Справа № 130/3290/25
Провадження № 33/801/1325/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Порщук П.П.
Доповідач: Голота Л. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Голота Л. О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10.11.2025 по справі № 130/3290/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , за частиною п`ятою статтею 126 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10.11.2025 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) років без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 грн. на користь держави.

Як зазначено в постанові суду, 11.10.2025 о 02 годині 05 хвилин, в с. Демидівка по вул. Центральна, Жмеринського району, Вінницької області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки «Фольксваген Гольф», реєстраційний номер НОМЕР_2 , без посвідчення водія відповідної категорії, повторно протягом року відповідно до постанови за частиною 2 статті 126 КУпАП серії ЕНА № 5719215, чим порушив вимоги п.2.1.а ПДР України.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 9.12.2025 подав апеляційну скаргу (вх № 14821/25 від 11.12.2025) в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповноту з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду, викладених в постанові, фактичним обставинам справи, просить : (1) визнати поважними причини пропуску строку на оскарження постанови Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10.11.2025; (2) поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постави Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10.11.2025; (3) постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за частиною п`ятою статті 126 КУпАП на підставі статті 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що : (1) судом першої інстанції застосовано надто суворе стягнення; (2) 7.11.2025 ОСОБА_1 направив до суду першої інстанції заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікарняному, до якої долучено виписку з медичної карти хворого, проте, судом першої інстанції проігноровано подану заяву, чим порушено права ОСОБА_1 ; (3) постанова суду першої інстанції ґрунтується на недопустимих доказах, судом розглянуто справу поверхово та формально, без допиту осіб в судовому засіданні; письмові покази є неналежними доказами, якщо особа не надала показання в судовому засіданні; (4) копія постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 126 КУпАП не підписана посадовою особою, яка її винесла та на ній відсутня відмітка про набрання законної сили; (5) в результаті ДТП, що відбулось 11.10.2025 працівниками поліції було складено три протоколи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 , а саме за ст. 124, ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП; однак судом першої інстанції порушено вимоги статті 36 КУпАП та розглянуто протоколи окремо, що призвело до незаконного призначення стягнення окремо за кожне правопорушення, тобто погіршив становище ОСОБА_1 ; (6) судом не було встановлено пом`якшуючі відповідальність обставини (щире каяття та визнання вини ОСОБА_1 , повне відшкодування шкоди потерпілим, відсутність претензій до нього, позитивну характеристику за місцем проживання, являється студентом, відсутність джерел доходу, перебування у скрутному матеріальному становищі через наявні боргові зобов`язання, які виникли у зв`язку з відшкодування шкоди потерпілим), які свідчать про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі статті 22 КУпАП.

В апеляційній скарзі також заявлено клопотання про поновлення строку на оскарження з тих підстав, що постанова суду першої інстанції винесена 10.11.2025, справу розглянуто у його відсутності, 2.12.2025 він ознайомився з матеріалами справи та дізнався про наявність оскаржуваної постанови, копію постанови він отримав засобами поштового зв`язку 5.12.2025, апеляційну скаргу подав засобами поштового зв`язку 9.12.2025, тобто протягом десяти днів з ознайомлення зі змістом оскаржуваної постанови.

До апеляційної скарги ОСОБА_1 додано наступні докази : (1) копію клопотання про відкладення розгляду справи; (2) виписку з картки хворого від 7.11.2025; (3) підтвердження направлення заяву на електронну адресу суду; (4) заява ОСОБА_1 , директору СО «Жмеринські ЕМ»; (5) заява ОСОБА_1 про реструктуризацію боргу; (6) рахунок № 7 СО «Жмеринські ЕМ»; (7) рахунок № 7 СО «Жмеринські ЕМ»; (8) копію квитанцій про відшкодування шкоди за електроопору на 3-х арк; (9) нотаріально завірена заява потерпілої ОСОБА_4 ; копія письмової заяви потерпілої ОСОБА_5 ; (10) копію характеристики виданої Гніванською міською радою.

29.12.2025 до Вінницького апеляційного суду надійшло клопотання (вх № 14641/25-вх) захисника Ковальчука Я.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про об`єднання на підставі частини другої статті 36 КУпАП в одне провадження справ про притягнення ОСОБА_1 за частиною п`ятою статті 126 КУпАП (справа № 130/3290/25), за статтею 124 КУпАП (справа № 130/3292/25) та за частиною першою статті 130 КУпАП (справа № 130/3291/25), оскільки подія мала місце в один час та щодо однієї особи, місцевим судом проігноровано положення статті 36 КУпАП і зараз справи перебувають на розгляді в суді апеляційної інстанції.

Ознайомившись із поданим клопотанням, апеляційний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання про об`єднання справ, оскільки в суді першої інстанції ОСОБА_1 не заявлялось клопотання про об`єднання справ в одне провадження на підставі статті 36 КУпАП, а тому підстави для об`єднання справ на стадії апеляційного розгляду відсутні.

У судовому засіданні захисник Ковальчук Я.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника Ковальчука Я.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , вважаю, що пропущений строк на оскарження постанови суду першої інстанції підлягає поновленню, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Щодо клопотання про поновлення строку на оскарження.

Відповідно до частини другої статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Норми КУпАП не містять вичерпного переліку поважних причин, які можна враховувати при вирішенні питання про поновлення пропущеного процесуального строку, так як вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому КУпАП не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

З матеріалів справи вбачається, що постанова суду першої інстанції винесена 10.11.2025, справу розглянуто у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, 2.12.2025 ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи та дізнався про наявність оскаржуваної постанови, копію постанови він отримав засобами поштового зв`язку 5.12.2025, апеляційну скаргу подав засобами поштового зв`язку 9.12.2025, тобто протягом десяти днів з ознайомлення зі змістом оскаржуваної постанови.

З огляду на зазначене, наведені в клопотанні про поновлення строку причини пропуску ОСОБА_1 строку на оскарження постанови суду, суд апеляційної інстанції вважає поважними та доходить висновку про поновлення строку на оскарження постанови суду, з метою забезпечення права особи на апеляційне оскарження.

Щодо перегляду справи апеляційним судом.

Згідно з частиною сьомою статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП зроблено судом першої інстанції на підставі наступних доказів : протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 479980 від 11.10.2025 /а. с. 3/, відповідно до якого 11.10.2025 о 02 годині 05 хвилин, в с. Демидівка по вул. Центральна, Жмеринського району, Вінницької області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки «Фольксваген Гольф» реєстраційний номер НОМЕР_2 без посвідчення водія відповідної категорії, повторно протягом року відповідно до постанови за частиною 2 статті 126 КУпАП серії ЕНА № 5719215, чим порушив вимоги п.2.1.а Правил дорожнього руху; копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне праворушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕНА № 5719215 від 14.09.2025, якою застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3400 грн /а. с. 4/; письмових пояснень ОСОБА_1 від 11.10.2025 /а. с. 5/; письмових пояснень ОСОБА_5 від 11.10.2025 /а. с. 67/; відеозаписом з місця події (час 3:22 по 4:44) /а. с. 2-3/, з якого вбачається як працівники поліції підійшли до автомобіля «Фольксваген Гольф», реєстраційний номер НОМЕР_2 , біля автомобіля знаходилась група осіб, на запитання працівників поліції : (1) де водій ? - ОСОБА_1 відповів «я»; (2) що сталось ? - ОСОБА_1 відповів «що не впорався з керуванням»; (3) чи це ви самі їхали ? - ОСОБА_1 відповів що «так сам»; (4) як це сталось ? - ОСОБА_1 відповів, що «їхав, не впорався з керуванням, слизька дорога, дощ, резина літня»; (5) на вимогу працівника поліції надати документи (посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію, паспорт) ОСОБА_1 повідомив, що з собою немає, зараз підвезуть (час 3:24), посвідчення водія на вимогу працівників поліції не надав.

Згідно з частиною другою статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Диспозиція частини п`ятої статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Частиною другою статті 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії (пункт 2.1а ПДР України).

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за частиною п`ятою статті 126 КУпАП, а саме повторне протягом року керування транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції застосовано надто суворе стягнення, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки судом першої інстанції застосовано адміністративне стягнення в межах санкції частини п`ятої статті 126 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що 7.11.2025 ОСОБА_1 направив до суду першої інстанції заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікарняному, до заяви долучено виписку з медичної карти хворого, проте судом першої інстанції проігноровано подану заяву, чим порушено права ОСОБА_1 , апеляційний суд не вважає достатньою правовою підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, дана заява у справі відсутня. Надані ОСОБА_1 докази надсилання заяви до суду на електронну адресу, без доказів скріплення документів ЕЦП також не можна вважати належним підтвердженням повідомлення суду про відкладення розгляду справи. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечує факт обізнаності про дату і час розгляду справи в суді першої інстанції.

Враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, строки розгляду справи в суді першої інстанції, суд першої інстанції правомірно провів розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки затягування розгляду справи нівелює завдання КУпАП, зокрема щодо охорони прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Завданням апеляційного провадження є перегляд за апеляційною скаргою справи і судового рішення на предмет правильності встановлення судом першої інстанції обставин у справі та застосування норм права. Враховуючи, що суд апеляційної інстанції покликаний забезпечити виправлення помилок суду першої інстанції як у питаннях факту (правильність оцінки доказів і встановлення обставин), так і в питаннях права (правильність застосування матеріального і процесуального права), вважаю, що розглянувши справу з участю захисника Ковальчука Я.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції забезпечив право особи брати участь у судовому засіданні, давати пояснення, подавати докази та заявляти клопотання, а отже відсутність ОСОБА_1 в судовому засіданні в суді першої інстанції не може бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції, адже він розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд.

З огляду на наведене, вважати, що судом були порушені права ОСОБА_1 , передбачені статтею 268КУпАП немає.

Аргументи апеляційної скарги про те, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на недопустимих доказах, судом розглянуто справу поверхово та формально, без допиту осіб в судовому засіданні; письмові покази є неналежними доказами, якщо особа не надала показання в судовому засіданні, апеляційний суд вважає такими, що не спростовують правильні висновки суду першої інстанції, які зроблено за повного з`ясування всіх обставин справи та доведеності в діях ОСОБА_1 зібраними у справі доказами наявності складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить врахувати визнання вини, як обставину, що пом`якшує відповідальність.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що копія постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 126 КУпАП не підписана посадовою особою, яка її винесла та на ній відсутня відмітка про набрання законної сили, апеляційний суд відхиляє, оскільки долучена до протоколу про адміністративне правопорушення копія постанови серії ЕНА № 5719215 від 14.09.2025 містить підпис інспектора САП ВВГ /а. с. 4/, ОСОБА_2 не надано доказів на спростування наданого доказу про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

У судовому засіданні захисник пояснив, що ОСОБА_1 знає про дану постанову і про обставини її винесення.

Доводи апеляційної скарги про те, що в результаті ДТП, що відбулось 11.10.2025 працівниками поліції було складено три протоколи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 , а саме за ст. 124, ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак судом першої інстанції порушено вимоги статті 36 КУпАП та розглянуто протоколи окремо, що призвело до незаконного призначення стягнення окремо за кожне правопорушення, тобто місцевий суд погіршив становище ОСОБА_1 , апеляційний суд не вважає такими, що дають правові підстави для скасування оскаржуваної постанови, оскільки в суді першої інстанції ОСОБА_1 не заявлялось клопотання про об`єднання справ в одне провадження на підставі статті 36 КУпАП. При цьому, не об`єднання в одне провадження справ про адміністративне правопорушення ніяким чином не впливає на повноту і об`єктивність їх розгляду, враховуючи встановлені в суді першої інстанції строки розгляду справ, передбачені статтею 277 КУпАП, а також те, що спільний розгляд справ може привести до затягування їх розгляду і як наслідок уникнення особою відповідальності. Справи хоча і стосуються одного суб`єкта адміністративного правопорушення, однак мають різні об`єми та потребують дослідження різних обставин.

При вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо (частина перша статті 36 КУпАП).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не було встановлено пом`якшуючі відповідальність обставини (щире каяття та визнання вини ОСОБА_1 , повне відшкодування шкоди потерпілим, відсутність претензій до нього, позитивну характеристику за місцем проживання, являється студентом, відсутність джерел доходу, знаходження у скрутному матеріальному становищі через наявні боргові зобов`язання, які виникли у зв`язку з відшкодування шкоди потерпілим), які свідчать про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі статті 22 КУпАП, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до примітки до статті 22 КУпАП положення цієї статті не застосовуються до правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 121, частиною п`ятою статті 122, статтями 122-2, 122-4, частиною третьою статті 123, частинами другою - п`ятою статті 126, статтями 130, 161-1 і 173-2 цього Кодексу.

При вирішенні справи суддею дотримано вимоги статей 245, 268, 280 КУпАП, адміністративне стягнення накладене відповідно до правил, передбачених статтею 33 КУпАП, з урахування даних про особу правопорушника, ступеня його вини, характеру вчиненого правопорушення.

Керуючись статтею 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10.11.2025 по справі № 130/3290/25.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10.11.2025 по справі № 130/3290/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною п`ятою статтею 126 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л. О. Голота