ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 рокуСправа № 495/369/25
Номер провадження 3/495/244/2025

Cуддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Братків І.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює,

за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИЛА :

21.01.2025 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №577852 від 10.01.2025 з доданими до нього матеріалами відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 10.01.2025 о 14 год 10 хв. в Одеській обл., Білгород-Дністровський р-н., с. Старокозаче, вул. Соборна, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Мерседес д/з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, у лікаря нарколога та продуття газоаналізатора Драгер відмовився під відеозапис.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату та місце слухання справи повідомлявся належним.

26.02.2025 на адресу суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_1 , з яких вбачається наступне.

Так, дійсно 10.01.2025, він керуючи автомобілем MERCEDES BENZ 190, р.н. НОМЕР_1 , був зупинений капітаном поліції Богдановим М. Ф. Представник поліції зазначив, що він перебуває у стані алкогольного сп?яніння та відносно нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП. Даний факт він заперечив та погодився пройти медичний огляд на стан сп?яніння на місці зупинки.

Однак капітан поліції ОСОБА_2 почав психологічно тиснути на нього та зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення відносно мене буде складено у будь-якому випадку, а тому тягнути час з проходженням медичного огляду на стан сп?яніння не має сенсу.

В подальшому капітан поліції ОСОБА_2 «проінструктував» його та зазначив, що зараз під відеофіксацію буде відтворено його керуванням транспортним засобом, що він маю сісти у автомобіль та проїхати невелику відстань так, щоб його керування можна було зафіксувати.

Також капітан поліції вказав фрази, які він повинен сказати під відеофіксацію після його зупинки, зокрема, підтвердити під відеофіксацію, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп?яніння, та що він відмовляється від проходження медичного огляду.

Після такого тиску він я був змушений виконати вимоги працівника поліції та відтворити його керування транспортним засобом під відеофіксацію та вказати всі, зазначені працівником поліції, фрази, хоча фактично він не перебував у стані алкогольного сп?яніння.

Відтак, вважає, що через неправомірну поведінку поліцейського, а також психологічний тиск з його боку, справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно нього має бути закрита.

26.02.2025 на адресу суду від захисника ОСОБА_1 - адвоката Рикун А.В. надійшло клопотання про визнання доданих до справи відеозаписів недопустимими та недостовірними доказами.

З даного клопотання вбачається, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення у відношення ОСОБА_1 міститься одне відео.

В порушення вищезазначених норм чинного законодавства, відеозйомка велась не на службову камеру (боді камеру, відеореєстратор), а на особистий телефон інспектора поліції. Окрім того, з доданого відеозапису неможливо встановити дату та час виконання поліцейським своїх повноважень, не зафіксовано роз?яснення прав та процедури проведення огляду на стан сп?яніння, відсутній процес складання адміністративного протоколу та вручення останнього ОСОБА_3 .

Отже, до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не долучено належним чином підтверджений відеозапис з нагрудної камери (боді камери)/ відеореєстратора працівника патрульної поліції, котрий здійснював оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення з моменту початку виконання службових обов?язків та до повного завершення складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 , у зв?язку з чим даний відеоматеріал є неналежним доказом.

Крім того, наданий до суду відеодоказ через втручання в них сторонніх осіб є недостовірним, оскільки не містять повного перебігу обставин та подій.

26.02.2025 на адресу суду від захисника ОСОБА_1 - адвоката Рикун А.В. надійшло клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з якого вбачається наступне.

ОСОБА_1 заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення та наголошує суду, що матеріали адміністративної справи не містять належних та допустимих доказів, які підтверджують його вину, зокрема, сторона захисту вважає неналежними та недопустимими наявні у матеріалах справи наступні докази: відеозапис, що обгрунтовую наступним.

В матеріалах справи міститься доданий працівником поліції відеоматеріал, в якому не зображено дату та час, не зафіксовано роз?яснення прав та процедури проведення огляду на стан сп?яніння, відсутній процес складання адміністративного протоколу та вручення останнього ОСОБА_3 .

Водночас, всупереч вищенаведеним нормам працівник поліції до матеріалів справи не надав інформацію на які технічні прилади або технічні засоби велася відеофіксація.

Також, працівником поліції не роз?яснено з яких причин включення портативного відеореєстратора відбулося не з моменту початку виконання службових обов?язків та закінчилося до повного завершення складання протоколу про адміністративне правопорушення.

У матеріалах справи відсутній оригінал відеозапису з нагрудної камери, а лише міститься копія відео з особистого телефону поліцейського, тобто відсутне джерело походження відеозапису. Таким чином, відеозапис, долучений поліцейським до матеріалів справи не може бути взятий до уваги як належний доказ. Не долучені до справи працівниками поліції свідоцтва, що стосується технічного приладу «відеокамери», що не дають можливості встановити той факт, що відеозапис на камеру у відношенні ОСОБА_1 було проведено спеціальним технічним засобом, який входить до вичерпного переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах поліції для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху. Ці обставини в свою чергу позбавляють можливості перевірити та зробити висновок про те, чи були поліцейським, під час складання даного протоколу, дотримані вимоги законодавства щодо оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, складання направлення, роз?яснення його прав під час складання протоколу, та чи не було порушено прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час його складання.

Отже, до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не долучено належним чином підтверджений відеозапис з нагрудної камери (боді камери)/ відеореєстратора працівника патрульної поліції, котрий здійснював оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення з моменту початку виконання службових обов?язків та до повного завершення складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 , у зв?язку з чим даний відеоматеріал не може прийнятий судом як належний доказ.

Зветрає увагу, що в даному випадку у капітана поліції ОСОБА_2 були відсутні чітко визначені законодавством підстави для зупинки транспортного засобу. Більше того, поліцейським не було поінформовано ОСОБА_4 про конкретну, реальну та дійсну причину зупинки транспортного засобу.

Так, поліцейським ОСОБА_2 було незаконно зупинено транспортний засіб ОСОБА_4 через відсутність увімкнених денних ходових вогнів, оскільки 10.01.2025 о 14:15 год. згідно протоколу серії ААД N?577852, ОСОБА_4 зупинено в межах населеного пункту с. Старокозаче Одеської області по вул. Соборній. Згідно правил дорожнього руху денні ходові вогні потрібно вмикати в світлу пору доби поза межами населених пунктів (п. 9.8 ПДР).

Згідно пояснень ОСОБА_4 , працівник поліції перед увімкненням камери особистого телефону провів «інструктаж» для водія, що саме останній повинен сказати на камеру виключно в тому руслі подій, які працівнику поліції були більш вигідними для складання в подальшому протоколу про адміністративне правопорушення, не маючи на те достатніх підстав, проявляючи упередженість до водія ОСОБА_4 , залякуючи його «обов`язковим» складанням протоколу.

По своїй суті, виходячи зі змісту відеозапису, працівник поліції Богданов М.Ф., своїми діями, фактично змусив водія ОСОБА_1 оговорити себе. Визнати вину за вчинення адміністративного правопорушення, яке водієм не вчинялось.

З приводу вищевказаних неправомірних дій поліцейського Богданова М.Ф., водієм ОСОБА_1 подано відповідну письмову скаргу до ОРУП N? 2 ГУНП в Одеській області. Станом на сьогоднішній день дана скарга залишається не розглянутою.

Отже, працівник поліції проігнорував положення КУпАП, профільної Інструкції, Порядку та грубо порушив порядок і процедуру проведення огляду особи на стан алкогольного сп?яніння та незаконно склав постанову про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД N?577852 від 10.01.2025, складений відносно ОСОБА_4 , сам по собі не є головним доказом події правопорушення.

Так, протокол про адміністративне правопорушення складено за відмову ОСОБА_1 від проходження процедури огляду на стан сп?яніння.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД N?577852 від 10.01.2025, складений відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки фактичні обставини, викладені у протоколі, не підтверджуються сукупністю доказів, а отже, протокол не відповідає вимозі його достовірності.

У зв`язку із вище викладеним просив суд закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення №495/369/25, у відношенні ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУ пАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, оцінивши в сукупності всі докази, суд доходить такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Верховний Суд України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу №524/5741/16-а зауважив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП, є зокрема керування транспортними засобами особами в стані алкогольного/наркотичного сп`яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Отже, при наявності у особи яка керувала транспортним засобом ознак алкогольного сп`яніння, як і відмова такої особи від проходження огляду на стан сп`яніння є підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.5Правил дорожнього рухуУкраїни, визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена матеріалами справи, дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні, які відповідно до ст. 251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №577852 від 10.01.2025;

- направленням на огляд до КНП ООМЦПЗ ООР водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.01.2025, яким порушник не скористався, оскільки з направлення вбачається, що огляд не проводився;

- відео з нагрудної камери, яким зафіксовано відмова ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також іншими матеріалами справи.

Жодних доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності та допустимості вищевказаних матеріалів правопорушником суду не надано.

Не знайшли свого підтвердження доводи про вчинений психологічний тиск на ОСОБА_1 з боку поліцейських, які оформляли матеріали про адміністративні правопорушення щодо нього. Відеозапис не містить ознак здійснення тиску на водія, погроз чи залякування.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про те, що запис відзнятий не на портативний відеореестратор, а на власний мобільний телефон, слід звернути увагу на таке.

Право поліцейського на фото та відео фіксування за допомогою технічних приладів і технічних засобів закріплено у Законі України «Про Національну поліцію» (ст.31) та Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026 і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за №28/32999.

З самого відеозапису є очевидним, що цей запис здійснювався працівниками поліції, які оформлювали адміністративний матеріал. Ніким не заперечується того факту, що події за участю ОСОБА_1 , що зафіксовані вищевказаним відеозаписом, мали місце, та відносяться саме до цієї справи.

Те, що відеозапис здійснений на власний мобільний телефон працівників поліції, не свідчить про недопустимість вказаного запису як доказу.

В свою чергу, використання працівниками поліції власної техніки для фіксування правопорушення не заборонено Законом України "Про Національну поліцію" та нормами КУпАП.

Також вказаний відеозапис не є єдиним доказом у справі, цей запис узгоджується з іншими доказами, на які послався суд в своїй постанові.

Відомостей про те, що відеофіксація здійснювалась за допомогою недозволенного технічного засобу чи з порушенням вимог закону, в матеріалах справи немає.

Порушень з боку поліцейських, які б тягли за собою визнання доказів недопустимими, не убачається.

За таких обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважаю, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин судом не встановлено.

За таких обставин, зважаючи на вищевикладене, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.

Відтак, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий та сімейний стан, суддя приходить до висновку про доцільність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

При призначенні стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами суд враховує дані про наявність у ОСОБА_1 посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 25.08.2023.

У разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, згідно ч. 1 ст.40-1КУпАП сплачується судовий збір, який становить 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 40-1, 130, 283-285 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИЛА :

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн. 60 коп.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 10 /десяти/ днів з дня її винесення.

Згідно зі ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

Згідно із ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання становить три місяці.

Суддя Ірина БРАТКІВ