КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 373/2580/25

10 грудня 2025 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ - Ратнікової В.М.

при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постановуПереяславського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2025 року в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

в с т а н о в и в :

Постановою Переяславського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Не погодившись з вказаною постановою суду першої інстанції, 24 жовтня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив суд постанову Переяславського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2025 рокускасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню через неповноту та поверхневе дослідження доказів і встановлення обставин справи про адміністративне правопорушення, односторонність дослідження доказів, що призвело до визнання його винним у вчиненні адмінпорушення за результатами розгляду вказаної справи.

Зазначає, що 19.08.2025 року, близко 19 год. 10 хв., він, перебуваючи за кермом власного автомобіля марки «Хюндай Акцент», д.н.з. НОМЕР_1 ,рухався по автодорозі м. Переяслав - с. Воскресінське, разом з ним в салоні автомобіля перебував в якості пасажира гр. ОСОБА_2 , який в подальшому і був свідком цієї події. В цей час йому на зустріч рухався автомобіль патрульної поліції, який змусив його зупинитись. Після зупинки працівники поліції підійшли до його автомобіля та повідомили про причину зупинки та попросили надати документи, які надають право керувати транспортним засобом, що він і виконав. В подальшому,працівниками поліції було повідомлено, що з огляду на його зовнішність та фізичний стан він має ознаки наркотичного сп?яніння та запропонували йому пройти медичне освідування нафакт перебування у стані наркотичного сп?яніння у Бориспільській БЛІЛ. Оскільки наркотичних засобіввін не вживає та ніколи не вживав, відчуваючи впевненість у тому, що працівники поліції незаконно йогозвинувачують у вживанні наркотичних засобів та керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп?яніння, він погодився на пропозицію пройти огляд з метою довести свою непричетність до вказаних дій.

Зазначає, що працівники поліції викликали на місце його зупинки працівників карного розшуку, які по прибуттю на місце провели обшук його автомобіля, як він зрозумів, на факт зберігання наркотичних речовин, але таких виявлено не було. При цьому, жодного процесуального документу, який стосувався проведення обшуку автомобіля працівниками поліції не складалося. Даний факт підтверджується фрагментом відеозапису № 1, наданим працівниками поліції, який здійснений в період часу з19 год. 18 хв. до 19 год. 28 хв. 46 с.

В подальшому,працівники поліції,користуючись йогорозгубленим станом (після звинувачень у вживанні наркотиків, проведенням обшуків в автомобілі, повідомленнями про наявні у нього проблеми з ТЦК та СП) вчинили провокацію, з метою спонукання його до вчинення адміністративного правопорушення, а саме: почали маніпулювати та вводити його в оману,попереджаючи, що якщо вінпогоджується їхати до Бориспільської БЛІЛ м. Бориспіль для проходження медичного огляду на стан наркотичного сп?яніння, його автомобіль буде поміщено до штраф майданчик, оскільки автомобіль заважатиме безпеці дорожнього руху (зафіксовано на відео N?2 o 19 год. 33 хв. 30 с.).

Вважає, що вказаними вище маніпуляціями та психологічним тиском (погрозою позбавлення його майна, а саме,автомобіля, який будепоміщено на штраф майданчик) працівники поліції фактично спровокували та змусили його відмовитись від проходження медичного огляду, на який він був згоден відразу, задля збереження свого майна в цілісності.

Зазначає, що під час складання відносно ньогопротоколу про адміністративне правопорушення та проведення обшуку автомобіля, йому ніхто з працівників поліції не запропонував скористатись правовою допомогою, а лише залякуваннями спонукали відмовитись від проходження медичного огляду, чим фактично спровокували вчинення ним згідно ст. 9 КУПАП адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУПАП.

Таким чином вважає, що він добровільно погоджувався пройти медичний огляд на стан сп?яніння в Бориспільській лікарні, а в подальшому від проходження медичного огляду відмовився, так як був змушений до цього під моральним та психологічним тиском працівників поліції.

Підтвердження факту провокації з боку працівників поліції, маніпуляцій та психологічного тиску на нього є той факт, що після складання адміністративного протоколу відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівники поліції без складання відносно нього протоколу адміністративного затримання доставили його до ІНФОРМАЦІЯ_2 а, при цьому залишивши автомобіль на місці зупинки- автодорога «м. Переяслав - с. Воскресінське».

Зазначає, що при розгляді справи у Переяславському міськрайонному суді було допитано свідка гр. ОСОБА_2 , який підтвердив факт надання ним згоди на проходження медичного огляду в Бориспільській лікарні та підтвердив факт його відмови від такого огляду узв?язку зістрахом, що автомобіль заберуть на штраф майданчик.

Вважає, що факт провокації його працівниками поліції на вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП в частині відмови від проходження медичного огляду, в суді першої інстанції не досліджувався.

Зазначає, що судом також досліджено відеозапис з боді-камери поліцейських, який був долучений до адміністративного протоколу і складався із 6 фрагментів, де зафіксовано його згоду на проходження огляду і відмову від його проходження, однак судом не встановлено наявність у справі будь яких супровідних документів, які б засвідчували походження цього відео та підставу його долучення до адміністративного матеріалу, як того вимагає розділ ІІ п.5 та розділу VIII п. 1,2,5,6,7 та 9 наказу МВС України № 1026 від 18.12.2018 року «Про затвердження інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису».

Вказаний факт надання та приєднання відеозаписів (як доказу) без супровідних документів та шести окремими фрагментами, в порушення вимог наказу МВС України № 1026 від 18.12.2018 року, може свідчити про монтування працівниками доказів, які лише вигідні для доведення його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, але з відсутністю відеозаписів, які доводять відсутністьв його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та встановлення всіх обставин справи, як того вимагають ст.ст. 280, 251 КУпАП.

Вважає, що судом першої інстанції не враховано неодноразовий факт його згоди на проведення медичного огляду на встановлення факту перебування в стані наркотичного сп?яніння в Бориспільській лікарні, але взято до уваги лише факт його відмови від проведення огляду.

В судовому засіданні апеляційного суду особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Бабанін Артем Миколайович повністю підтримали доводи апеляційної скарги та просили скаргу задовольнити.

Представник Київської міської прокуратури в судове засідання не з?явився, про день та час розгляду справи прокуратура повідомлена у встановленому законом порядку, участь свого представника в судовому засіданні прокуратура не забезпечила, а тому суд вважає можливим розгляд справи у відсутності представника прокуратури.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Початок форми

Кінець форми

Початок форми

Кінець форми

Початок форми

Кінець форми

Початок форми

Кінець форми

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 252 КУпАП визначає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Розділом 2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 року за №1306 передбачено обов`язки водіїв транспортних засобів.

Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Приписами частини першої статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та, накладаючи на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, суд першої інстанції посилався на те, що з досліджених доказів встановлено наявність діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченогоч.1 ст. 130 КУпАП, а саме, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно протоколу серії ЕПР 1№428182, складеного поліцейським відділу поліції №1 (м.Переяслав-Хмельницький) Бориспільського районного управління поліції ГУНП в Київській обл. капралом поліції Тихоновим В.В., 19.08.2025 року, о 19:10 год, на дорозі між м. Переяслав та с. Воскресінське водій гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість шкіри обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку, у медичному закладі відмовився, що зафіксовано на нагрудну бодікамеру 859510. Чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

До протоколу додані: направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП Бориспільська БЛІЛ, акт огляду на стан сп'яніння, довідки, рапорт, відеозапис з портативного реєстратора.

Дослідивши вказані докази суд встановив наступне.

З наявного в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що водій транспортного засобу ОСОБА_1 направляється до КНП Бориспільська БЛІЛ для проходження огляду на стан сп'яніння так як у нього виявлені ознаки сп`яніння: звужені чи дуже розширені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя. Огляд не проводився.

З акту огляду на стан алкогольного сп'яніння вбачається, що у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп?яніння: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя. Огляд не проводився.

Згідно довідки т.в.о. начальника майора поліції Дениса Свириденко відповідно до інформаційного порталу Національної поліції України підсистеми «Адміністративна практика»-за ознакою повторності щодо вчинення правопорушень за ст. 130 КУпАП гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 не значиться.

Згідно довідки т.в.о. начальника відділу поліції № 1 м. Переяслав ГУ НП в Київській області майора поліції Дениса Свириденка, відповідно до інформаційного порталу Національної поліції України водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував посвідчення водія серії НОМЕР_2 на право керування транспортними засобами категорії «В».

Із рапорта поліцейського СРПП ВП №1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області капрала поліції Владислава Тихонова вбачається, що19.08.2025 року, перебуваючи на добовому чергуванні у складі автопатруля «Градус 110», під час складання адміністративного протоколу серії ЕПР1 №428182 за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній надав посвідчення водія серії НОМЕР_2 у мобільному застосунку «ДІЯ».

Будь-яких невідповідностей протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 , вимогам ст. 256 КУпАП судом, не встановлено.

В свою чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються іншими наявними у матеріалах справи доказами.

З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, на вимогу працівника поліції від проходження в установленому порядку огляду на місці за допомогою спеціальних технічних засобів та/або в закладі охорони здоров`я для визначення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння, а суб`єктивна сторона передбачає умисну форму вини.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103.

За правилами ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно з п. 2 Інструкції № 1452/735 та п. 2 Порядку № 1103 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.4 Інструкції ознаками алкогольного сп'яніння є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 4 вказаної Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

У п. 12 розділу ІІ Інструкції №1452/735 визначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння, є підставою для притягнення його до відповідальності за ст. 130 КУпАП.

З долученого до матеріалів справи в якості доказу відеозапису події з портативної камери поліцейського вбачається, що працівники поліції, рухаючись на службовому авто за допомогою звукового сигналу зупинили транспортний засіб марки «Хюндай Акцент», д.н.з. НОМЕР_1 , що рухався у зустрічному напрямку. Вийшовши із автомобіля, працівник поліції підійшов до водія, представився та запитав, чому останній не користується ременем безпеки під час руху, та попросив посвідчення водія. Водій показав посвідчення водія та техпаспорт у застосунку «Дія». Водієм виявився ОСОБА_1 , який на запитання поліцейського повідомив, що страховка на автомобіль у нього закінчилась. На запитання поліцейського, чи вживав що водій наркотичні засоби, останній повідомив, що ні.

На місце запинки автомобіля патрульними прибули ще два працівники поліції, які провели обшук автомобіля.

Працівник поліції перевірив реакцію зіниць водія ОСОБА_1 на світло та повідомив, що зіниці очей не реагують на світло. Після цього поліцейський запитав водія ОСОБА_1 , чи поїде він лікарню в Бориспіль для проходження огляду, на що останній зазначив, шо «поїхали».

На запитання працівника поліції чи вживав водій наркотичні засоби, останній повідомив, що ні, на що працівник поліції зазначив, що поїхали в Бориспіль ( час на відео 19:26:24).

В подальшому, на запитання поліцейського чи поїде водій в Бориспіль проходити огляд на стан наркотичного сп'яніння водій зазначив, що не вживав. Також працівник поліції повідомив, що оскільки машина заважає безпеці дорожнього руху, автомобіль ОСОБА_1 буде поміщено на штраф майданчик ( час на відео 19:33:34).

Водій попросив час, щоб зателефонувати тверезому водію, який забере автомобіль, поліцейські дозволили це зробити (19:34:29).

Після спілкування водія по телефону, працівник поліції вкотре, з огляду на явні ознаки наркотичного сп'яніння, запропонував ОСОБА_1 пройти освідування на стан наркотичного сп'яніння у Бориспільській БЛІЛ, на що останній повідомив, що відмовляється ( час на відео 19:36:54).

В подальшому поліцейський повідомив, що на водія буде складено адміністративний протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП ( час на відео 19:36:55).

Водію було роз'яснено його права ( час на відео 19:37:10).

Після складення адміністративних матеріалів поліцейським було оголошено зміст протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП та постанови, водій проставив свій підпис у матеріалах та йому було видано їх копії ( час на відео 20:05:54-20:08:36).

Аналіз вказаних відеозаписів, що були долучені, як докази до матеріалів справи, свідчить про те, що факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у запропонований працівником поліції спосіб у медичному закладі повністю підтверджується встановленими суддею суду першої інстанції обставинами справи про адміністративне правопорушення та знайшов своє підтвердження під час перегляду справи апеляційним судом. Така відмова було зафіксована на бодікамеру працівника поліції. Час на відео 19:36:54.

При цьому, суд зауважує, що вимога поліцейського про необхідність проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан наркотичного сп`яніння була чіткою і зрозумілою для сприйняття. На відеозаписі відображено чітку відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_1 зобов`язаний був виконати вимогу працівника поліції про проходження огляду на стан сп`яніння незалежно від його згоди чи незгоди із діями поліції. Зазначене прямо передбачено абз. 3 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати, передбачені законом вимоги поліції, в тому числі, про проходження огляду на стан сп`яніння.

Долучені до матеріалів справи відеозаписисвідчать про дотримання працівниками поліції вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року під час проведення огляду водія ОСОБА_1 .

Відеозапис є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, оскільки на ньому зафіксована подія правопорушення.

Відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Усім зазначеним доказам, а саме: протоколу серії ЕПР1 №428182, направленню від 19.08.2025 року, акту огляду на стан сп'яніння, відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, суд першої інстанції надав належну оцінку та законно визнав винним ОСОБА_1 у порушенні пункту 2.5 Правил дорожнього руху та вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги щодо неповного та поверхневого дослідження доказів і встановлення судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи, не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається, що усі обставини справи суддею були досліджені всебічно, повно і об`єктивно, висновки судді ґрунтуються на наявних у справі доказах та відповідають вимогам закону.

