Номер провадження: 33/813/2483/25
Головуючий у першій інстанції Іоніді К.В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді-доповідача Таварткіладзе О.М., розглянувши клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Горобівського Івана Григоровича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Приморського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2024 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2024 року матеріали справ про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП (справа №522/15172/24, провадження №3/522/7454/24) та за ч. 5 ст. 126 КУпАП (справа № 522/15324/24, провадження №3/522/7568/24), об`єднано в одне провадження під загальним номером - №522/15172/24, провадження №3/522/7454/24.

ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, без вилучення транспортного засобу.

ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу.

На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП остаточно накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, 06.12.2025 року, за допомогою засобів поштового зв`язку, захисник ОСОБА_1 адвокат Горобівський Іван Григорович подав до суду апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду з тих підстав, що оскаржувану постанову було винесено 30 вересня 2024 року. Однак ОСОБА_1 не був присутній у судовому засіданні та не знав про наявність судового рішення щодо нього. В протоколі про адміністративне правопорушення вказано адресу проживання ОСОБА_1 , однак в матеріалах справи відсутні будь-які докази надсилання повісток за цією адресою. Повістка про виклик із датою судового засідання, як того вимагає закон, особі що притягається до адміністративної відповідальності, не надходила. ОСОБА_1 будь-яких повідомлень, у тому числі через застосунок «Viber» - не отримував. Разом з тим, ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем та, починаючи з 10 вересня 2024 року по теперішній час перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 . Про наявність оскаржуваної постанови ОСОБА_1 довідався лише 26 листопада 2025 року від свого захисника - адвоката Горобівського Івана Григоровича, який того ж дня ознайомився з текстом оскаржуваної постанови та матеріалами відеозапису, отримавши лист Приморського районного суду міста Одеси за допомогою засобів поштового зв`язку. З цих підстав апелянт просить поновити строк.

Ознайомившись з зазначеним клопотанням та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про відмову в задоволені клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду й поверненню даної апеляційної скарги особі, яка її подала, з нижченаведених підстав.

Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Тобто, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП десятиденний строк на оскарження постанови суду першої інстанції необхідно рахувати з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії постанови суду.

Правом на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N15123/03, § 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, №3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, №17160/06 та № 35548/06, §34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Із матеріалів справи вбачається, що постанова судді Приморського районного суду м. Одеси у даній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126 ухвалена місцевим судом 30 вересня 2024 року, а апеляційна скарга захисником апелянтом подана до суду 06.12.2025 року, тобто зі значним порушенням десятиденного строку на апеляційне оскарження, передбаченого ст. 294 КУпАП, а саме більше ніж на рік.

Як встановлено оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 у судове засідання, призначене у справі, до суду першої інстанції не з`явилася.

Між тим, матеріалами справи встановлено, зокрема з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 120526 від 31.08.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 під розписку було повідомлена співробітником поліції, що розгляд адміністративної справи за даним протоколом відбудеться 30.09.2024 року в Приморському районному суду м. Одеси.

Також, у вказаному протоколі ОСОБА_1 зазначено його особистий номер в якості засобів комунікації.

Згідно довідки про доставку повідомлення у додаток «Вайбер» від 19.09.2024 року, ОСОБА_1 було направлено повідомлення про дату судового засідання на його номер вказаний у протоколі.

Згідно відомостей з ЄДРСР постанова судді Приморського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2024 року була надіслана судом до реєстру: 01.10.2024, зареєстрована: 02.10.2024, забезпечено надання загального доступу: 03.10.2024.

Ставлячи питання про визнання причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду поважними, захисник апелянта зазначає, що про оскаржуване рішення дізнався 26 листопада 2025 року.

Апеляційний суд звертає увагу що положення статті 294 КУпАП пов`язують строки оскарження виключно з моментом винесення судом відповідної постанови, а не з моментом її отримання.

При цьому, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції не міститься обґрунтування поважності причин пропуску строку, зважаючи на те, що ОСОБА_1 було достеменно відомо, що відносно нього складено протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, дату судового засідання на якому ухвалювалось рішення за наслідками судового розгляду, тобто було забезпечено можливість отримати оскаржувану постанову та подати апеляційну скаргу в строк передбачений ст. 294 КУпАП.

Посилання про те, що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем та, починаючи з 10 вересня 2024 року по теперішній час перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , апеляційним судом не приймаються, оскільки з наданою довідки не вбачається, що апелянт перебуває у військовій частині, що переведена на воєнний стан, чи він виконує бойові завдання, перебуваючи безпосередньо у зоні бойових дій, та це завадило вчасно цікавитись відомим йому судовим провадженням.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 має представника своїх інтересів в суді адвоката Горобівського І.Г. що створювало реальну можливість брати участь у розгляді справи за допомогою представника, який будучи діючим адвокатом є професійним юристом кваліфікація якого відповідає достатньому рівню для належного представництва інтересів клієнта в суді.

Інших причин пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт не наводить, зокрема, не вказує об`єктивних причин, які перешкодили вчасно подати апеляційну скаргу у визначений законом строк.

За таких підстав, оскільки в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, відсутні посилання на поважність пропуску такого строку, апеляційний суд позбавлений можливості для перевірки їх та надання відповідної оцінки.

Апеляційний суд звертає увагу, що поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому КУпАП не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Апеляційний суд наголошує, що попри те, що конституційне право звернення до суду є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. З практики ЄСПЛ виходить, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Слід зазначити, що для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України» та «Єдиний державний реєстр судових рішень» за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи, та стадії її розгляду.

Також, як вбачається з аналізу рішень ЄСПЛ, він у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

За таких підстав, враховуючи, що пропущений строк на апеляційне оскарження судового рішення є значним, приймаючи до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами, апеляційний суд констатує, що апелянт не вказав поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, не надав на їх підтвердження належних та достатніх доказів.

За таких обставин, апеляційний суд в даній справі не вбачає поважних підстав для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді Приморського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2024 року, а тому приходить до висновку, що в поновленні строку на оскарження зазначеної постанови захиснику ОСОБА_1 адвокату Горобівському Івану Григоровичу слід відмовити, а апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 294 КУпАП - повернути апелянту.

При цьому слід роз`яснити, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторно звернутися з апеляційною скаргою на дану постанову з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження та з наданням належних доказів поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Горобівського Івана Григоровича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Приморського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2024 року відмовити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Горобівського Івана Григоровича на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2024 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення повернути особі, яка її подала.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе