П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.12.2025 Справа №607/22732/25 Провадження №3/607/8213/2025

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Багрій Т.Я., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

ОСОБА_1 28 жовтня 2025 року о 01 год. 10 хв. в м.Тернопіль, по вул.Збаразька, 29, керував електросамокатом марки 549 electric.bike, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора ALCOTEST DRAGER 7510 OIML ARLM-0285 (повірка чинна до 17 червня 2026 року), результат огляду 0,35 проміле. З результатом огляду ОСОБА_1 згідний. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вини у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що відомості зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності, оскільки спиртних напоїв він не вживав та не перебував у стані алкогольного сп`яніння. Крім того він неповнолітній, при цьому протокол про адміністративне правопорушення складався за відсутності його батьків.

Проаналізувавши зібрані по справі докази та заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Попри те, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не визнав, його винуватістьдоводиться дослідженими в судовому засіданні доказами, перевіреними на їх допустимість, належність та достатність, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 496097 від 28 жовтня 2025 року, згідно з яким ОСОБА_1 28 жовтня 2025 року о 01 год. 10 хв. в м.Тернопіль, по вул.Збаразька, 29, керував електро-самокатом марки 549 electric.bike, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора ALCOTEST DRAGER 7510 OIML ARLM-0285 (повірка чинна до 17 червня 2026 року), результат огляду 0,35 проміле. З результатом огляду ОСОБА_1 згідний;

- відеозаписами, що містяться на оптичному носію інформації диску DVD-R, яким підтверджуються обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 496097 від 28 жовтня 2025 року. Так, з відеозапису під назвою export_zvyq5 вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції в ході керування електросамокатом. Після зупинки ОСОБА_1 , повідомив, що прямує додому. На запитання працівників поліції чи вживав він алкогольні напої ОСОБА_1 відповів, що вживав пиво (00:01:08). Після цього працівник поліції повідомив ОСОБА_1 виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя та поведінка, яка не відповідає обстановці. На пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням технічного приладу газоаналізатора ALCOTEST DRAGER ОСОБА_1 погодився. Результат огляду 0,35 проміле (00:05:52). ОСОБА_1 вказаного результату не заперечував, в медичний заклад їхати не бажав;

- роздруківкою результатів огляду за допомогою технічного приладу ALCOTEST DRAGER 7510 OIML ARLM-0285 від 28 жовтня 2025 року з якої вбачається, що результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння становить 0,35‰ (проміле);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння становить 0,35‰. Огляд проведений у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

У вказаному акті міститься підпис ОСОБА_1 про те, що з результатом огляду «згоден»;

- копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №П51QM074510325 (Alcotest 7510 OIML 0285), чинне до 17 червня 2026 року;

- даними рапорту поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП лейтенанта поліції Тракало Ю.В. від 28 жовтня 2025 року, зі змісту якого вбачається, що 28 жовтня 2025 року приблизно о 01 год. 10 хв. було зупинено електросамокат під керуванням ОСОБА_1 . За результатами огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння було встановлено, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи наведені докази, суд критично оцінює доводи ОСОБА_1 про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того суд враховує що у відповідності до ч.1 ст.270 КУпАП інтереси особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і потерпілого, які є неповнолітніми або особами, що через свої фізичні або психічні вади не можуть самі здійснювати свої права у справах про адміністративні правопорушення, мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники).

В ході спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не висловлював бажання про те, щоб при складанні протоколу про адміністративне правопорушення його інтереси представляли батьки.

Відповідно до ч.2 ст.13 КУпАП у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-2, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Суд вважає, що прийняття в даному випадку рішення про застосування відносно правопорушника заходу впливу у виді попередження, не відповідатиме принципу невідворотності, який передбачає неминучість настання адміністративної відповідальності для особи, яка вчинила адміністративний проступок, оскільки адміністративний проступок, на який не відреагувала держава, заподіює правопорядку серйозної шкоди, а безкарність правопорушника буде заохочувати його на вчинення нових проступків і буде подавати негативний приклад.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Таким чином, аналізуючи матеріали справи, суд приходить до переконання про наявність в матеріалах справи належних, достатніх і переконливих доказів, які б, поза розумним сумнівом, підтверджували, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, сімейний стан, вік, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, вважаю, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу.

При цьому, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність у виді накладення штрафу на водіїв з позбавленням права керування транспортними засобами і на інших осіб - накладення штрафу.

Як вбачається з довідки виданої старшим інспектором відділу адміністративної практики УПП в Тернопільській області Бучак І. від 28 жовтня 2025 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія не отримував.

З врахуванням наведеного, ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та відносно нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Згідно ст. 40-1 КУпАП слід стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 605,60 грн.

Керуючись статями 7, 9, 23, 36, 40-1, 130, 251, 280, 283, 284 КУпАП, суд, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 605 грн. 60 коп.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяТ. Я. Багрій