КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 371/1125/25 Апеляційне провадження № 33/824/5353/2025Головуючий у суді першої інстанції - Капшук Л.О. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Нежура В.А., розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Божком Михайлом Івановичем на постанову Миронівського районного суду Київської області від 07 жовтня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 06.07.2025 серії ЕПР1 № 383446, ОСОБА_1 цього ж дня о 20 год. 45 хв. керував транспортним засобом автомобілем марки «ЗАЗ-110307», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вул. Центральною с. Росава Обухівського району Київської області, поблизу буд. № 60, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (огляд проводився з використанням спеціального технічного приладу газоаналізатора «Alcotest Drager 6810», показник алкоголю становить 0,75 проміле), чим порушив вимоги пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР України), відповідальність за що передбачене частиною першою статті 130 КУпАП.

Постановою Миронівського районного суду Київської області від 07.10.2025 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000, 00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Не погоджуючись із постановою, ОСОБА_1 через свого захисника подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права просить скасувати постанову суду першої інстанції, прийняти нову, якою закрити провадження у справі.

Апеляційна скарга обґрунтовується тим, що не надавши ОСОБА_1 право виступити в судовому засіданні суд порушив право на захист останнього.

Вказано, що працівники поліції всупереч чинному законодавству, не маючи достатньо підстав вважати, що останній перебував у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, безпідставно примусили останнього пройти огляд на стан сп`яніння.

Зазначено, що ознаки сп`яніння є вигаданими працівниками поліції, що підтверджується відеозаписом. Також вказано на те, що відеозапис не є безперервним, поза кадром залишається значний відрізок події (з 20.50 год. по 21.27 год.).

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Божок М.І. підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Частиною першою статті 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з пунктом 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пункту 2.9 а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту з Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС і МОЗ України N? 1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція) ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають,зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Суд визнав ОСОБА_1 винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, посилаючись на те, що в матеріалах справи наявні належні, допустимі та достовірні докази, які в сукупності підтверджують факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд апеляційної інстанції погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Як встановлено судом, з відеозапису слідує, що працівники поліції зупинили транспортний засіб автомобіль марки «ЗАЗ-110307», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 працівник поліції виявив та повідомив йому ознаки алкогольного сп`яніння, запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу газоаналізатора «Драгер» або в медичному закладі, на що ОСОБА_1 спочатку відмовився, повідомивши працівників поліції, що не вживав алкогольних напоїв, а тому вважає, що не має підстав для проходження відповідного огляду.

Поряд з цим почав пропонувати працівникам поліції «вирішити питання якось по іншому». Працівники поліції декілька разів роз`яснили наслідки таких дій водія та попередили про кримінальну відповідальність за надання неправомірної винагороди працівникам правоохоронних органів, повторно запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Працівники поліції пояснили, що за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння щодо ОСОБА_1 буде складено протокол про адміністративне правопорушення, оскільки він має ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Водій ОСОБА_1 визнав, що вживав алкогольні напої напередодні, на запитання працівників поліції щодо об`ємів вжитих ним алкогольних напоїв, пояснив, що випив набагато більше ніж бокал пива, тому погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, результати якого не заперечував та спокійно надав пояснення і підписав протокол про адміністративне правопорушення.

Отож, відомості, які містяться на відеозаписі, свідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції під час проведення огляду та вимог статті 266 КУпАП.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, підтверджується даними письмових матеріалів справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 383446, результатами огляду технічним приладом газоаналізатором Drager «Alcotest 6810», направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.07.2025, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, пояснень ОСОБА_1 , а також постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №5159763 від 06.07.2025.

Посилання апелянта на те, що відеозапис не є безперервним і не охоплює весь проміжок часу з 20:50 до 21:27, суд відхиляє, оскільки відеозапис відображає всі події та обставини зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення. Вказаний відеозапис є одним із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУПАП.

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи скаржника про те, що у ОСОБА_1 відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, а працівники поліції безпідставно запропонували такий огляд, адже це питання суб`єктивної оцінки стану зробленого поліцейським. Тому саме останній, який не є лікарем, вирішує про наявність або відсутність ознак наркотичного сп`яніння.

Як встановлено судом, під час спілкування з водієм працівниками поліції було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема різкий запах алкоголю з порожнини рота, що прямо передбачено пунктом 3 розділу І Інструкції як підстава для проведення огляду.

Відтак, виявивши у водія ознаки алкогольного сп`яніння, працівник поліції має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан такого сп`яніння.

Право поліцейського виявляти водіїв із ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів унормовано Законами України «Про Національну поліцію», «Про дорожній рух», постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та вищезазначеною Інструкцією.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції права ОСОБА_1 на захист є безпідставними, адже як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи судом першої інстанції, що підтверджується направленим поштовим конвертом з повісткою, який повернувся до суду першої інстанції з відміткою про отримання. Однак, ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, а тому суд першої інстанції правомірно розглянув справу за відсутності правопорушника.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятим судом першої інстанції рішенням, однак висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, при розгляді даної справи суд першої інстанції дотримався вимог статей 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, за обставин, встановлених судом.

Згідно частини восьмої статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, постанови суду першої інстанції без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Божком Михайлом Івановичем залишити без задоволення.

Постанову Миронівського районного суду Київської області від 07 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду