Справа № 464/7604/25 Головуючий у 1 інстанції: Шашуріна Г. О.
Провадження № 33/811/1874/25 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 25 листопада 2025 року,

встановив:

цієї постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 26 жовтня 2025 року о 13 год 40 хв на вулиці Пасічна Вулецька у місті Львові, керуючи автомобілем марки «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_1 не був уважний, не відреагував на зміну дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Mercedes» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , який внаслідок інерційного руху зіткнувся з автомобілем марки «Skoda» номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , яка пригальмувала попереду. У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 2.3б; 13.1 ПДР України.

На вказану постанову особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову змінити в частині призначеного покарання, а саме змінити з позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців, на покарання у вигляду штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування зазначає, що міра покарання, що застосована до нього не відповідає меті Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зауважує, що він свою у вчиненому визнав повністю та покаявся; своїми діями сприяв суду в розгляді справи (дав пояснення, жодного разу не клопотав про перенесення дати розгляду справи, неодноразово та вчасно прибував до суду, тощо); вчинене ним правопорушення є необережним, умислу на досягнення негативних наслідків в нього не було; матеріальні збитки внаслідок ДТП є незначними та безсумнівно будуть в повному обсязі відшкодовані страховиком (так як його цивільна відповідальність на момент події була застрахована); будь-яких претензій зі сторони потерпілих до нього немає; у минулому він до адміністративної відповідальності не притягувався; вчинене ним правопорушення не є у формі грубого порушення, а також не являється ні повторним, ні систематичним; обтяжуючі обставини відсутні; обставин, які б характеризували його з негативного боку, судом не здобуто.

Поряд з цим зазначає, що не малозначним для призначення покарання в цій справи є те, що на даний час в України діє воєнний стан, що він являється командиром військової частини, що військова частина має пряме і безпосереднє відношення до автомобільної техніки, що по ходу службових обв`язків він повинен бути мобільним у пересуванні, що у штатному розписі водія командира військової частини не має.

У судове засідання апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення апеляційного розгляду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи від такого не надходило.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка вказаної особи в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підтримання доводів поданої апеляційної скарги, думку потерпілої ОСОБА_2 , яка не заперечила проти апеляційних вимог, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що таку слід задоволити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

Разом з цим, при накладенні адміністративного стягнення суддею не в повній мірі були враховані положення ст. 33 КУпАП.

Відповідно до вимог даної норми закону при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Згідно з ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

Санкцією ст. 124 КУпАП передбачені стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

У судовому засіданні ОСОБА_1 просив змінити постанову суду першої інстанції в частині накладення стягнення. Пояснив, що вчинене ним правопорушення є необережним, умислу на досягнення негативних наслідків в нього не було, матеріальні збитки внаслідок ДТП є незначними та безсумнівно будуть в повному обсязі відшкодовані страховиком, а також зауважив, що він являється командиром військової частини і по своїх службових обов`язках повинен бути мобільним у пересуванні, а у разі застосування позбавлення права керування транспортними засобами, буде поставлено під загрозу належне виконання ввіреною йому військовою частиною службових завдань, що в подальшому відобразиться на виконанні бойових завдань окремими підрозділами ЗСУ, а відтак і на обороноздатність країни.

У судовому засіданні апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_2 повідомила, що жодних претензій до громадянина ОСОБА_1 немає, та не заперечила проти апеляційних вимог останнього.

Як вбачається з постанови судді, накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, за наявності в санкції ст. 124 КУпАП альтернативного більш м`якого виду стягнення у виді штрафу, місцевий суд не перевірив та не врахував належним чином даних про особу ОСОБА_1 .

Апеляційний суд дійшов висновку, що позбавивши ОСОБА_1 права керувати транспортними засобами за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суддя першої інстанції, обрала адміністративне стягнення, яке за своїм видом є надто суворим.

Зокрема, суддею першої інстанції в порушення вимог ст. 33 КУпАП, належним чином не враховано характеру вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

З врахуванням конкретних обставин справи, особи ОСОБА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, щиро розкаявся у вчиненому, визнав свою вину, потерпілі претензій до нього не мають, застосоване відносно нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців є надто суворим, а тому таке слід змінити та обрати стягнення у виді штрафу.

Таким чином, апеляційний суд, прийшов до переконання, що застосоване до ОСОБА_1 стягнення слід змінити на штраф в межах санкції ст. 124 КУпАП, а саме накласти на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн, що буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_1 , нових правопорушень.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд-,

постановив:

апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задоволити.

Постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 25 листопада 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я. Гончарук