П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року м. Черкаси

Суддя Черкаського районного суду Черкаської області Волкова Н.С., розглянувши матеріали, які надійшли з Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , пенсіонерки,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 472997 від 10.12.2025, 10.12.2025 близько 11 години 00 хвилин ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , ухилилася від виконання покладених на неї обов`язків по догляду та вихованню відносно підопічного неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній вважався безвісті зниклим.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що того дня ОСОБА_2 , не відповідав на дзвінки через вимкнений телефон, тому вона звернулася до поліції. Вже близько 17 години 00 хвилин ОСОБА_3 знайшли.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, зазначає, що адміністративна відповідальність згідно з ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачена за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, виражається у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків по вихованню, навчанню, створенню належних умов для життя неповнолітніх дітей. Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке невиконання може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься лише невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Суд зауважує, що ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків може мати місце лише тоді, коли такі особи усвідомлюють необхідність виконання відповідних обов`язків проте умисно не виконують їх, легковажно ставляться до їх виконання, тобто виконують їх неналежним чином.

Суд зазначає, що саме по собі не з`явлення 15 річної дитини додому не є проявом ухилення бабусі від виконання передбаченого законодавством обов`язку щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дитини. Разом з тим суд вважає, що дитина у віці 15 років в компанії однолітків може в силу впливу оточення інших дітей вчиняти нерозсудливі або вчинки, проте така поведінка дитини не обов`язково у всіх випадках має пов`язуватися з ухиленням одного із батьків або особи, яка їх заміняє від виконання своїх обов`язків.

До суду не було надано жодних доказів того, що вищеописана поведінка дитини пов`язана з тим, що його бабуся ОСОБА_1 ухилилася від виконання покладених на неї обов`язків. Надані до суду докази (письмові пояснення дитини) не містять відомостей про те, що вищеописана поведінка дитини викликана ухиленням його бабусі від виконання покладених на неї обов`язків.

Таким чином, суд вважає, що особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, не було надано доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП. Отже, провадження у справі належить закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях особи складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП .

Керуючись ст.ст. 9, 33, 184, 221, 247, 276, 277, 283, 284 КУпАП, суд,

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст.184 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в її діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Черкаський районний суд Черкаської області. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: Н. С. Волкова