Красилівський районний суд Хмельницької області
_____________________________________________________________________________
Справа №: 677/2083/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.12.2025 м.Красилів

Суддя Красилівського районного суду Хмельницької області Васільєв С.В., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з відділу поліції №4 Хмельницького РУП ГУНП України в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фізична особа- підприємець,

- за ч.1 ст. 156 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ВАД №421010 від 13.11.2025, 01.09.2025 близько 13:34 год. гр.. ОСОБА_1 , перебуваючи на робочому місці у торговому приміщенні «Екзотік» за адресою: м. Красилів, вул. Булаєнка, 11, здійснила продаж однієї пляшки 0,5 л наповненої етиловим спиртом без марки акцизного податку за 70 грн. для гр. ОСОБА_2 , чим порушила вимоги п.16 ст. 62 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Вказано, що зазначеним вчинила адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 1 ст. 156 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, не визнала. Зазначила, що нею, по- перше, взагалі не здійснюється продаж товарів без марок акцизного податку, а по-друге у дату та час, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, вона не перебувала на робочому місці, а була з дитиною на шкільному святі (перший дзвоник)

Представник ВнП №4 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області Ружицький Б.П. зазначив, що він безпосередньо не бачив продажу ОСОБА_1 товару без марки акцизного податку, протокол було складено на підставі відомостей, наданих ОСОБА_2 .

Також суд викликав у судове засідання за клопотанням працівника поліції як свідка ОСОБА_3 (для чого судове засідання було відкладено на іншу дату), однак останній не з`явився (хоча працівник поліції підтвердив вручення повістки свідку).

Клопотань про відкладення розгляду справи не заявлялось.

Заслухавши пояснення учасників, та дослідивши письмові матеріали справи, в т.ч.: протокол про адміністративне правопорушення ВАД №421010 від 13.11.2025 (з поясненнями: я не працювала, була з дитиною на першому дзвонику), протокол особистого огляду та огляду речей від 01.09.2025, письмові пояснення ОСОБА_1 (згідно яких вона спирту не продавала), письмові пояснення ОСОБА_2 (згідно яких він купив у ОСОБА_4 0,5 л етилового спирту вартістю 70 грн.), висновок експерта від 19.09.2025, матеріали відеозапису, суд звертає увагу на таке.

Диспозицією ч. 1 ст. 156 КУпАП передбачено відповідальність за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Відповідно до п.п.14.1.107 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України марка акцизного податку - це спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Отже, ознаками складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП є роздрібна або оптова торгівля алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Письмові пояснення ОСОБА_2 , в яких зазначено, що він купив у ОСОБА_4 за 70 грн. 0,5 л етилового спирту, не є беззаперечним доказом вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки вказане не звільняє суд від всебічної, повної та неупередженої перевірки та оцінки його показань окремо та всієї доказової бази у сукупності.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення "поза розумним сумнівом". Така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі "Коробов проти України"). Приймаючи до уваги дане рішення, суд керується саме цим принципом поза розумним сумнівом, зміст якого також сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Верховний Суд у постанові від 13 березня 2024 року у справі №953/3558/22 вказав, що обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для визнання винуватості доведеною поза розумним сумнівом версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що стосуються події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Таким чином, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене, і обвинувачений є винним у вчиненні цього правопорушення.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту.

Будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, має бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі № 759/30/18.

Єдиним доказом на підтвердження факту здійснення продажу етилового спирту ОСОБА_1 є лише письмові пояснення свідка ОСОБА_2 .

Водночас, оцінюючи письмові пояснення ОСОБА_2 , суд враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 27.06.2019 (справа №560/751/17), згідно із яким: «26. Суд зауважує, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. 27. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. 32.. щодо пояснень, то вказані пояснення не є належними доказами правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому їх покази не можуть бути беззаперечним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення».

Згідно із ч.5 та ч.6 ст.13 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів»: «5. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. 6. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права».

Враховуючи наведений висновок Верховного Суду, самі лише письмові пояснення ОСОБА_2 не можуть бути прийняті як належний доказ у справі, оскільки ця особа безпосередньо в судовому засіданні пояснень не надавав, а при відібранні пояснень поліцейським він не був попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384,385 КК України.

Відповідно до пункту 39 постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

З огляду на вищезазначені обставини, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, поза розумним сумнівом.

Відповідно до положень п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки суду не надано безспірних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, суд вважає, що її вина належним чином не доведена, тому справу необхідно закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Як зазначено у ч. 1 ст. 265 КУпАП, вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей реалізують.

Однак, в матеріалах адміністративної справи відсутні документи про вилучення речей та документів.

Оскільки стаття 4 Закону України «Про судовий збір» та стаття 40-1 КУпАП передбачають, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.156, ст.245, п.1 ч.1 ст.247, 251, 280, ст.ст. 283-285 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.156 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається через Красилівський районний суд Хмельницької області.

Суддя С. В. Васільєв