Тарутинський районний суд Одеської області
_____________________________________________________________________________________
Справа № 514/118/25
Провадження по справі № 3/514/88/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2025 року с-ще Бессарабське

Тарутинський районний суд Одеської області в складі

головуючого - судді Кирилюк І.М.,

при секретарі Куруч І.П.,

розглянувши матеріали протоколу про адміністративне правопорушення, які надійшли від відділення поліції №2 Болградського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого кочегаром у школі с. Матильдівка, одруженого, на утриманні троє неповнолітніх дітей, до адміністративної відповідальності не притягувався,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

23 січня 2025 року до Тарутинського районного суду Одеської області надійшли зазначені матеріали протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від серія ЕПР1 №223356, складеним поліцейським відділення поліції №2 Болградського РВП ГУНП в Одеській області, капралом поліції Васильєвим О.О., 17.01.2025 року о 15 год 31 хв по вулиці Шевченко, 4, с. Матильдівка Болградського району Одеської області ОСОБА_1 керував мотоблоком в складі з причепом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю із порожнини роту). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність встановлена ст. 130 ч.1 КУпАП.

У судовому засіданні 17.02.20025 взяв участь ОСОБА_1 , який свою вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що у зазначений у протоколі день він не вживав алкогольні напої, займався хатніми справами. В його господарстві є мотоблок і він використовував його для вивозу будівельного сміття. Від його будинку до сміттєзвалища близько 100 м, це ґрунтова дорога і в той час, коли він вивозив з дому сміття його зупинили працівники поліції. Чому його теща ОСОБА_2 сказала, що він випив два стакана вина він пояснити не може. Від проходження огляду на стан сп`яніння він не відмовлявся, просив провести таких огляд у присутності понятих, оскільки не довіряє поліцейським. Протокол в його присутності не складали і він його не підписував.

Просив викликати в якості свідка ОСОБА_2 у зв`язку з чим оголошувалась оголошена перерва до 26.03.2025р.

У судове засідання 26.03.2025 з`явились ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_3 пояснила суду, що ОСОБА_1 доводиться їй зятем. У той день вона була на роботі та фізично не могла бачити щоб ОСОБА_1 вживав спиртні напої. Сказане нею поліцейським - є реакцією на їх дії.

До матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення додані:

направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився;

акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з якого убачається, що огляд проведений візуально за ознаками (різкий запах алкогольного з порожнити рота, почервоніння очей);

рапорт інспектора СРПП ВнП №2 Болградського РВП ГУНП в Одеській області капрала поліції Васильєва О. на ім`я начальника відділення поліції №2 В. Чолака про фіксацію правопорушення та відмови порушника надати письмові пояснення;

копія паспорту стосовно ОСОБА_1 ;

довідка інспектора САП Болградського РВП ГУНП в Одеській області ст. лейтенанта поліції Г. Трофименко проте, що ОСОБА_1 впродовж календарного року не притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, посвідчення водія згідно бази не отримував;

відеозапис з нагрудної відеокамери поліцейських.

В судовому засіданні за допомогою технічних засобів відтворено збережені на CD (а.с.7) записи події по факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що відбулась 17.01.2025 року.

Із відеозапису нагрудних відеореєстраторів убачається, що ОСОБА_1 рухається на мотоблоці по ґрунтовій дорозі, після зупинки поліцейськими пояснив, що він вивозить будівельне сміття на сміттєзвалище зі свого двору. Пройти огляд на стан сп`яніння відмовився, посилаючись на відсутність понятих та заперечуючи факт перебування у такому стані.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, переглянувши у судовому засіданні відеозаписи, суд дійшов таких висновків.

Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КупАП).

За приписами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з пунктом 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за недотримання цього правила встановлена ч.1 ст.130 КУпАП, згідно з якою відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції має наслідком застосування санкцій у вигляді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі Порядок), а також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за № 1413/27858 (далі - Інструкція).

Згідно з пунктом 2 Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Пунктом 3 Інструкції визначені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;поведінка, що не відповідає обстановці.

Як зазначив поліцейський у протоколі, він «відчув різкий запах алкоголю з порожнини рота» ОСОБА_1 . Разом з цим, як убачається з відео ОСОБА_1 чітко відповідав на запитання поліцейського, у нього відсутнє порушення координації руху, поведінка відповідала обстановці, тобто жодних з наведених вище ознак, окрім твердження поліцейського, який і складав протокол, відеозапис не підтвердив.

За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення (стаття 254 КУпАП).

Складання протоколу про адміністративне правопорушення передує стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення.

Оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі здійснюється згідно з Інструкцією, затвердженій наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 (зареєстрованій в Міністерстві юстиціїУкраїни10 листопада 2015 року за № 1408/27853).

Протокол має бути складеним у письмовій формі відповідно до вимог статті 254 КУпАП. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу про адміністративне правопорушення в ньому робиться відповідний запис.

Процес складання протоколу та відмову ОСОБА_1 підписати протокол на відео не зафіксовано.

Крім того, додане до протоколу про адміністративне правопорушення направлення до медичного закладу для огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , в якому записано, що він відмовився від нього, суд не може прийняти як доказ на підтвердження його вини, оскільки він складений і підписаний тільки поліцейським, а водію на підпис та ознайомлення не надавався.

Зазначене є підставою для закриття провадження в справі за недоведеністю належними доказами складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Водночас суд зазначає наступне.

Законом України «Про дорожній рух», який є ключовим у регулюванні суспільних відносин у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначено, що учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До таких учасників належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин ( ст.14 Закону) .

Норми вказаного Закону передбачають, що у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль ( ст.29 Закону).

До керування транспортним засобом допускається кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.

Питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України, ст. 41 Закону).

ПДР встановлює єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

ПДР визначає права та обов`язки учасників дорожнього руху, а саме: водіїв, пішоходів, пасажирів, велосипедистів, осіб, які керують гужовим транспортом і погоничів тварин.

Загальними положеннями ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила (п.п.1.3,1.4. ПДР).

У розумінні ПДР водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі (п.1.10 ПДР).

Пунктом п.2.9 (а) ПДР встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

Згідно з вимогами пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказаним регулятивним нормам ПДР кореспондує охоронна норма ст. 130 КУпАП, яка встановлює несприятливі наслідки за невиконання таких правил для осіб, яким вони адресовані.

Згідно з ч.1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави дійти висновку, що суб`єктом такого правопорушення є особа, яка здійснює керування транспортним засобом, тобто виконує функцію водія під час руху транспортного засобу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 керував мотоблоком у складі з причепом. Транспортування сміття здійснював по грунтовій дорозі з двору власного домоволодіння до сміттєзвалища, відстань до якого, зі слів ОСОБА_1 , складає 100 м.

Згідно з технічними характеристиками мотоблок - це універсальний інструмент для виконання широкого спектру сільськогосподарських робіт на середніх і великих ділянках. Оснащений дизельним двигуном, він забезпечує оптимальну потужність для обробки різних типів ґрунту. Мотоблок має механічну коробку передач, що дозволяє регулювати швидкість і потужність залежно від умов роботи. Завдяки своїй міцній конструкції та можливості підключення навісного обладнання, такого як плуг, підгортальник, і культиватор, мотоблок ідеально підходить для оранки, посадки, підгортання та інших завдань.

Таким чином мотоблок є сільськогосподарським знаряддям ручного управління для обробки ґрунту та проведення сільськогосподарських робіт і не є транспортним засобом у розумінні ПДР.

Цей сільськогосподарський інструмент (знаряддя) можливо використовувати з додатковим обладнанням, серед іншого таким як причіп (візок).

Згідно з п.1.10 ПДР причіп є транспортним засобом призначеним для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортних засобів належать також напівпричепи і причепи-розпуски. Отже причіп з`єднаний з мотоблоком не є транспортним засобом у розумінні ПДР також.

Оскільки мотоблоки не підпадають під уніфіковане у ПДР визначення транспортного засобу, механічного транспортного засобу, вимоги Закону України «Про дорожній рух» щодо обов`язкової реєстрації в органах МВС та інших визначених законом установах, до використання на дорогах не поширюються на таке знаряддя, а на особу, яка керує таким знаряддям не покладений обов`язок пройти курс навчання за відповідними програмами, та отримувати права на керування.

Слід зазначити, що законодавець розділяє (диференціює) відповідальність за порушення правил дорожнього руху для водіїв, осіб, які виконують функцію водія, та інших учасників дорожнього руху.

Так ч.3 ст. 127 КУпАП встановлені негативні наслідки за порушення правил дорожнього руху у стані сп`яніння для пішоходів, велосипедистів, осіб, які керують гужовим транспортом, погоничів тварин.

Використання в житті мотоблоків з причепом фактично замінило людям у сільських місцевостях гужовий транспорт, через свою меншу затратність в утриманні та зручність. Це стало поширеним явищем у суспільстві, а отже участь осіб, які керують мотоблоками у дорожньому русі мала б бути врегульована на законодавчому рівні.

Дійсно, з огляду на використання такого знаряддя для перевезення в межах господарства та/або на невеликих відстанях у сільських місцевостях сільськогосподарської продукції, робітників, інструментів, тощо, а також кінцеву мету такого використання, - мотоблок з причепом, як складну річ (у розумінні ст. 188 ЦК України), можливо визначити як транспортний засіб у широкому тлумаченні цього поняття.

Проте постає питання, чи може суд шляхом правозастосовних практик долати такі прогалини у законодавстві.

Згідно з п.22 ст. 92 Конституції України встановлено, що виключно законами визначаються діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них.

Таким чином не можуть створюватись, змінюватися склади правопорушень та встановлюватися санкції за них на підставі аналогії закону.

Позаяк притягнення особи до адміністративної відповідальності завжди пов`язане з обмеженням прав та свобод, визначення складу правопорушення та міри відповідальності за таке діяння є прерогативою законодавчого органу влади відповідно до конституційного принципу поділу влади у суспільстві. Не можуть бути обмежені права і свободи особи у таких справах судом шляхом тлумачення у процесі правозастосування. Сумніви, що виникають у процесі інтерпретації норм, які регулюють такі відносини ,мають тлумачитися на користь громадянина.

В іншому разі, буде порушений принцип юридичної визначеності.

Венеційська Комісія у документі «Мірило правовладдя» визначила покажчики дотримання такого принципу, серед іншого це - передбачність актів права, коли акти мають бути сформульовані з достатньою чіткістю та зрозумілістю, щоб суб`єкти права мали змогу впорядкувати свою поведінку згідно з ними.

Суд погоджується, що проблема керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є важливою, актуальною у суспільстві та потребує відповідного реагування. Проте з огляду на наведене вище, а також позбавлення суду можливості вирішувати подібні справи з дотриманням конституційного принципу індивідуалізації відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення (ст. 61 Конституції України, ст. 38 КУпАП), за яким вид та розмір адміністративного стягнення нерозривно пов`язані з характером вчиненого правопорушення, особою порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, - рішення про притягнення особи до відповідальності не відповідатиме принципу верховенства права, застосування якого є конституційним обов`язком суду.

Підсумовуючи наведене, за наслідками розгляду вказаної справи суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 245, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну справу стосовно ОСОБА_1 провадженням закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів до Одеського апеляційного суду з дня її проголошення.

Суддя І.М. Кирилюк