Справа №949/1630/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2025 року м.Дубровиця

Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Оборонова І.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли від ВП №1 Сарненського РВП ГУНП України в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

09 липня 2025 року о 19 год. 56 хв. по вулиці Богдана Хмельницького, в с. Людинь Сарненського району Рівненської області, ОСОБА_1 повторно протягом року керував транспортним засобом, а саме автомобілем марки «ВАЗ 2106» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатом проведеного тесту на вміст алкоголю у видихуваному повітрі газоаналізатором «Drager Alcotest 6810», показник якого становить 1,73 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 у графі пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зазначив, що перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Після надходження адміністративних матеріалів на розгляд до суду ОСОБА_1 неодноразово викликався до суду, однак конверти з поштовими повідомленнями повернулися до суду не врученими з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 1517, 1922, 24-25). Також він викликався до суду шляхом розміщення оголошення про його виклик на веб-порталі судової влади України (а.с. 18,23), однак у судове засідання не з`явився. Інших засобів зв`язку з особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема абонентського номера телефону чи електронної пошти, матеріали справи не містять.

Крім того, відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 був проінформований, що розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності буде проводитися в Дубровицькому районному суді Рівненської області. Вказаний факт підтверджується, як складеним протоколом (а.с.2), так і відеозаписом з боді-камери працівника поліції (а.с.13).

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.14) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого щодо них судового провадження.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України» зазначено, що сторона яка задіяна у ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна особа має право на розгляд її справи упродовж розумного строку судом встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти неї обвинувачення. Тому, розгляд даної справи без невиправданої затримки не буде відповідати інтересам особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнов проти України", в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Згідно ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд звертає увагу на те, що ч. 2 ст. 268 КУпАП не передбачено обов`язкової участі особи, яка притягається до відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 130 КУпАП.

З огляду на те, що ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності, був обізнаний про складання відносно нього вказаного протоколу про адміністративне правопорушення та повідомлявся у передбачений законом спосіб про час та місце розгляду справи, проте не вжив заходів для явки до суду, не подавав письмових заперечень проти протоколу, а тому враховуючи, що за вказаною статтею, не передбачено обов`язкової участі особи, яка притягається до відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд вважає за можливе розглянути справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за його відсутності.

Дослідивши повно й об`єктивно обставини адміністративного правопорушення та матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а його вина у повторному протягом року керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння доведена повністю та підтверджується такими доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №386539 від 09 липня 2025 року (а.с.2);

- роздруківкою приладу «Drager Alcotest 6810" від 09 липня 2025 року, з результатом 1,73 % проміле (а.с.3);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 09 липня 2025 року, з результатом 1,73 % проміле (а.с.5);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП "Дубровицька МЛ" від 09 липня 2025 року (а.с.6);

- зобов`язанням до протоколу серії ЕПР1 №386539 від 09 липня 2025 року, за яким ОСОБА_1 відсторонений від керування транспортним засобом (а.с.7);

- копією постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 28 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, за якою до нього було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік (а.с.8-11);

- переглянутими в судовому засіданні відеозаписами, які долучені правниками поліції до матеріалів справи на DVD-R диску (а.с.13).

Ст.245 КУпАП передбачається, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.2 ст.130 КУпАП, відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає за повторне протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п.2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер скоєного правопорушення та особу правопорушника.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 34 КУпАП є щире каяття.

Обставин, які обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, відповідно до статті 35 КУпАП суд не вбачає.

Санкцією ч.2 ст.130 КУпАП, передбачено адміністративне стягнення на водіїв у штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Тобто, для водіїв адміністративне стягнення у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, є безальтернативним. При цьому, суд не вправі, при визнанні особи винуватою за ч.2 ст.130 КУпАП, призначити інше покарання, ніж передбачене санкцією, або ж перейти до іншого виду стягнення чи звільнити від стягнення, оскільки Законом України встановлена пряма заборона застосування пом`якшення стягнення чи звільнення від стягнення.

Європейським судом з прав людини у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

Аналіз диспозиції та санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП дає підстави стверджувати те, що це правопорушення відповідає критерію кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене вказує на те, що зазначене вище правопорушення повинне розглядатись за процедурою кримінального судочинства. У зв`язку із цим, при розгляді даної справи, при наданні оцінки доказам та вирішенні питання про законність та обґрунтованість судового рішення суд вважає за необхідне застосовувати відповідні положення кримінального процесуального закону, в тому числі і щодо сутності адміністративного правопорушення, яке за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням.

У зв`язку з наведеним, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд приймає до уваги висновки Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладені у постанові від 04 вересня 2023 року по справі №702/301/20 згідно з яким, особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Крім того, в даній постанові зазначено, що підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засадам справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

Вирішуючи питання стосовно додаткового покарання у виді оплатного вилучення транспортного засобу чи без такого, слід зазначити, що у п.28 постанови Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року роз`яснено, що оплатне вилучення транспортного засобу є допустимим тільки як додаткове адміністративне стягнення. Не можна накладати це стягнення на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

Проте, до протоколу не додано належних доказів того, що автомобіль, яким керував ОСОБА_1 належить саме йому, а тому суд не має підстав для накладення на нього додаткового стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу.

При накладенні адміністративного стягнення, відповідно до ст.ст.23, 33 КУпАП, враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами, і враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, який вже протягом року був підданим адміністративному стягненню за ст.130 КУпАП, вчинив вказане адміністративне правопорушення та керував транспортним засобом, будучи особою позбавленою права керування транспортними засобами, суд приходить до висновку, що необхідним та достатнім буде призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Як вже встановлено судом, постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 28 лютого 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, що також підтверджується довідкою, яка наявна в адміністративних матеріалах (а.с.8-11).

Положеннями ч.3 ст. 30 КУпАП визначено, що якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.

Таким чином, на підставі ч. 3 ст. 30 КУпАП до стягнення за вчинення вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, слід приєднати невідбуту ОСОБА_1 частину стягнення за постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 28 лютого 2025 року у виді позбавлення права керування транспортними засобами, що складає 2 (два) місяці 10 (десять) днів.

Відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП України, особою, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачується судовий збір.

Керуючись ст.ст. 40-1, 284, 287, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 грн. (тридцять чотири тисячі гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки та без оплатного вилучення транспортного засобу.

На підставі ч. 3 ст. 30 КУпАП, до стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, приєднати невідбуту частину стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами за постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 28 лютого 2025 року, яка складає 2 (два) місяці 10 (десять) днів та остаточно призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 грн. (тридцять чотири тисячі гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки 2 (місяці) місяці 10 (десять) днів та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Реквізити для оплати штрафу:

- отримувач коштів: ГУК у Рівненській області (21081300)

- код отримувача: (код за ЄДРПОУ) 38012494

- банк отримувача: Казначейство України ЕАП

- рахунок отримувача: UA0017001

- код класифікації доходів бюджету: 21081300.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 коп.) грн.

Реквізити для оплати судового збору:

- отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106;

- код за ;

- банк отримувача: Казначейство України (ЕАП):

- код банку отримувача 899998;

- рахунок отримувача: UA0026001;

- код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, її захисником до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, тобто 68000,00 грн. (шістдесят вісім тисяч гривень).

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду

Рівненської області Оборонова І.В.