ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 р.

Суддя Марганецького міського суду Дніпропетровської області Нанічкіна Н.М., розглянувши матеріали, що надійшли з ВП № 1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 , місце роботи не повідомив,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

12 червня 2025 року о 18-55 годині ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, млява мова, нестійка хода керував транспортним засобом KIA SORENTO, державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул.Оксамитова в місті Марганець Дніпропетровської області. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху. По факту даного правопорушення працівниками поліції складено протокол серії ЕПР 1 №359810 за ст.130 ч.1 КУпАП.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, пояснень не надав.

У судовому засіданні захисник підтримала своє клопотання та просила його задовольнити.

17 грудня 2025 року від захисника надійшло клопотання, у якому вона просила суд закрити провадження у адміністративній справі № 180/1168/25 щодо ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення. ОСОБА_1 наразі та на час оформлення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення знаходиться в статусі військовослужбовця ЗСУ, що підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а отже щодо нього діяв спеціальний порядок огляду виключно уповноваженими посадовими особами військової служби правопорядку у ЗСУ, а не працівниками Національної поліції України. Після встановлення особи водія, який мав статус діючого військовослужбовця ЗСУ на час оформлення щодо нього будучи достеменно обізнаними зі статусом водія, пропонують йому пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Отже працівниками поліції не було дотримано установленого законом порядку передбаченого ч.2-7 ст.266-1 КУпАП, а тому вся процедура, яку застосували до особи ОСОБА_1 , згідно з категоричними приписами ч.9 ст.266-1 КУпАП, є недійсною, а її результати недопустимими доказами, оскільки отримані всупереч умовам і порядку, встановленим законом. ОСОБА_1 погоджується з тим, що водієві заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, однак, встановлення такого стану повинно здійснюватися у чітких межах закону, недотримання якого є безумовною підставою для закриття провадження.

Вислухавши захисника, оглянувши в судовому засіданні відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, дослідивши матеріали справи, суддя вважає доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з таких підстав.

Статтею 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, як за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення повністю доведена і підтверджена протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №359810 від 12 червня 2025 року; направленням на огляд особи з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; відеозаписом, рапортом працівника поліції.

Так, з відеозапису з боді камери поліцейського вбачається, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер» як на місці зупинки транспортного засобу, так і у відповідному медичному закладі, на що останній відмовився.

У відповідності до запису відмова ОСОБА_1 має добровільний характер, не є наслідком впливу чи інших неправомірних дій працівників поліції.

Доводи сторони захисту про те, що оскільки водій є військовослужбовцем, а огляд на стан сп`яніння повинен був проводитися працівниками ВСП, як це передбачено ст.266-1 КУпАП, - є помилковим з наступних підстав.

Так, за змістом ст.266-1 КпАП України огляд на стан сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром, лише щодо військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.

Також відповідно до ст.266-1 КпАП України огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Аналіз положень ст. 266-1 КУпАП свідчить про те, що даною нормою права не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом.

Тобто, положення ст.266-1 КУпАП стосуються лише військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень.

Таким чином, для військовослужбовців, які керують транспортним засобом застосовується порядок проходження огляду, передбачений ст.266 КУпАП, які проводять працівники Національної поліції.

Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.15 КУпАП, військовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. При порушенні правил дорожнього руху водіями транспортних засобів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту військовослужбовцями строкової служби, а також вчиненні ними військових адміністративних правопорушень, передбачених главою 13-Б цього Кодексу, штраф як адміністративне стягнення до них не застосовується.

Також, згідно з п. 1 розділу І Інструкції про організацію патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 10 жовтня 2016 року № 515 (далі Інструкція), ця інструкція визначає основні завдання, механізм організації та несення патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України (далі - Служба правопорядку) щодо забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців у місцях дислокації військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій (далі - військова частина), на вулицях і в громадських місцях, а також у військових містечках Збройних Сил України (далі - військові містечка), права та обов`язки патрулів і посадових осіб Служби правопорядку під час несення служби, порядок застосування ними заходів адміністративного примусу до військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів під час проходження зборів (далі - військовозобов`язані), а також працівників Збройних Сил України (далі - працівники) під час виконання ними службових обов`язків.

Відповідно до ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Отже, з наведеного вбачається, що військовослужбовці, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, і не виконують службові обов`язки, несуть відповідальність на загальних підставах.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що про місце роботи ОСОБА_1 працівникам поліції не повідомив.

Документів на те, що під час керування транспортним засобом він перебуває при виконання службових обов`язків, або що керує військовим транспортом, що належить ЗСУ, також працівникам поліції не надав.

Згідно відеозапису з нагрудних камер поліцейських, на відрізку запису 5 хвилин 17 секунд та 26 хвилини 45 секунд ОСОБА_1 говорить, що він приїхав «з нуля», у відпустку, однак, жодного разу під час спілкування з поліцейським не повідомив про те, що він виконує обов`язки військової служби.

Таким чином, протокол стосовно ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, а в його діях наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Інших доказів та доводів, які б спростовували вищевказані дані та обставини про вчинене адміністративне правопорушення, при розгляді справи не встановлено.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення на водіїв у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі ст.17 КУпАП, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Враховуючи характер правопорушення та особу винного, суд дійшов висновку, що до порушника слід застосувати стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Також, відповідно до ст.40-1 КУпАП з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130 ч.1, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривеньз позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 гривень.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення (ч.1 ст.307 КУпАП).

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Строк пред`явлення постанови про накладення адміністративного стягнення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Н. М. Нанічкіна