Посилання апелянта на те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та проведення обшуку автомобіля ніхто із працівників поліції не запропонував йому скористатися послугами правової допомоги, суд апеляційної інстанції відхиляє як такі, що спростовуються матеріалами справи, а саме: відеозаписом із нагрудної камери працівника поліції, з якої вбачається що водію було роз'яснено його права ( час на відео 19:37:10). Окрім того, про ознайомлення водія із його правами свідчить і його підпис у протоколі серії ЕПР 1№428182.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що маніпуляціями та психологічним тиском а саме: погрозою позбавлення його майна- автомобіля, який будепоміщено на штраф майданчик, працівники поліції фактично спровокували та змусили його відмовитись від проходження медичного огляду, на який він був згоден відразу,для збереження свого майна, суд апеляційної інстанції відхиляє, з огляду на наступне.

Пунктом 2 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735, визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Саме ці дискреційні повноваження поліцейського дають йому право самостійно визначати наявність чи відсутність підстав для проведення огляду водія на стан сп`яніння.

При цьому, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Згідно п 2.Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого

постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1102 тимчасове затримання транспортного засобу проводиться поліцейським у разі наявності в нього підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою - четвертою, шостою і сьомою статті 121, статтею 121-3, частинами третьою, п`ятою - сьомою статті 122 (у частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою - четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно п 2- 1.Порядку, за наявності правових підстав, передбачених пунктом 2 цього Порядку, тимчасове затримання транспортного засобу проводиться шляхом його блокування або доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку.

Тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку проводиться виключно за умов, що розміщення такого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху чи створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, або на місцях, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома).

Як вбачається із дослідженого судом відеозапису події із нагрудної камери працівника поліції ( час на відео 19:33:34) поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що оскільки його автомобіль заважає безпеці дорожнього руху, то автомобіль буде поміщено на штраф майданчик.

Тобто, такі дії поліцейського грунтуються на вимогах п 2.Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Українивід 17 грудня 2008 р. № 1102.

Окрім того, з відеозапису також вбачається, що працівниками поліції було надано час водію - ОСОБА_1 знайти тверезого водія, який би міг забрати автомобіль.

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги про те, що такі дії та заяви поліцейського є маніпуляцією чи психологічним тиском, направленими на спонукання ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, є безпідставними та необгрунтованими.

Більше того, підписавши протокол про адміністративне правопорушення, будь-яких заперечень щодо його складення чи пояснень ОСОБА_1 не надав.

Дії поліцейського, який провів огляд та складав протокол про адмінпорушення відносно ОСОБА_1 , останній в установленому законом порядку не оскаржував, будь-яких зауважень щодо оформлення протоколу не подавав. Не звертався ОСОБА_1 до компетентних органів із заявами про неправильність дій чи порушення його прав поліцейськими під час складання протоколу, який було йому зачитано.

Безпідставними суд апеляційної інстанції також вважає посилання ОСОБА_1 на те, що судом першої інстанції не встановлено наявність у справі будь яких супровідних документів, які б засвідчували походження долученого до справи доказу- відео з камери поліцейського, як того вимагає розділ ІІ п.5 та розділу VIII п. 1,2,5,6,7 та 9 наказу МВС України N? 1026 від 18.12.2018 «Про затвердження інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису», з огляду на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 428182, складеного відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП в п.10 зазначено, що до протоколу долучається технічний запис відеореєстратора 859510. Саме вказаний технічний запис був досліджений судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції.

Відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року, зареєстрованого в МЮ України за № 28/322999 від 11.01.2019 року, портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.

Разом з тим, ні діючим законодавством, ні вищезазначеною Інструкцією не передбачено приєднання до матеріалів адміністративного провадження повного відеозапису з початку виконання службових обов`язків поліцейським. В даному випадку до матеріалів адміністративного провадження приєднані ті частини запису, які стосуються безпосередньо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, ст. 251 КУпАП встановлені джерела доказів у справах про адміністративні правопорушення. При цьому, вказаною нормою закону не встановлено вичерпний перелік документів чи інших джерел інформації, які можуть бути доказами.

Таким чином, відеозапис, що міститься в матеріалах справи та який містить фактичні дані щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, є належним доказом у справі про адміністративне правопорушення, як це передбачено ст. 251 КУпАП.

З вказаних 6 відеозаписів чітко вбачається, що на них зафіксовано, що водій ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння у закладі охорони здоров?я відмовився. ОСОБА_1 не заперечував, що на долученому до справи відеозапису він та його транспортний засіб.

Підстави вважати вказаний відеозапис неналежним та недопустимим доказом у суду апеляційної інстанції відсутні, оскільки на ньому зафіксовані процесуальні дії, що підтверджують порушення вимог п. 2.5 ПДР ОСОБА_1 .

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння є порушенням вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху і утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Будь - яких істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки судді суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній постанові, про доведеність вини ОСОБА_1 та могли б бути підставою для її скасування або зміни, скаржником не наведено та під час апеляційного перегляду не встановлено. Такі доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятою суддею постановою, проте висновків судді не спростовують.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 2 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Керуючись, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Переяславського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: