Номер провадження: 33/813/2297/25
Номер справи місцевого суду: 509/5900/25
Головуючий у першій інстанції Кочко В. К.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 29.10.2025 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП,

встановив:

оскарженою постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 визнана винуватою у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. та стягнуто судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 (шістдесят) коп.

Згідно оскарженої постанови, 30.08.2025 року, приблизно о 10 год. 00 хв., по вул. Овідіопольська дорога, 1 у селищі Авангард, ОСОБА_1 , ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме ОСОБА_2 перебував без належного нагляду та контролю, внаслідок чого самостійно отримав доступ до електросамокату та здійснив наїзд на транспортний засіб «MITSUBISHI», н.з. НОМЕР_1 , чим своїми діями ОСОБА_3 поставила життя та здоров`я своєї дитини ОСОБА_2 під загрозу та не виконала вимоги ст.150 СК України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість постанови, стверджує про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та дослідженим доказам, просить скасувати постанову та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на неврахування місцевим судом письмових пояснень, щодо обставин події, неналежне дослідження доказів, а також порушення працівниками поліції положень закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний розгляд проведено без участі ОСОБА_1 , оскільки будучи повідомленою про дату, час та місце апеляційного розгляду, остання до суду не з`явилась, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності.

За таких обставин суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі можливі та необхідні умови для реалізації права учасників процесу на доступ до правосуддя.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

У своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що місцевий суд не дотримався наведених приписів закону, з огляду на таке.

За змістом ст.ст. 254 , 256 КУпАП протокол об адміністративне правопорушення є найважливішим процесуальним документом в якому фіксується сутність вчиненого правопорушення, який у свою чергу є підставою для подальшого провадження справи у суді. У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Наведені обставини дають право уповноваженій особі складати протокол про адміністративні правопорушення невідкладно після вчинення правопорушення, а також за наявності даних, які вказують про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення в цілому, зокрема його суб`єктивної та об`єктивної сторони.

Оскарженою постановою ОСОБА_1 визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУПАП.

На підтвердження доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, місцевий суд послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №460617 від 03.10.2025 року; рапорт начальника САП СПД №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Коротнян Т.М. від 06.10.2025 року; копію звіту №09-005 про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного внаслідок пошкодження автомобіля «MITSUBISHI», н.з. НОМЕР_1 від 05.09.2025 року.

Згідно протоколу ВАД №460617 від 03.10.2025 року, 30.08.2025 року, приблизно о 10 год., за адресою: смт. Авангард, вул. Овідіопольська дорога, 1, ОСОБА_1 ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував без належного нагляду та контролю, внаслідок чого самостійно отримав доступ до електросамокату та здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб, тим самим ОСОБА_1 підставила життя та здоров`я дитини під загрозу та не виконала ст.150 СК України, тобто, вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.184 КУпАП.

Рапорт начальника САП СПД №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Коротнян Т.М. від 06.10.2025 року, на який послався місцевий суд, містить відомості про те, що 30.08.2025 року, о 14 год 51 хв., надійшло повідомлення зі служби 102, що 30.08.2025 року, о 10 год 33 хв., за адресою: Одеська область, Одеській район, с-ще Авангард, дорога Овідіопольська, 1, заявниця на місці чекає поліцію. Автомобіль Містубісі АSХ днз НОМЕР_2 , був припаркований, в нього в`їхав дитина на самокаті. Дитина з батьком поїхали…Заявник ОСОБА_4 … При опрацюванні даного повідомлення прибувши на місце виклику складено схему ДТП та прийнято заяву та пояснення від громадянки ОСОБА_4 щодо пошкодження її автомобіля.

Звіт №09-005 про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного внаслідок пошкодження автомобіля MITSUBISHI, н.з. НОМЕР_1 від 05.09.2025 року містить відомості про вартість матеріального збитку, заподіяного внаслідок пошкодження у ДТП 30.08.2025 року автомобіля Mitsubishi, держ.номер НОМЕР_1 .

Диспозиція ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного вище правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які, зокрема, регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, місцевий суд не з`ясував внаслідок яких саме дій ОСОБА_2 , умисних чи необережних, сталося зіткнення електросамокату під керування малолітньої дитини з автомобілем, проте врахував наявність потерпілого від ДТП та наслідки у виді спричинення електросамокатом технічних пошкоджень автомобілю.

Із матеріалів судового провадження вбачається, що на підтвердження винуватості ОСОБА_1 , відповідальними особами сектору ювенальної превенції ОРУП №2 надано: протокол про адміністративне правопорушення ВАД №460617 від 03.10.2025 року; рапорт начальника САП СПД №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Коротнян Т.М. від 06.10.2025 року про обставини правопорушення; відмова від пояснень ОСОБА_1 від 06.10.2025 року; фотокопію даних паспорта ОСОБА_1 ; довідку від 06.10.2025 року; копію звіту №09-005 про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного внаслідок пошкодження автомобіля MITSUBISHI, н.з. НОМЕР_1 від 05.09.2025 року.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні схема ДТП та пояснення ОСОБА_4 , на які є посилання в долученому рапорті, а також не встановлена особа, яка зазначена у рапорті як батько дитини, з яким остання поїхала з місця ДТП.

Тобто, посадовою особою, яка складала відповідні матеріали та збирала докази по справі, не надано беззаперечних доказів щодо ухилення конкретною особою від виконання своїх батьківських обов`язків, зокрема факту залишення малолітньої дитини без належного нагляду та контролю.

Апеляційний суд звертає увагу, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення та рапорт службової особи поліції, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Апеляційний суд наголошує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Поряд із доведеністю події зіткнення самоката під керуванням малолітньої дитини з припаркованим автомобілем, який зазнав механічних пошкоджень, матеріали провадження не містять будь-яких доказів на спростування доводів апелянта щодо відсутності її ухиляння від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина ОСОБА_2 , а вказана подія не була наслідком необережності.

Таким чином, жоден з доказів, покладених місцевим судом в основу оскаржуваної постанови не підтверджує факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, зокрема наявності в її діях ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітнього сина, в тому числі залишення останнього без належного нагляду та контролю.

Апеляційний суд вважає, що в даній справі правоохоронним органом не доведено, що ОСОБА_1 , як мати, перебуваючи поряд з дитиною, яка керувала самокатом, залишала дитину без нагляду та контролю. Та обставина, що п`ятирічна дитина, керуючи самокатом в присутності батьків, могла з необережності (випадково) здійснити наїзд на припаркований транспортний засіб (автомобіль), в силу різних, але невстановлених правоохоронним органом причин, не може слугувати беззаперечним доказом порушення ОСОБА_1 вимог ст.150 СК України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.184 КУпАП.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні достатні та допустимі докази на підтвердження факту ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків щодо малолітнього сина ОСОБА_2 .

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію Суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Апеляційний суд також враховує рішення ЄСПЛ у справі «Барбера, Мессегуз і Джабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 (п. 146), в якому зазначено, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, суди не почали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй у вину; всі сумніви щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на наведене, досліджені апеляційним судом докази, вказують на недоведеність наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова місцевого суду скасуванню, із закриттям провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 29.10.2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП скасувати.

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,за ч.1 ст.184 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський