ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/9667/25 Головуючий в 1 інст. Дацюк О.І.
Провадження №33/807/1253/25 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 грудня 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника адвоката Отарової І.В., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Отарової І.В. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 жовтня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що 19 вересня 2025 року приблизно о 21.39 годині, ОСОБА_1 перебуваючи біля будинку №3 по вул. Полякова у м. Запоріжжя, керувала автомобілем ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_1 , маючи зовнішні ознаки наркотичного сп`яніння та на пропозицію поліцейських відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Отарова І.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначила про порушення судом ч. 1 ст. 268 КУпАП, оскільки справу розглянуто за її відсутності та відсутності ОСОБА_1 . При цьому, судом не розглянуто заяву сторони захисту про відкладення розгляду справи. Крім того, ОСОБА_1 не отримувала судової повістки про призначення судового засідання на 16 жовтня 2025 року, що є істотним порушенням її права на захист та принципу змагальності сторін.

Вказує на помилковість висновків суду щодо незалучення її як захисника в даній справі через зазначення в ордері про надання адвокатом Отаровою І.В. правничої допомоги ОСОБА_1 «у судових органах України», а тому зазначений ордер не дає повноважень здійснювати захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, саме у Шевченківському районному суді м. Запоріжжя.

Вважає такий висновок суду необґрунтованим, а оскаржувану постанову такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що поліцейськими перед початком і при складанні протоколу не було роз`яснено і забезпечено право ОСОБА_1 на допомогу адвоката, не роз`яснено прав на мовчання і не свідчити проти себе.

Наголошує, що під час зупинки ТЗ під керуванням ОСОБА_1 , остання страждала від сильної кровотечі та знаходилася у важкому стані, внаслідок чого були наявні ознаки крововтрати, однак взагалі були відсутні ознаки сп`яніння, які інкриміновані поліцейськими, що підтверджується висновком медичного закладу від 19 вересня 2025 року.

Звертає увагу, що після складання протоколу відносно ОСОБА_1 за ст. 126 КУпАП, не зважаючи на її важкий стан та благання скоріше дістатися місця проживання, працівники поліції, скориставшись безпорадним станом останньої та неможливістю належним чином захистити себе, звинуватили у керування ТЗ у стані наркотичного сп`яніння з ознаками сп`яніння, які були наслідками крововтрати.

Стверджує, що ОСОБА_1 не було належним чином направлено до закладу охорони здоров`я, оскільки відповідне направлення їй не вручалося.

4 грудня 2025 року адвокат Отарова І.В. звернулася з доповненнями до апеляційної скарги в яких зазначила, що в порушення вимог ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейським було зупинено ОСОБА_1 , оскільки відсутність страхового полісу не є підставою для зупинки ТЗ, яка передбачена наведеним законом.

Посилається на порушення процедури огляду ОСОБА_1 , оскільки поліцейський не повідомив про виявлення ознак сп`яніння, а оголошені останнім підстави для пропозиції пройти огляд не ґрунтуються на вимогах закону.

Отже вважає, що відеозаписом події не доведено наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, а тому були відсутні підстави для такої пропозиції. Крім того, поліцейським не роз`яснено, що санкція статті 130 КУпАП не є альтернативною, тобто такою, що передбачає накладення штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавлення права керування транспортним засобом на строк 1 рік. Разом із цим, акт огляду ОСОБА_1 не вручався, до протоколу не долучений, результатів огляду на стан сп`яніння водія ТЗ, проведеного поліцейським в протоколі не зазначено. Інші докази в справі зокрема рапорт поліцейського та направлення до медичного закладу є похідними.

Наголошує на самостійному проходженні 19 вересня 2025 року ОСОБА_1 огляду, за результатами якого у останньої ознак сп`яніння не виявлено.

Отже вважає, що поліцейський склав протокол відносно ОСОБА_1 не встановивши, що остання дійсно керувала ТЗ з ознаками наркотичного сп`яніння, а тому направлення до закладу охорони здоров`я з відміткою про те, що огляд не проводився, в даному випадку не має жодного доказового значення.

Просить скасувати постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 16 жовтня 2025 року, провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час апеляційного перегляду справи адвокат Отарова І.В. підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити. Наголосила на порушенні співробітниками поліції Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за №1452/735 та факту наявної травми у ОСОБА_1 під час її огляду на визначення стану сп`яніння, що підтверджується медичною довідкою.

ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити. Також зазначила про наявність у неї травми під час огляду на визначення стану сп`яніння та про наявну загрозу ракетної небезпеки.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, перевіривши доводи скарги, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні в справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону при розгляді справи судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення нею вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає вимогам статей 283, 284 КУпАП.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, за обставин відображених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 459095 від 19 вересня 2025 року підтверджується:

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19 вересня 2025 року, в якому зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, вираження тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія (а.с. 3);

- відеозаписом події (а.с. 17).

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні нею вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, вимогами п.2.5 ПДР України на водія покладено обов`язок на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. п. 2, 3, 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння - порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови.

Згідно з п.12 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Працівниками поліції вказані вимоги закону дотримані.

Відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції зафіксовано рух транспортного засобу ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , її зупинку відповідно до п. 3 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» через наявну інформацію, що свідчить, зокрема, про причетність водія до адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП відсутність страхового полісу на транспортний засіб. В ході спілкування та перевірки документів водія у поліцейського виникли підстави вважати, що у ОСОБА_1 наявні ознаки наркотичного сп`яніння. Зафіксовано оголошення ознак наркотичного сп`яніння, виявлених у ОСОБА_1 . Слідує візуальний огляд водія, за результатами якого до ОСОБА_1 неодноразово надходять пропозиції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Відмова ОСОБА_1 від проходження запропонованого огляду. Повідомлення водію про складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відмову від проходження огляду. Оголошення ОСОБА_1 її процесуальних прав. Складання протоколу.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Жодних об`єктивних, вагомих причин, які б можна було розцінити як поважні задля відмови від проходження відповідного огляду, суддя апеляційного суду не вбачає.

ОСОБА_1 відмовилася від такого огляду, за що настає адміністративна відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже наведеними доказами спростовуються доводи апеляційної скарги про порушення процедури огляду водія ОСОБА_1 , відсутності у поліцейських законних підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням останньої та не роз`яснення ОСОБА_1 її процесуальних прав.

На доводи апеляційної скарги щодо не складання та не вручення Акту огляду ОСОБА_1 слід зазначити, що з огляду на п. 10 Інструкції №1452/735 - результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

У даному випадку у ОСОБА_1 було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а тому співробітниками поліції акт огляду не складався.

Посилання сторони захисту, що поліцейськими перед початком і при складанні протоколу не було роз`яснено і забезпечено право ОСОБА_1 на допомогу адвоката, слід визнати необґрунтованими, оскільки з відеозапису вбачається, що поліцейські не чинили ОСОБА_1 будь-яких перешкод у реалізації права скористатися послугами захисника у разі такої необхідності. Обов`язкового забезпечення працівниками патрульної поліції водія послугами захисника не передбачено нормами КУпАП.

На доводи апеляційної скарги щодо невручення ОСОБА_1 письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, слід зазначити, що діючим законодавством не передбачено вручення письмового направлення водію, оскільки такий огляд проводиться у присутності поліцейського, який має забезпечити доставку особи, яка погодилася на проходження відповідного огляду, однак ОСОБА_1 відмовилася від огляду.

Перевіряючи доводи сторони захисту щодо проходження ОСОБА_1 медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння за її самостійним зверненням, суддя апеляційного суду виходить з наступного.

Так, відповідно до ч.4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Суддя апеляційного наголошує, що оскільки ОСОБА_1 проходила медичний огляд самостійно у відсутності поліцейського, наданий нею висновок лікаря, що у неї ознак сп`яніння не виявлено 19 вересня 2025 року о 23 год. 15 хв., є недійсним відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП

На посилання ОСОБА_1 про те, що під час складання протоколу тривала ракетна небезпека слід зазначити, що матеріалами справи не підтверджується факт того, що ОСОБА_1 зазначав поліцейським про намір пройти до укриття під час дії повітряної тривоги, як і не зазначала про факт надання відмови через дію повітряної тривоги та те, що вона готова пройти огляд після закінчення її дії.

На аргументи сторони захисту про наявну травму у ОСОБА_1 під час її огляду на стан наркотичного сп`яніння слід зазначити, що відеозапис події засвідчує про відсутність з боку водія ОСОБА_1 будь яких скарг про погіршення стану її здоров`я під час спілкування з працівниками поліції або вимоги щодо надання їй медичної допомоги.

Відповідаючи на доводи апелянта про порушення судом права на захист ОСОБА_1 , оскільки справу розглянуто за її відсутністю, суддя апеляційного суду зазначає, що матеріалами справи підтверджується факт належного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце судового засідання в суді першої інстанції, яке було призначене на 16 жовтня 2025 року (а.с. 16). Однак в судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила.

Крім того, права передбачені ст. 268 КУпАП були поновленні ОСОБА_1 шляхом призначення апеляційної скарги її захисника до розгляду та виклику до суду апеляційної інстанції. В свою чергу, суд апеляційної інстанції переконався у обізнаності ОСОБА_1 про судовий розгляд справи та надання їй можливості бути присутньою в суді апеляційної інстанції, надавати пояснення і користуватися передбаченими ст. 268 КУпАП правами, і остання скористався таким правом.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, слід звернути увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Отарової Ірини Валеріївни, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задовлення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 16 жовтня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 336/9667/25