Номер провадження: 33/813/2332/25
Головуючий у першій інстанції Шевчук Н. О.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

захисника ОСОБА_1 адвоката Холостенка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Холостенко Олексій Володимирович, на постанову Хаджибейського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Також з нього стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до адміністративних матеріалів, 18 липня 2025 року, о 22 год. 44 хв. в м. Одесі, по вул. Стовпова, 28/2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «MITSUBISHI GALANT», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різких запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначені обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови Хаджибейського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2025 року про визнання винним і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.63-66).

Не погоджуючись із вказаною вище постановою, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Холостенко О.В., подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.70-73).

У судове засідання, призначене на 18.12.2025 року о 10 год. 00 хв. прибув захисник ОСОБА_1 - адвокат Холостенко О.В., який підтримав доводи апеляційної скарги в повному об`ємі, просив її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова Хаджибейського районного суду міста Одеси від 12 листопада 2025 року - зміні, з огляду на наступні обставини.

Згідно з ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст.251 КУпАП).

У відповідності до ст.252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Частиною 7 ст. 294 КУпАП, передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №395807 від 18.07.2025 року, у якому мається особистий підпис ОСОБА_1 про розгляд справи в Хаджибейському районному суді міста Одеси (а.с.1);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається відмова ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.5).

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КП «ООМЦПЗ» ООР, складене 18.07.2025 року о 22 год. 50 хв., з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду (а.с.7);

- відеозаписами з нагрудних камер патрульних поліцейських №475097, 474484, з яких судом встановлено, що працівниками поліції зафіксовано факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 (а.с.8).

Таким чином, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи.

Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього Закону віднесено застосування засобів відеозапису.

Положення щодо регулювання застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, щодо доступу до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, щодо порядку зберігання, видачі та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів, регулюються Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі - Інструкція № 1026).

Підпунктом 1 п. 2 розділу І Інструкції № 1026 передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Портативний відеореєстратор - це пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського (п. 3 розділу І Інструкції № 1026).

Згідно п. 5 розділу ІІ Інструкції № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Апеляційний суд звертає увагу, що судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, таким як верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості тощо.

Слід також зазначити, що відео-фіксація правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є об`єктивним доказом у справі, оскільки виключає суб`єктивне висвітлення поліцейським обставин справи й здійснюється ним відповідно ст. 251, 266 КУпАП, ст. 30, 40 Закону України «Про національну поліцію», Інструкції № 1026, та надає можливість суду об`єктивно встановити всі обставини у справі.

Оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази, як кожний окремо, так і в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що зібрані в справі докази відображають обставини, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, узгоджуються між собою і не викликають суперечностей у їх відповідності фактичним обставинам справи, тобто є належними, допустимими і достатніми для підстав вважати, що 18.07.2025 року ОСОБА_1 порушено вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За змістом частини другої ст. 266 КУпАП, огляд проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засобі відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що поліцейськими було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 є інвалідом війни, а тому у останнього порушено координація рухів та мовлення, у зв`язку з чим протокол вважається недійсним і недопустимим доказом вини апелянта, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вимога про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була чіткою і зрозумілою для сприйняття. Ознаки алкогольного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння, поліцейськими викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд при цьому зважає на те, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи ознак алкогольного сп`яніння, перелік яких визначений у п.3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до даного пункту одними із ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови, що і стали підставами до пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

За змістом п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського в установленому порядку пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виконання даного пункту ПДР є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність, незалежно від того перебував водій у стані сп`яніння чи ні.

Відповідно тверджень скаржника, в частині його правової необізнаності щодо наслідків відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, є безпідставними, адже на підставі вищезазначеного водій ОСОБА_1 як учасник дорожнього руху, зобов`язаний був знати про свій обов`язок пройти огляд на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції.

З відеозапису вбачається, що від працівників поліції неодноразово слідує пропозиція ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння. Між тим, ОСОБА_1 неодноразово відповідає відмовою на пропозиції проходження огляду (ПВР 475097 урив. 22:48:33; 22:56:24).

Суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що ОСОБА_1 було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, працівники поліції повідомили, що буде складено протокол за відмову за ст. 130 КУпАП (ПВР 475097 урив. 22:56:32).

Доводи апеляційної скарги щодо не роз`яснення ОСОБА_1 про факт позбавлення його права керування транспортним засобом на один рік у разі визнання судом його вини, є безпідставними, адже спростовуються долученим відеозаписом (ПВР 475097 урив. 23:16:07).

Доводи скаржника щодо не роз`яснення прав та обов`язків передбачених ст.ст. 55, 56, 59, 63 КУ, ст. 268 КУпАП, апеляційний суд відхиляє, оскільки зазначена обставина не спростовує порушення ним п. 2.5 ПДР та не може свідчити про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також дані доводи апеляційної скарги спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР №395807 від 18.07.2025 року, який підписаний ОСОБА_1 без будь-яких зауважень та з якого вбачається, що останньому права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП були роз`ясненні, а також наданим відеозаписом (ПВР 475097 урив. 22:56:44).

Посилання апелянта на те, що під час складення адміністративних матеріалів, йому не було роз`яснено право на допомогу адвоката, апеляційний суд відхиляє, оскільки з відеозапису убачається, що перед складенням протоколу про адміністративне правопорушення, поліцейським було роз`яснено ОСОБА_1 його права на захист (ПВР 475097 урив. 22:56:50), при цьому питання про те, що він потребує послуги захисника на місці події, ОСОБА_1 не порушував.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що будь-яких відомостей, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції, в тому числі щодо причин зупинки транспортного засобу або при складанні протоколу, оскарження їх дій або бездіяльності згідно чинного законодавства України матеріали справи не містять.

Стосовно посилань апелянта щодо незабезпечення його права на перекладача, апеляційний суд зазначає, що відповідно до п. 12 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції № 1376, затвердженої наказом МВС України від 06 листопада 2015 року, у разі якщо особа, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, не володіє українською мовою, протокол про адміністративне правопорушення складається за участю перекладача.

Однак, з відеозапису вбачається, що протягом всього періоду спілкування з працівниками поліції, ОСОБА_1 в повній мірі розумів та усвідомлював всю інформацію, яка повідомлялася останньому працівниками поліції, в тому числі, відповідав на запитання та надавав відповідні пояснення з-приводу подій, що відбувалися. При цьому, з проханням щодо забезпечення його права на перекладача ОСОБА_1 не звертався, що в свою чергу спростовує відповідні доводи апелянта в цій частині.

Крім того, суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що з відеозапису вбачається, що працівниками поліції задавалось питання ОСОБА_1 , щодо розуміння мови провадження, а саме української мови. У відповідь на дане запитання ОСОБА_1 відповів згодою (ПВР 475097 урив. 22:56:56).

Враховуючи викладене, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підтверджуються зібраними по справі доказами. Підстави вважати вказані докази неналежними, у суду апеляційної інстанції відсутні.

Дослідивши мотивувальну частину постанови суду першої інстанції, а також позицію скаржника, яка викладена ним в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає невірними твердження суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 є особою, який керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а тому своїми діями він порушив вимоги п. 2.5 ПДР, з огляду на що вважає за необхідне виключити ці твердження з мотивувальної частини постанови, оскільки правопорушник ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим, суд в такому випадку не встановлює факт перебування правопорушника у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, із оскаржуваної постанови вбачається, що суд помилково в мотивувальній частині постанови вказав: «…транспортний засіб, а не лише механічних транспортних засів…», з огляду на що, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне замінити вказані вище слова словами наступного змісту: «…транспортних засобів, а не лише механічних транспортних засобів…».

В решті постанову Хаджибейського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2025 року слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

Керуючись ст.ст. 268, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Холостенко Олексій Володимирович, задовольнити частково.

Постанову Хаджибейського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2025 року змінити.

Виключити з її мотивувальної частини слова наступного змісту: «Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 є собою, який керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а тому своїми діями він порушив вимоги п.2.5 ПДР України».

В абзаці другому третьої сторінки постанови Хаджибейського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2025 року, аркуш справи 65, слова: «…транспортний засіб, а не лише механічних транспортних засів.» замінити словами наступного змісту: «…транспортних засобів, а не лише механічних транспортних засобів.».

В решті постанову Хаджибейського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда