Номер провадження: 33/813/2299/25
Номер справи місцевого суду: 496/5344/25
Головуючий у першій інстанції Портна О. П.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Подуст Т.П.,

захисника особи, яка притягається до відповідальності, - Ванжула Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 28 жовтня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст протоколу про адміністративне правопорушення

06.08.2025 відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №414202 за ч.1 ст.130 КУпАП.

За вказаним протоколом 06.08.2025 о 12:55 по дорозі Одеса- Рені, 32 км, ОСОБА_1 керував вантажним автомобілем Рено Магнум 480, д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом Schmitzs 01, д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Drager Alkotest 0447, під відеозапис NC221425, результат 1,57 проміле; від подальшого огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 28.10.2025 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.

Короткий зміст доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування постанови Біляївського районного суду Одеської області від 28.10.2025, закриття провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Скарга обґрунтована тим, що місцевим судом порушені норми матеріального та процесуального права. Зокрема зазначено, що:

-в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази стану сп`яніння, а саме: первинної роздруківки результатів тесту;

-невідповідність між описом приладу та документами, а саме: в судовому рішенні згадується два різних прилади, суд не з`ясував, який саме прилад використовувався та не перевірив наявності чинного сертифіката повірки;

-порушення вимог ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» - поліцейські не навели жодної законної підстави для зупинки транспортного засобу, тому усі отримані після незаконної зупинки докази недопустимі;

-порушення права на захист та недотримання ст.268 КУпАП, оскільки роз`яснення прав після надання письмових пояснень, свідчить про їх отримання з порушенням закону, тому вказані пояснення не мають доказової сили;

- відеозапис не підтверджує факту сп`яніння (хода впевнена, мова чітка, поведінка адекватна), тому не може бути доказом вини;

- відсутній акт відсторонення від керування та тимчасового затримання транспортного засобу, що є порушенням вимог ст.265-2 КУпАП;

- порушення послідовності та повноти огляду (поліцейські належно не роз`яснили ОСОБА_1 його право пройти медогляд у лікарні);

- судова оцінка доказів проведена упереджено, так як відсутні роздруківка з Драгер та підтвердження чинності повірки, невідповідність моделі приладу, відсутність доказів законності зупинки та невідповідність поведінки водія ознакам сп`яніння;

- матеріали справи не містять доказів перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Ванжула Я.В. в інтересах ОСОБА_1 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції, заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін, з огляду на таке.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги (ч.7 ст.294 КУпАП).

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: керування в стані алкогольного сп`яніння, повністю доведена та підтверджується такими доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 414202 від 06.08.2025, який складений уповноваженою посадовою особою у встановленому законом порядку. За вказаним протоколом 06.08.2025 о 12:55 год. на дорозі Одеса- Рені, 32 км, ОСОБА_1 керував вантажним автомобілем Рено Магнум 480, д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом Schmitzs 01, д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Drager Alkotest 0447, під відеозапис NC221425, результат 1,57 проміле; від подальшого огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Вказаний протокол підписано особою, яка склала протокол, та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності;

- інформацією з бази «Інформаційний портал Національної поліції України», в якій зазначено, що 06.08.2025 о 13:00 год інспектор поліції ОСОБА_2 проводив огляд на стан алкогольного сп`яніння щодо ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на пристрої Alcotest 6820 (заводський номер ARLJ0447, дата чергової повірки 07.11.2025), номер тесту 1445, результат тесту 1,57 ‰, складено протокол серії ЕПР1 №414202 від 06.08.2025 за ч.1 ст.130 КУпАП, з результатом тесту ОСОБА_1 згоден;

- направлення на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.08.2025, в якому зазначені результати огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, а також зазначено, що огляд проводився за допомогою Alcotest Драгер 6820, ARLJ0447, результат огляду 1,57‰;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 06.08.2025, в яких зазначено, що він 06.08.2025 о 11:00 год перебував в м.Б-Дністровськ, де відпочивав від дороги, так як він водій вантажного автомобіля, та коли він стояв, то випив солодкій напій квас. Згодом о 12:00 год він сів за кермо автомобіля та поїхав в напрямку м.Одеси, де поблизу с.Маяки за порушення ПДР, а саме без ременя безпеки керував автомобілем, його зупинили працівники поліції, які при спілкуванні виявили у нього ознаки сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер, на що він погодився. Результат огляду показав 1,57‰, з яким він погодився та від огляду у лікарні відмовився. Далі працівники поліції відносно нього склади протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та постанову за ст.121 ч.5 КУпАП;

- довідками начальника САП ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, відповідно до яких на ім`я ОСОБА_1 видане посвідчення водія серії НОМЕР_3 та по наявним базам даних встановлено, що останній впродовж року до адміністративної відповідальності не притягався, якими підтверджено статус водія та кваліфікації дій за ч.1 ст.130 КУпАП відповідно;

- відеозаписами, які долучені до матеріалів справи, відповідно до яких працівниками поліції було зупинено Рено Магнум 480, д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом Schmitzs 01, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Водієві повідомлено причину зупинки, зокрема - порушення теплового режиму великоваговим транспортним засобом, яким керував ОСОБА_1 , у спекотну погоду, а також - порушення правил користування ременями безпеки. Під час спілкування у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим поліцейським запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки. Водій погодився пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, заперечував факт вживання протягом доби алкоголю. Водієві надано герметично запакований мундштук, який він розпакував самостійно, поліцейським проведено контрольний забір повітря, названо номер тесту 1445, роз`яснено водієві порядок проходження огляду і проведено процедуру освідування під відеофіксацію. За результатом проходження огляду на газоаналізаторі Драгер у водія встановлена наявність алкоголю на рівні 1,57 проміле. Поліцейський запитав чи довіряє водій приладу Драгер та запропонував проїхати до медичної установи для проходження відповідного огляду, на що ОСОБА_1 повідомив, що не бажає їхати до лікарні та погоджується з результатом огляду, проведеного на місці зупинки. Поліцейський намагався роздрукувати результати проведеного драгеру на місці, але з технічних причин не вийшло. Згодом поліцейським повідомлено наслідки проведеного огляду, складено матеріали, якими зафіксовано вказане правопорушення, з якими ознайомлено водія, відібрані письмові пояснення від ОСОБА_1 , роз`яснено його права, обов`язки, відсторонено від керування транспортним засобом та складено постанову за ч.5 ст.121 КУпАП (за порушення правил користування ременями безпеки).

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до приписів Закону України «Про дорожній рух» до учасників дорожнього руху належать, зокрема, водії (ч.2 ст.14). Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух (абзаци 2,4 ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух»). Одним із таких органів державного контролю є Національна поліція (ст. 52 цього Закону).

За змістом абзаців 3 та 5 ч.2 ст.16 указаного Закону водій зобов`язаний виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, ПДР та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до підпункту «а» п.2.9 ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 2.5 ПДР).

Отже, водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України «Про дорожній рух» і ПДР, зокрема передбачений указаним Законом обов`язок виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів. Одним із таких розпоряджень поліцейського є вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч.5 ст. 266 КУпАП).

За змістом ч.6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан наркотичного сп`яніння, оформлення результатів такого огляду, регулюються Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 (далі Порядок №1103). Приписи Інструкції № 1452/735 та Порядку № 1103 застосовуються у системному зв`язку як між собою, так і з приписами інших нормативних актів.

У пункті 3 розділу І вказаної Інструкції визначені ознаки алкогольного сп`яніння, серед яких, зокрема запах алкоголю з порожнини рота.

Як вбачається з матеріалів справи, серед виявлених у ОСОБА_1 ознак сп`яніння була така ознака як- запах алкоголю з порожнини рота, яка може бути встановлена виключно органолептичним шляхом. Визначення ознак щодо можливості знаходження водія у стані сп`яніння відноситься до виключної компетенції поліцейських, тобто є їх дискреційними повноваженнями. При цьому, відсутність на відеозаписі видимих ознак сп`яніння у водія не спростовують факт перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, адже наявність ознак встановлює виключно поліцейський і це є лише підставою для огляду, оскільки метою є встановлення факту керування у стані сп`яніння чи спростування такого стану за результатами огляду. Оскільки у даному випадку перевірці підлягають обставини щодо керування особою у стані алкогольного сп`яніння, то заперечення апелянта стосовно не підтвердження наявним відеозаписом стану сп`яніння є необґрунтованими.

За положеннями Інструкції та Порядку огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Розділ ІІ Інструкції регулює порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів.

Так, відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У виконання вищевказаних вимог КУпАП до матеріалів справи додані відеозаписи щодо обставин проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння та відеодоказ руху вказаного транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Долучені відеозаписи повністю відображають події, що стались 06.08.2025, та відображені у протоколі. Вказані відеозаписи є належним доказом, оскільки на них чітко зафіксований факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, проходження огляду на стан сп`яніння та встановлення факту перебування водія в стані алкогольного сп`яніння, погодження з результатами та відмова слідувати до медзакладу, вказані обставини апелянтом у встановленому процесуальним законом порядку не спростовані.

Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських, які діяли в межах своєї компетенції та виконували професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію», та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі. Сумнівів щодо достовірності та допустимості відеозапис не викликає, оскільки на ньому відображено подію, що зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення. Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність вищевказаного відеозапису апелянтом не надано. Не встановлено таких обставин і під час апеляційного розгляду справи.

У протоколі зафіксовано адміністративне правопорушення керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та зазначено про проведення огляду зі згоди водія на місці зупинки у встановленому порядку за допомогою приладу Драгер під відеозапис.

Висновок поліцейських про перебування водія у стані алкогольного сп`яніння підтверджується, серед іншого, інформацією з бази «Інформаційний портал Національної поліції України», в якій зазначено, що 06.08.2025 о 13:00 год інспектор поліції ОСОБА_2 проводив огляд на стан алкогольного сп`яніння щодо ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на пристрої Alcotest 6820 (заводський номер ARLJ0447, дата чергової повірки 07.11.2025), номер тесту 1445, результат тесту 1,57 ‰, складено протокол серії ЕПР1 №414202 від 06.08.2025 за ч.1 ст.130 КУпАП, з результатом тесту ОСОБА_1 згоден (а.с.2).

При цьому, відеозаписом чітко зафіксовано встановлений результат проведеного на місці огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

За положеннями Інструкції у випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З наявних в матеріалах справи відеозаписів вбачається, що поліцейський намагався роздрукувати на папері показники приладу Драгер, але з технічних причин не представилось можливим.

Разом з тим, результати проведеного огляду зафіксовані у:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №414202 від 06.08.2025;

- базі «Інформаційний портал Національної поліції України» щодо тест Драгеру за №1445;

- направленні на медогляд від 06.08.2025;

- письмових поясненнях ОСОБА_1 від 06.08.2025;

- відеозаписами з нагрудної камери поліцейського.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо відсутності належних та допустимих доказів стану сп`яніння спростовуються наявними в матеріалах справи: протоколом про адміністративне правопорушення, інформацією з бази «Інформаційний портал Національної поліції України», направленням на медогляд, письмовими поясненнями та відеозаписами, в яких зафіксовано результат проведеного огляду 1,57 проміле. При цьому, відсутність в матеріалах справи первинної роздруківки проведеного тесту при встановлених обставинах у цій справі не спростовує правильність висновків суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, за наявності в матеріалах справи інших, перелічених вище доказів, що узгоджуються між собою.

Посилання апелянта по постанову Верховного Суду від 15.03.2019 у справі №686/11314/17 не приймається до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки обставини вказаної справи не є релевантними до обставин справи, що наразі переглядається судом апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності акту відсторонення від керування та тимчасового затримання транспортного засобу не ґрунтуються на відповідній правовій основі.

Так, положеннями ст.256-2 КУпАП, на яку посилається апелянт, регулюється тимчасове затримання транспортних засобів працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції. Зокрема, ч.1 вказаної статті передбачає, що працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені ч.ч. 1,2,3,4,6 і 7 ст.121, ст.121-3, ч.ч.3,5,6,7 ст.122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома)), статтями 122-5, 124, 126, статтями 132-1, 206-1 цього Кодексу. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

Отже, аналіз наведеної правової норми свідчить, що при складенні уповноваженою особою адміністративних матеріалів за ч.1 ст.130 КУпАП тимчасове затримання транспортного засобу в порядку ст.256-2 КУпАП не проводиться.

Доводи апеляційної скарги щодо не з`ясування місцевим судом який пристрій використовувався при проведенні огляду та не перевірки наявності чинного сертифікату є необґрунтованими, з огляду на таке.

Матеріалами справи підтверджено, що огляд проведено на пристрої Alcotest 6820 (заводський номер ARLJ0447, дата чергової повірки 07.11.2025). Тому зазначення в судовому рішенні «Drager Alkotest 0447» і «Alcotest 6820 ARLJ0447» не є зазначенням різних пристроїв, так як це зазначення моделі Alcotest 6820 та заводського номеру ARLJ0447 одного пристрою. Більш того, ОСОБА_1 погодився з результатом проведеного огляду, до медзакладу відмовився їхати та не вимагав на місці сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. В той час, як у п.5 розділу 2 Інструкції встановлено, що перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

З наявних в матеріалах справи відеозаписів встановлено, що ОСОБА_1 не висловлював не згоду з результатом пройденого тесту, не заявляв вимогу про надання сертифікату відповідності, сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Відтак слід констатувати, що дані про рівень алкоголю, виявлені поліцейським у ОСОБА_1 , є такими, що отримані в установленому законом порядку, є об`єктивними та відповідають фактичним обставинам.

Крім того, згідно з Наказом Мінекономрозвитку України №1747 від 13.10.2016 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» міжповірочний інтервал вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається, становить 1 рік.

За інформацією з бази «Інформаційний портал Національної поліції України» дата чергової повірки пристрою Alcotest 6820 (заводський номер ARLJ0447), з використанням якого проводився 06.08.2025 огляд ОСОБА_1 , - 07.11.2025, тобто в межах річного міжповірочного інтервалу.

Доводи апелянта щодо законності причини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не спростовують правильність висновків місцевого суду. Вказаним доводам суд першої інстанції надав належну оцінку. Крім того, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Насамперед, слід зазначити, що підстава зупинки транспортного засобу не є предметом доказування у справі за ст.130 КУпАП, оскільки ці обставини не мають значення для правильного вирішення справи та встановлення факту керування особою транспортним засобом у стані сп`яніння.

Як вбачається з оглянутих судом апеляційної інстанції відеозаписів, транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими за порушення теплового режиму великоваговим транспортним засобом, яким керував ОСОБА_1 , у спекотну погоду. Також з наявних відеозаписів встановлено, що ОСОБА_1 було порушено правила користування ременями безпеки, за що згодом відносно нього поліцейськими на місці зупинки складена постанова за ч.5 ст.121 КУпАП, копія якої вручена ОСОБА_1 .

Відтак, наведене свідчить, що зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 була проведена поліцейськими на підставі п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Національну поліцію» (порушення водієм Правил дорожнього руху).

Посилання апелянта на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 15.03.2019 у справі № 686/11314/17, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки вказана позиція не є релевантною до обставин цієї справи. Так, справа № 686/11314/17 розглядалась Верховним Судом за правилами КАС України та стосувалася оскарження дій інспектора патрульної поліції щодо складання постанови про адміністративне правопорушення та накладення на особу адміністративного стягнення за порушення ч.1 ст.126 КУпАП. У справі, що наразі переглядається, предметом розгляду є вчинення особою правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а не правомірність дій поліцейського з його зупинки. Отже правова позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.03.2019 (справа №686/11314/17) стосується абсолютно іншої правої ситуації.

Більш того, диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та не залежить від законності зупинки. Обставини законності зупинки автомобіля працівниками поліції жодним чином не впливають на доведеність факту наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Посилання апелянта на порушення права на захист та недотримання ст.268 КУпАП також є необгрунтованими, так як зазначені факти не спростовують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 підписав протокол про адміністративне правопорушення в графі 13 щодо роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, а також письмові пояснення, які також містять графу щодо роз`яснень права. Відеозапис також підтверджує факт роз`яснення поліцейським водієві прав. Посилання апелянта на недопустимість доказу (письмових пояснень) з причин роз`яснення прав після їх складення не спростовує правильність висновків щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Більш того, посилання апелянта на постанови Верховного Суду від 11.06.2020 у справі №127/14276/18 та від 18.03.2021 у справі №640/11464/20 є безпідставне, оскільки таких постанов в Єдиному державному реєстрі судових рішень не існує. Зокрема у справі № 127/14276/18 про притягнення до адміністративної відповідальності особи за ч.1 ст.130 КУпАП, 27.08.2025 винесена постанова Вінницьким міським судом Вінницької області про притягнення особи до відповідальності і вказана категорія справ не підлягає касаційному оскарженню. Аналогічно у справі №640/11464/20 за адміністративним позовом особи до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії 12.03.2021 ухвалено судове рішення Окружний адміністративний суд міста Києва, яке до суду касаційної інстанції оскаржено не було.

Посилання апелянта на порушення послідовності та повноти огляду, зокрема не роз`яснення ОСОБА_1 права пройти медичний огляд у лікарні та введення його в оману спростовується наявними відеозаписами, на яких поліцейський після оголошеного результату огляду, проведеного на місці, запитав у водія щодо погодження з ним та запропоновано проїхати до найближчої лікарні для проходження відповідного огляду, на що водій відмовився слідувати до лікарні та повідомив, що погоджується з встановленим результатом (файл «000000….0001.МР.4» час запису з 03:30 по 04:37 хв.)

Посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 07.02.2023 у справі № 520/12081/22 не приймається до уваги судом апеляційної інстанції, так як за інформацією Єдиного державного реєстру судових рішень у вказаній справі судом касаційної інстанції судового рішення не приймалось.

Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування або зміни оскаржуваної постанови суду, апелянтом не наведено і під час апеляційного розгляду не встановлено.

Аналізуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи дотримався вимог ст.245 КУпАП та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.2.9а Правил дорожнього руху, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14.02.2008 у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 06.12.1998, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження апелянта з приводу відсутності в його діях ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді доказів у справі та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

Судом враховано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2007 у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , реалізуючи своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

При цьому, апеляційний суд також звертає увагу на те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.

Враховуючи положення ст.251 КУпАП, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги. Застосований місцевим судом до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим відсутні підстави для її скасування, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 28 жовтня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Артеменко