ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/3322/25 Справа № 192/2189/25 Суддя у 1-й інстанції - Щербина Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:

захисника (в режимі відеоконференції) Конюшка Д. Ю.

апеляційну скаргу захисника Конюшка Д. Ю. на постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2025 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

яку визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно із оскарженою постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 05 серпня 2025 року о 12 годині 30 хвилин в с. Кам`яне на автодорозі Н-08 Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя 440 км Дніпровського району Дніпропетровської області керувала транспортним засобом «SKODA FABIA», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (надто звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, поведінка, яка не відповідає обстановці). Від проходження огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у закладі охорони здоров`я категорично відмовилась, що зафіксовано за допомогою нагрудної відеокамери поліцейського № 797495. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 2.5 ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Конюшко Д. Б. просить поновити строк апеляційного оскарження, оскаржену постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обгрунтування клопотання про поновлення строку, вказує, що ОСОБА_1 у судове засідання не викликали, а захисника не було підключено до відеоконференції за його клопотанням, копію постанови направлено не було. Про існування постанови захисник дізнався лише 15.11.2025 року шляхом самостійного моніторингу ЄДРСР.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що судом першої інстанції було порушено право на захист, оскільки захисником було тричі подано клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, але судове засідання було проведено один раз з його участю в режимі відеоконфереції, а закінчено розгляд та винесено постанову за його відсутності.

Вказує, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши захисника Конюшка Д. Б., який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав та просив її задовольнити; вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Вирішуючи клопотання захисника про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне його задовольнити, оскільки розгляд справи було проведено за відсутності ОСОБА_1 та її захисника Конюшка Д. Б., у зв`язку із чим з метою забезпечення стороні захисту доступу до правосуддя та права на апеляційне оскарження судового рішення, а також уникнення надмірного формалізму, вказаний строк підлягає поновленню.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги по суті оскарженої постанови суду, апеляційний суд зважає на те, що відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Викладений у постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає таким, що відповідає фактичним обставинам та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом співробітника поліції, згідно якого 05.08.2025 року о 12:30 год. під час патрулювання с. Кам`яне автодорога Н -08 Бориспіль - Дніпро -Запоріжжя, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «SKODA FABIA», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (надто звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, поведінка яка не відповідає обстановці). Від проходження огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у закладі охорони здоров`я категорично відмовилась, від керування відсторонена, шляхом блокування, що зафіксовано за допомогою нагрудної відеокамери поліцейського № 797495; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому зазначено, що у результаті огляду поліцейським виявлені у водія ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння: надто звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, поведінка яка не відповідає обстановці, від огляду відмовилась; відеозаписом.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно із якими водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Зважаючи на те, що матеріалами справи факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння, запропонованого їй співробітниками поліції, підтверджується поза розумним сумнівом, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

У відповідності до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливо м лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у неї ознаки наркотичного сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно неї уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Доводи апелянта про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не обгрунтовують апеляційні вимоги, оскільки спростовуються наявними матеріалами справи.

Так, з відеозапису вбачається, що працівниками поліції було зупинено водія ОСОБА_1 та виявлено у останньої ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, поведінка яка не відповідає обстановці. Після чого запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі в встановленому законом порядку, нащо ОСОБА_1 відмовилась, категорично зазначивши ...ні, я відмовляюсь... (час відеозапису 12:42:49).

Апеляційні доводи захисника про порушення права на захист під час розгляду справи в суді першої інстанції мають формальний характер та спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції у цій частині акцентує увагу на тому, що в апеляційному розгляді брав участь захисник, при цьому сторона захисту не була позбавлена можливості надати усні та/або письмові пояснення, заявляти клопотання, надавати докази та реалізувати інші права, які могли бути використані в суді першої інстанції, у тому самому обсязі. Відтак будь-які обмеження, які сторона захисту могла зазнати, є компенсованими у межах апеляційного провадження, а підстав для скасування у зв`язку із ними правильного по суті судового рішення не вбачається. Належить додатково зазначити, що захисник в апеляційній скарзі не вказує, яким чином відсутність ОСОБА_1 в суді першої інстанції вплинула на правильність висновків суду, покладених в основу оскарженої постанови.

Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення істотних порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановленого Інструкцією, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735.

Під час апеляційного перегляду не встановлено порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

З огляду на викладене вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 251, 252, 280, 283, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Строк апеляційного оскарження поновити.

Апеляційну скаргу захисника Конюшка Д. Б. - залишити без задоволення.

Постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 , яку визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця