Номер провадження: 33/813/2007/25
Номер справи місцевого суду: 496/4511/25
Головуючий у першій інстанції Горяєв І. М.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., секретаря судового засідання Ровенко А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Михайленко М.М., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Біляївського районного суду Одеської обл. від 29.08.2025 стосовно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-про накладення стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених, ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130КУпАП

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення:

- за ч. 5 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 40 800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу;

- за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі ст. 36 КУпАП України визначено остаточне адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП та призначено ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в сумі 40 800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Також з ОСОБА_1 на користь держави стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Відповідно до вказаної постанови,10.07.2025о 15:20 год., ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Мерседес», номерний знак НОМЕР_1 по вул. Берегова, с. Усатове в Одеській обл. з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців, неприродна блідість шкіряного покрову та від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на технічний відеозапис, при цьому керував вищевказаним автомобілем не маючи права керування транспортним засобом, що вчинив повторно протягом року.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною постановою суду, захисник Михайленко М.М. подала апеляційну скаргу в якій вказує на те, що оскаржувана постанова суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням судом 1-ої інстанції норм матеріального та процесуального права, оскільки:

- від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 не відмовлявся;

- поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол недопустимим доказом винуватості ОСОБА_1 ;

- матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування т/з та передачі керування іншій уповноваженій особі;

- КУпАП передбачено тимчасове затримання або оплатне вилучення транспортних засобів як заходи забезпечення провадження, а не як покарання.

За таких обставин захисник Михайленко М.М. скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Окрім цього, захисник Михайленко М.М. в своїй апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської обл. від 29.10.2025, у зв`язку із тим, що на час складання апеляційної скарги відсутній повний текст оскаржуваної постанови.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 і його захисник Михайленко М.М., будучи належним чином повідомленими, не з`явилися, клопотань про відкладання розгляду справи не заявляли.

Враховуючи неявку ОСОБА_1 та його захисника Михайленка М.М. в судове засідання, апеляційний суд, керуючись ч. 1 ст. 268 та ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає за можливе проводити апеляційний розгляд за їх відсутності та фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювати.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, а також вивчивши доводи клопотання захисника Михайленка М.М. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду та ретельно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Надаючи оцінку доводам клопотання захисника щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду апеляційний суд зазначає наступне.

При розгляді зазначеної справи у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Мельник проти України» (Melnyk v. Ukraine) від 28.03.2006, заява №23436/03 зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (див. рішення у справі Golder v. theUnitedKingdom від 21.02.1975, серія A №18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність.

Згідно із ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Разом із тим, ч.ч. 1 та 3 ст. 285 КУпАП передбачають, що копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

На підставі аналізу матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не був присутніми в судовому засіданні 29.08.2025, у якому за результатами розгляду справи про притягнення його до відповідальності судом було прийнято рішення.

Копія постанови судом 1-ої інстанції ОСОБА_1 у встановені законом строки не надсилалась,матеріали справи також не мітсять доказів отримання повного тексту оскаржуваної постанови ані захисником Михайленко М.М., ані Золотарьовим Р.Р.

При цьому, повний текст постанови виготовлений судом 30.09.2025, водночас апеляційна скарга захисником Михайленко М.М. подана через підсистему «Електронний суд» в той же день, а саме: 30.09.2025.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах».

У Рішенні Конституційного Суду України від 13.06.2019 № 4-р/2019 було сформульовано юридичну позицію, за якою законодавчо визначений механізм реалізації права на судовий захист, що включає в себе, зокрема, право на апеляційний перегляд справи, є однією з конституційних гарантій реалізації інших прав і свобод, їх утвердження й захисту за допомогою правосуддя; обсяг права на апеляційний перегляд справи, що визначається законом, має гарантувати особі ефективну реалізацію права на судовий захист задля досягнення цілей правосуддя, забезпечуючи захист інших конституційних прав і свобод такої особи.

За таких обставин, вищевикладене підтверджує доводи захисника щодо наявності поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Отже, враховуючи вищенаведене, відсутність доказів надіслання копії повного тексту оскаржуваної постанови в передбачений законом строк та доказів її отримання ОСОБА_1 та його захисником, задля забезпечення реалізації права на судовий захист, що включає в себе, зокрема, право на апеляційний перегляд справи, апеляційний суд дійшов висновку про існування підстав для задоволення клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови як пропущеного із поважних причин.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, ЄСПЛ у своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Апеляційний суд критично відноситься до тверджень сторони захисту щодо наявності підстав для закриття провадження стосовно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю в його діях складу правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вони є безпідставними та, навпаки, спростовуються доказами по справі.

Відповідно до п.п. а) п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАП.

Так, згідно з ч. 2 ст. 126КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Диспозицією ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачений склад адміністративного правопорушення, який інкримінується ОСОБА_1 , що полягає у повторному протягом року вчиненні порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння, частиною першою статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю доведена та підтверджується дослідженими судом апеляційної інстанції наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 387308 від 10.07.2025 року, та серії ЕПР 1 № 387298 від 10.07.2025;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4567236 від 23.04.2025, відповідно до якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП;

- дослідженими відеозаписами події, згідно яких встановлено факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі у встановленому законодавством порядку.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови суду 1-ої інстанції, всупереч твердженням апелянта, зазначені вище докази були належним чином досліджені, повно та всебічно, та їм була надана відповідна оцінка, на підставі чого суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Надаючи оцінку доводам сторони захисту щодо порушення поліцейськими порядку проведення огляду на стан сп`яніння, апеляційний суд виходить з наступного.

Так, порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735(далі Інструкції), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 в редакції постанови від 13.06.2024 (далі-Порядок).

Відповідно до приписів ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться в присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно із п. 1 Порядку він визначає процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі-огляд), і проведення такого огляду.

При цьому, п.2 Порядку визначено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі- стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначено, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість (пункти три, чотири Інструкції).

Відповідно до приписів Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункти чотири, шість, вісім Порядку).

В свою чергу, п. 12 Розділу II Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що для покладення на водія обов`язку проходити огляд на стан, зокрема наркотичного сп`яніння, поліцейський повинен встановити наявність передбачених законом підстав вважати, що водій перебуває в такому стані згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, а у разі наявності відповідних підстав, поліцейський повинен направити цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

З огляду на зміст складеного щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, ознаками, які дали поліцейському підстави вважати, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння зазначено: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців, неприродна блідість шкіряного покрову.

Наведені у зазначеному протоколі ознаки наркотичного сп`яніння також зафіксовано у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 2).

Окрім того, з відеозапису події видно, що водію ОСОБА_1 поліцейським було повідомлено про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння, а також роз`яснено його обов`язок у даному випадку пройти огляд саме у закладі охорони здоров`я (час: 15:24:17, 15:24:25). Водночас ОСОБА_1 відмовився пройти відповідний огляд, зазначивши, що поспішає, при цьому поліцейськими йому було роз`яснено наслідки відмови від проходження відповідного огляду у виді складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП (час: 15:25:00-15:25:12, 16:09).

Суд апеляційної інстанції наголошує, що єдиним способом підтвердження або спростування перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння є медичний висновок лікаря за результатами медичного огляду, про що також було повідомлено поліцейським ОСОБА_1 , втім від проходження відповідного огляду водій відмовився.

За фактом відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння було складено поліцейськими протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП із роз`ясненням йому прав та обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП, а також ст. 63 Конституції України. Протокол про адміністративне правопорушення містить підпис ОСОБА_1 , без зазначення будь-яких зауважень та пояснень.

На переконання апеляційного суду, зміст протоколу про адміністративне правопорушення відповідає приписам ст. 256 КУпАП, у якому зазначено суть вчиненого правопорушення, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження медичного огляду з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння, із зазначенням нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, що спростовує доводи сторони захисту в наведеній частині, а тому підстави для визнання протоколу недопустимим доказом відсутні.

Із наведених підстав апеляційний суд констатує правомірність дій поліцейських, при цьому зауважує, що є помилковими твердження апелянта щодо необхідності проведення огляду на місці зупинки, оскільки за наявності підстав вважати, що водій перебуває у стані наркотичного сп`яніння, поліцейський направляє його до найближчого закладу охорони здоров`я без проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу.

Щодо доводів захисника про не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, апеляційний суд зауважує, що відсутність фіксування наведеного факту не спростовує наявність в діях особи складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в той же час з відеозапису події вбачається, як поліцейські після ознайомлення ОСОБА_1 із протоколом про адміністративне правопорушення права керування транспортним засобом передано іншому водію, який має посвідчення водія відповідної категорії (час: 16:14:30)

В цьому контексті апеляційний суд також зауважує, що відеофіксація відповідної процедури відсторонення водія від керування транспортним засобом чинним законодавством не передбачена.

Отже, доводи апеляційної скарги в наведеній частині суд визнає голослівними.

Апеляційний суд також не вбачає в діях поліцейських інших порушень норм та приписів чинного законодавства під час складення протоколу, в тому числі і тих, на які посилається апелянт в обґрунтування своєї позиції щодо упередженої поведінки поліцейських, оскільки такі доводи не підтверджені належним та допустимими доказами, в той час як відеозапис події навпаки свідчить про правомірну поведінку поліцейських та належне і професійне виконання ними своїх обов`язків. При цьому будь-яких зауважень ОСОБА_1 щодо незаконності дій поліцейських на відеозаписі події не зафіксовано.

Не мають правового значення доводи апелянта щодо безпідставності його зупинки, оскільки такі обставини не є предметом доказування у справі, а тому не підлягають дослідженню, водночас, ОСОБА_1 під час складення протоколу щодо нього на вказане не звертав увагу, підстави його зупинки не оспорював, як і не оспорював факт керування транспортним засобом за викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставин.

Також є безпідставними посилання захисника на безоплатне вилучення транспортного засобу судом, оскільки судом 1-ої інстанції такий вид стягнення не застосовувався.

З огляду на викладене, позиція сторони захисту, яка висловлена в апеляційній скарзі, та відповідна процесуальна поведінка, пов`язана з наведенням доводів, які не підтверджені належними і достатніми доказами, та які не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту на власний розсуд з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Зазначені вище докази, у своїй сукупності, на переконання апеляційного суду, спростовують доводи апелянта та підтверджують винуватість ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом» у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП за кваліфікуючою ознакою керування транспортним засобом особою, що немає права керування транспортними засобами, вчинене повторно протягом року та правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючою ознакою відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника Михайленко М.М., в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову суду 1-ої інстанції, як законну, обґрунтовану та вмотивовану залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 283, 294 КУпАП апеляційний суд

постановив:

Задовольнити клопотання захисника Михайленко М.М., в інтересах ОСОБА_1 та поновити їй строк на апеляційне оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської обл. від 29.08.2025 про накладення стягнення на ОСОБА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126,ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу захисника Михайленко М.М., в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Біляївського районного суду Одеської обл. від 29.08.2025 про накладення стягнення на ОСОБА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених, ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца