Номер провадження: 33/813/1389/25
Головуючий у першій інстанції Федоренко Т. І.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., розглянувши апеляційну скаргу представника Одеської митниці Ревенко Т.А. на постанову Хаджибейського районного суду м. Одеси від 20.05.2025 року про відмову у задоволенні клопотання Одеської митниці Держмитслужби про вирішення питання про стягнення витрат, понесених митним органом за зберігання товарів за результатами розгляду матеріалів справи про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України,

встановив:

12.11.2024 року постановою Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 визнана винуватою за протоколом про порушення митних правил №0348/50000/24 від 22.03.2024 року у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, та на неї накладене адміністративне стягнення у виді конфіскації товарів безпосередніх товарів порушення митних правил, а саме тютюну без маркування (код УКТЗЕД2401 10) у кількості 3 кг, а також стягнуто судовий збір 605,60 грн. (справа №521/12352/24, провадження №3/521/7374/24, а.п.37-42).

14.01.2025 року постановою Одеського апеляційного суду змінено постанову місцевого суду від 12.11.2024 року, та викладено її абзац чотирнадцятий мотивувальної частини в такій редакції: «Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників процесу, оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд вважає, що особа, стосовно якої складено протокол, підлягає притягненню до адміністративної відповідальності та її дії кваліфікує за ч.1 ст.483 МК України за кваліфікуючими ознаками: вчинення дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням засобів та способів, що утруднюють виявлення таких товарів». В іншій частині постанову суду першої інстанції залишено без змін (справа №521/12352/24, провадження №33/813/228/25, а.п.77-82).

14.04.2025 року представник Одеської митниці Бурчо І. подала до місцевого суду клопотання про вирішення питання щодо стягнення витрат, понесених митним органом за зберігання товарів, відповідно до довідки про витрати митного органу в розмірі 304,88 грн по справі про порушення митних правил від 22.03.2024 року №0348/50000/24.

Оскарженою постановою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 20.05.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання Одеської митниці Держмитслужби про вирішення питання про стягнення витрат, понесених митним органом за зберігання товарів за результатами розгляду матеріалів справи про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Мотивуючи прийняте рішення, місцевий суд зазначив, що враховуючи постанову суду про накладення адміністративного стягнення у виді конфіскації товарів, що не передбачає повернення цих товарів його власнику, а конфіскований товар не є за своєю суттю тимчасово вилученим товаром, який підлягає поверненню його власнику, тому місцевий суд дійшов висновку, що до вказаного товару не може бути застосовано стягнення витрат за його зберігання, оскільки його повернення власнику не здійснювалося.

Не погоджуючись з постановою, представник Одеської митниці Держмитслужби Ревенко Т.А. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та постановити нову, якою вирішити питання щодо стягнення витрат, понесених митним органом за зберігання товарів, відповідно до довідки про витрати митного органу в розмірі 304,88 грн по справі про порушення митних правил від 22.03.2024 року №0348/50000/24.

Представник митниці посилається на те, що постанова місцевого суду є необґрунтованою та підлягає скасуванню, оскільки її винесено всупереч вимог ст.ст.520, 541 МК України щодо відшкодування витрат у справі про порушення митних правил особою щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Крім того, представник митниці просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки 20.05.2025 року судом було оголошено лише резолютивну частину постанови, 26.05.2025 року забезпечено надання загального доступу до тексту постанови через Єдиний державний реєстр судових рішень, 06.06.2025 року копія постанови надійшла на адресу Одеської митниці, після чого була подана апеляційна скарга.

З метою встановлення обставин, які слугували підставою для звернення представника митниці до суду апеляційної інстанції, апеляційним судом клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційна скарга були призначені до судового розгляду на 26.06.2025 року та на 15.07.2025 року. Однак, представником митниці доповнень до апеляційної скарги не подано, разом з цим до початку апеляційного розгляду, дослідивши матеріали адміністративної справи, апеляційним судом встановлені підстави для закриття апеляційного провадження, з таких підстав.

При розгляді зазначеного провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, у рішенні у справі «Мельник проти України» (Melnyk v. Ukraine) від 28.03.2006, заява №23436/03., констатовано, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (див. рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21.02.1975, серія A №18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Приписами ст.7 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Право доступу до суду апеляційної інстанції для оскарження рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд з метою перевірки законності та обґрунтованості рішення суду 1-ої інстанції.

Статтею 284 КУпАП передбачено, що по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно із рішенням Конституційного Суду України №2-рп/2015 від 31.03.2015, положення ч.2 ст.294 КУпАП щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене ч.1 ст.284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у ст. 24-1 КУпАП, про закриття справи.

Отже, з урахуванням вищевикладених положень законодавства, постанова Хаджибейського районного суду м. Одеси від 20.05.2025 року не підлягає апеляційному оскарженню, не зважаючи на зазначення щодо можливості її оскарження в резолютивній частині судового рішення.

Разом з тим, в діючому КУпАП відсутня норма, що прямо передбачала б порядок дій у випадку подання апеляційної скарги на постанову, яка не підлягає оскарженню, натомість ч.2 ст.294 КУпАП встановлює, що апеляційна скарга, подана після закінчення встановленого десятиденного строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19.02.2019 року (справа №569/17036/18), касаційний суд дійшов висновку про те, що після відкриття апеляційного провадження буде встановлено, що воно відкрите за апеляційною скаргою на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційний суд має постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження.

Статтею 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку. Саме тому апеляційна скарга на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, не може бути розглянута по суті, а відкрите (розпочате) апеляційне провадження за такою скаргою підлягає закриттю з урахуванням положень ч.6 ст.9 КПК.

Аналогічний підхід застосований Великою Палатою Верховного Суду, яка вважала за необхідне закрити касаційне провадження, відкрите за скаргою на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (постанова від 23.01.2019 року по справі №738/1482/16-к).

Отже, вважаю за необхідне закрити апеляційне провадження та застосувати аналогію права, а саме ч.4 ст.399 КПК України та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала, а саме представнику Одеської митниці Держмитслужби України Ревенко Т.В., у зв`язку з тим, що апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню.

Керуючись ст.ст. 7, 278, 294 КУпАП, ст.399 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника Одеської митниці Держмитслужби України Ревенко Т.А. на постанову Хаджибейського районного суду м. Одеси від 20.05.2025 року про відмову у задоволенні клопотання Одеської митниці Держмитслужби про вирішення питання про стягнення витрат, понесених митним органом за зберігання товарів за результатами розгляду матеріалів справи про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала, а саме представнику Одеської митниці Держмитслужби України Ревенко Т.В., у зв`язку з тим, що апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський