ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/8544/25 Головуючий в 1 інст. Зарютін П.В.
Провадження №33/807/1229/25 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Крошки В.В., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Крошки В.В. на постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 7 жовтня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 місяців, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що 16 серпня 2025 року о 21-28 год., в м. Запоріжжя, по вул. Іванова, 1А, ОСОБА_1 , керував т/з SsangYong Korando, н/з НОМЕР_2 , при цьому був обмежений у праві керування т/з, згідно постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування т/з від 13.05.2019 року ВП № 22336258 Комунарського відділу ДВС ГТУЮ в Запорізькій області.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Крошка В.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що судом неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права, що потягло за собою неповне з`ясування всіх обставин справи.

Вказує, що судом не поставлено під сумнів наявність постанови від 13 травня 2019 року ВП22336258 Комунарського відділу ДВС ГТУЮ в Запорізькій області, обізнаність ОСОБА_1 про її існування, отриманні ним для виконання, не направлено запит та не запропоновано ОСОБА_1 надати докази його звернення до Комунарського ВДВС та відповіді на підтвердження факту отримання копії постанови про тимчасове обмеження в праві керування ТЗ.

Звертає увагу, що ОСОБА_1 був позбавлений судом права надати пояснення по справі та надати докази, оскільки було проігноровано його заяву про відкладення розгляду справи.

Наголосив, що після судового засідання, яке відбулося 7 жовтня 2025 року, ОСОБА_1 прибув 9 жовтня 2025 року до Комунарського відділу ДВС ГТУЮ в Запорізькій області для з`ясування факту його обізнаності про дату отримання ним постанови по ВП22336258 щодо обмеження права керування транспортним засобом, де 10 жовтня 2025 року ним отримана постанова про скасування, у тому числі, тимчасового обмеження боржника у праві керування.

Отже сторона захисту вважає, що наведене засвідчує те, що працівники поліції оформлюють протокол про порушення ОСОБА_1 ч. 3 ст. 126 КУпАП на підставі подій, які відбулися 13 травня 2019 року, а суд розглядає матеріали про факт порушення (несплати аліментів, та як наслідок обмеження права керувати тз) враховуючи ці події станом на 7 жовтня 2025 року. Тобто, суд послався на події, що мали місце 6 років потому.

Звертає увагу, що суд, не досліджуючи чи притягався або не притягався ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності, застосував до нього найсуворіший вид стягнення за ч. 3 ст. 126 КУпАП - п`ять місяців позбавлення права керування, замість трьох.

Стверджує, що судом не враховано те, що ОСОБА_1 проживає разом із батьками пенсіонерами, тато є інвалідом 1 групи та потребує сторонньої допомоги, постійного відвідування лікаря та проведення медичних процедур, які неможливо здійснити без керування ТЗ. Крім того, ОСОБА_1 працює на посаді менеджера з постачання та збуту і в своїй роботі використовує службовий вантажний автомобіль.

Отже, з метою забезпечення своєї родини необхідними потребами та отримання доходу від роботи, ОСОБА_1 необхідно право керування ТЗ.

Просить скасувати постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 7 жовтня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної ї відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП, провадження в справі закрити.

Окрім вимог щодо скасування даної постанови, просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на поважність причини його пропуску.

В обґрунтування своїх доводів зазначив, що ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваного рішення лише 16 жовтня 2025 року та після укладення договору про надання правової допомоги і збору підтверджуючих документів його невинуватості, захисник звернувся до апеляційної інстанції з апеляційною скаргою.

Отже вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови судді суду першої інстанції, нею пропущений з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи, доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, враховуючи, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладені в клопотанні доводи, суддя апеляційного суду, з урахування положень ст. 294 КУпАП, вважає за можливе визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк апеляційного оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 7 жовтня 2025 року.

Враховуючи належне повідомлення ОСОБА_1 про час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції, шляхом доставки смс повідомлення (згідно вимог Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2003 р. п. № 28), присутність його захисника адвоката Крошки В.В. та відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 , що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши адвоката Крошку В.В., який підтримав апеляційну скаргу, просив змінити накладене на ОСОБА_1 стягнення, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду змінити.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При винесенні оскаржуваної постанови суддею суду першої інстанції вказані вимоги були дотримані.

Диспозиція ч. 3 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суддя зробив висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема:

- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 425297 від 16 серпня 2025 року, який складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП;

- копією постанови головного державного виконавця Комунарської державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління Міністерства юстиції у Запорізькій області ВП № 22336258 від 13 травня 2019 року, про встановлення ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

- довідкою з бази даних підсистеми «Адмінпрактика», а саме інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України, відповідно до якої відносно ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. (ВП № 22336358 від 13.05.2019 р.)

- відеозаписом події, яким зафіксовано керування ОСОБА_1 транспортним засобом, факт обізнаності ОСОБА_1 про обмеження права керування ним транспортними засобами за несплату аліментів.

В апеляційної скарзі не наведено переконливих доводів, підтверджених відповідними доказами, які б давали ставити під сумнів встановлені місцевим судом фактичні обставини справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Письмові докази, наявні в матеріалах адміністративного провадження, в повній мірі дозволяють встановити обставини, які мають значення для розгляду даної справи щодо ОСОБА_1 , а переконливих підстав для сумнівів з приводу обставин, які наведено у письмових доказах, не встановлено.

Доводи апеляційної скарги, що суд в оскаржуваному рішення послався на події, що мали місце 6 років не є слушними, оскільки на дату складання протоколу та розгляду справи в суді першої інстанції, встановлене відносно ОСОБА_1 тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі не було скасовано.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 був позбавлений судом права надати пояснення по справі та надати докази, оскільки було проігноровано його заяву про відкладення розгляду справи є неспроможними, оскільки матеріалами справи не підтверджується звернення ОСОБА_1 з відповідною заявою до суду. Крім того, зміст оскаржуваної постанови засвідчує, що ОСОБА_1 приймав участь в розгляді справи та надав суду пояснення по сутті складеного відносно нього протоколу.

Таким чином, суддя місцевого суду прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП.

Між тим, суддя апеляційного суду вважає, що наявні підстави для зміни постанови в частині накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення інкримінованого йому правопорушення, з огляду на наступне.

Так, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України; при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руку, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ст. 33 КУпАП).

Санкція частини 3 статті 126 КУпАП передбачає позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП мало місце, проте він вперше притягується до адміністративної відповідальності, проживає з батьком, який є інвалідом 1 групи, потребує сторонньої допомоги, постійного відвідування лікаря та проведення медичних процедур, які складно здійснити без керування транспортними засобами, працює на посаді менеджера з постачання та збуту, і в своїй роботі використовує службовий вантажний автомобіль, сплатив заборгованість по аліментам на утримання дитини у повному обсязі, внаслідок чого скасовано відносно нього тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами на час апеляційного розгляду справи.

Отже, враховуючи позитивні дані стосовно особи ОСОБА_1 , суддя апеляційного суду вважає за можливе змінити стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції частини 3 статті 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Даних, які б вказували, що лише позбавлення права керування транспортними засобами на строк 5 місяців відносно ОСОБА_1 зможе досягти мети адміністративного стягнення у матеріалах провадженні не міститься. Навпаки, встановлені данні про особу ОСОБА_1 свідчать про невідповідність накладеного стягнення особі правопорушника через суворість.

Сукупність вказаних вище обставин свідчить про обґрунтованість доводів апеляційної скарги сторони захисту щодо зміни застосованого відносно ОСОБА_1 стягнення, а тому апеляційний суд вважає за необхідне її задовольнити частково та змінити постанову місцевого суду.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Крошці Володимиру Вікторовичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 7 жовтня 2025 року.

Апеляційну скаргу адвоката Крошки Володимира Вікторовичу, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 7 жовтня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, змінити.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяці.

В іншій частині - постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 336/8544/25