Провадження № 33/824/4491/2025 Суддя в II-й інстанції Ігнатюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

31 жовтня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисниці Калини О.Б., розглянувши справу за апеляційною скаргою захисниці Калини О.Б. на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 31 липня 2025 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 31 липня 2025 року на

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він, 10 червня 2025 року близько 10 години 01 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, повторно протягом року керував автомобілем «Хонда», номерний знак НОМЕР_1 , без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом.

У апеляційній скарзі захисниці із доповненнями указано на незаконність постанови судді в частині накладеного стягнення. Послалась на те, що місцевий суд в порушення вимог закону належним чином не з`ясував обставини справи, допустив поверхневий розгляд, викладені в постанові висновки не ґрунтуються на доказах та не відповідають фактичним обставинам справи. Вважала, що поліцейські запинили ОСОБА_1 за відсутності передбачених законом підстав для зупинки транспортного засобу. За відсутності передбачених законом підстав поліцейськими був проведений особистий огляд ОСОБА_1 та огляд його речей у відсутності понятих та не занесення до протоколу відповідних відомостей. Вважала, що докази, які містяться у матеріалах справи не дають підстав для визнання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Просила постанову скасувати, а провадження закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Окрім того захисницею заявлене клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, тобто із підстав, передбачених п.7 ст. 247 КУпАП.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та захисниці Калини О.Б., які апеляційну скаргу підтримали, підтвердили доводи цієї скарги і просили її задовольнити, клопотання про закриття справи із підстав закінчення строків накладення адміністративного стягнення також підтримали і просили його задовольнити; вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку, що апеляційна скарга і клопотання до задоволення не підлягають.

Висновки місцевого суду про доведення винуватості ОСОБА_1 у повторному протягом року керуванні транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом (будучи позбавленим права керування транспортним засобом) стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 363254 від 16 червня 2025 року в частині часу та місця вчинення адміністративного правопорушення, обставин його вчинення та даних про особу, яка його вчинила;

постановою ЕНА № 4602671 від 28.04.2025 року, відповідно до якого, на ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП накладене стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн.;

довідкою від 23.06.2025 року, відповідно до якої, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 зберігається у територіальному сервісному центрі № 8049;

відеозаписом, що зроблений за допомогою нагрудної камери поліцейського, яким підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом;

іншими доказами.

Дослідивши зібрані у справі докази та надавши їм належну юридичну оцінку місцевий суд дійшов до обґрунтованого висновку про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні поставленого йому у вину адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.5 ст. 126 КУпАП та із дотриманням вимог ст. 23 і ст. 33 КУпАП наклав на нього стягнення у межах санкції, передбаченої ч.5 ст. 126 КУпАП, належним чином мотивувавши своє рішення.

Апеляційна скарга не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого місцевим судом рішення.

Суд вважає, що у справі зібрана достатня кількість доказів, яким доводиться винуватість ОСОБА_1 у вчиненні поставленого йому у вину адміністративного правопорушення, розгляд справи проведений повно і всебічно, усі істотні для справи обставини з`ясовані із належною повнотою, висновки суду є належним чином обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 і, як наслідок, необхідності скасування оскаржуваної постанови не ґрунтуються на матеріалах справи. Так, із зазначеного вище відеозапису вбачається те, що поліцейськими до відома ОСОБА_1 була доведена причина зупинки транспортного засобу, якою було порушення вимог ПДР України із сторони останнього, що передбачено положеннями ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Окрім того, суд вважає, що наявність чи відсутність належної причини зупинки транспортного засобу жодним чином не може пливати на вирішення питання про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, оскільки зупинка транспортного засобу перебуває поза межами об`єктивної сторони даного адміністративного правопорушення.

Щодо проведення поверхневої перевірки, то можливість її проведення передбачена ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію». Окрім того факт проведення такої перевірки у будь-якому разі не може впливати на вирішення питання про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, оскільки ця перевірка перебувала поза межами процесу доказування винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а у ході цієї перевірки не було встановлено доказів, якими доводилась винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.

Наведене указує на необґрунтованість поданої апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Щодо клопотання захисниці про закриття провадження у справі із підстав, передбачених п.7 ст. 247 КУпАП, то суд вважає, що клопотання не підлягає до задоволення. Пунктом 7 ст. 247 КУпАП передбачена необхідність закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративних стягнень, передбачених ст. 38 КУпАП. Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбачене ч.5 ст. 126 КУпАП може бути накладено протягом трьох місяців з дня його вчинення. Відповідно до матеріалів справи адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було вчинене 10 червня 2025року, а адміністративне стягнення накладене 31 липня 2025 року, тобто адміністративне стягнення накладене в межах строку, передбаченого ст. 38 КУпАП. Суд зважає на те, що положеннями КУпАП не передбачено те, що час накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення визначається часом набрання законної сили постановою місцевого суду про накладення стягнення, що указує на необґрунтованість поданого клопотання та відсутності підстав для його задоволення.

Постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 31 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а у задоволенні апеляційної скарги відмовляє.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні апеляційної скарги захисниці Калини О.Б. відмовити.

Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 31 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ігнатюк О.В.