , останній передав керування транспортним засобом ОСОБА_2 .

Таким чином, у зв`язку з розбіжностями в написанні прізвищ в протоколах про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №527640 від 30.11.2025 та серії ЕПР1 №527633 від 30.11.2025, особи якій було передано керування транспортним засобом та особи яка керувала транспортним засобом, суддя не може вважати копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №527633 від 30.11.2025 складеного відносно ОСОБА_2 достовірним доказом у даній справі.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ Надточій проти України (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні кримінальному обвинуваченню у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У своїх рішеннях Ірландія проти Сполученого Королівства від 18 січня 1978 року, та Коробов проти України від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення поза розумним сумнівом, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

З огляду на вищевикладене, у судді відсутні достовірні дані, на підставі яких суд має можливість встановити факти та обставини, що вказували б на наявність в діях особи, відносно якої складено адміністративний протокол, ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з ч.3 статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України, від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у випадку встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності належних та достатніх доказів вини ОСОБА_1 , суддя приходить до висновку щодо недоведеності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.ст.245, 247 п.1, 280 КУпАП України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня ухвалення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який ухвалив постанову.

СУДДЯ: