Провадження по справі № 3/522/8187/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Іванов В.В., при секретарі Урум Т.В., за участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Прокоф`єва О.О., діючого в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника ІНФОРМАЦІЯ_1 Лащенка П.В., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Одеси, громадянина України, військовослужбовця, військової служби за мобілізацією, стрільця 1 відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ

05.10.2025 близько 23 год. 20 хв., солдат ОСОБА_1 , під час здійснення заходів оповіщення, всупереч вимогам ч. 6 ст. 22 розділу ІV Закону України № 3543 ХІІ Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, невідкладного доручення Міністра оборони України від 29.08.2025 № 4351/уд/5, нехтуючи вимогами керівних документів, що регламентували його діяльність, діючи в умовах особливого періоду, маючи реальну можливість для належного виконання службових обов`язків, недбало поставився до військової служби в частині нездійснення фото- і відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, що передбачено законодавством, у зв`язку з чим такі дії призвели до неможливості відображення всіх обставин події, що відбулася за адресою: АДРЕСА_2 , а також унеможливлює належний та об`єктивний контроль за виконанням військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_5 своїх посадових обов`язків під час здійснення заходів оповіщення та перевірки військово-облікових документів військовозобов`язаних, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні представник ІНФОРМАЦІЯ_1 Лащенко П.В. просив визнати солдата ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, мотивуючи свою позицію тим, що під час перевірки посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено, що портативні нагрудні відеореєстратори, які працівники ІНФОРМАЦІЯ_5 отримують перед здійсненням заходів оповіщення, знаходяться в справному стані та перевіряються відповідальними особами ІНФОРМАЦІЯ_5 . Відповідно до пояснень ОСОБА_1 портативний нагрудний відео реєстратор мав справний стан. Але під час здійснення зупинки та перевірки військово-облікових документів громадянина ОСОБА_2 з невідомих причин вийшов з ладу. Черговий ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 надав письмові пояснення, згідно яких зазначив, що ОСОБА_1 доповів йому про несправний портативний нагрудний відео реєстратор усно. Письмових доповідей про технічні несправності портативного відеореєстратора солдат ОСОБА_1 не здійснював, відповідальних осіб про технічні несправності боді-камери не повідомив. Також повідомив, що відеофіксація на вказаний портативний відео реєстратор може здійснюватись протягом 3-4 діб.

Також ОСОБА_4 зазначив, що ОСОБА_1 цілий день користувався вказаним портативним нагрудним відеореєстратором та здав його лише 06.10.2025. Після цього вказаною камерою користувались інші військовослужбовці, та ніхто не вказував, що вона не працює. На камері ОСОБА_1 пам`ять була вільна, оскільки до затримання ОСОБА_2 жодного відеозапису на ній немає, про що було ознайомлено ОСОБА_1 .

У судовому засіданні адвокат Прокоф`єв О.О., діючий в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просив провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення. Свої доводи мотивував тим, що солдат ОСОБА_1 отримав вказаний портативний відеореєстратор 05.10.2025, про що є розписка в Журналі обліку, видачі, повернення портативного відео реєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації ІНФОРМАЦІЯ_5 . Солдат ОСОБА_1 повернув відеореєстратор 06.10.2025. Сторона захисту зазначила, що на вказаному портативному відео реєстраторі використовується карта пам`яті, якої вистачає загалом не більше ніж 2.5 години відеозапису. Також, згідно письмових пояснень капітана ОСОБА_5 встановлено, що йому було усно повідомлено про несправний технічний стан портативного відеореєстратора.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що на момент події нагрудна відеокамера, закріплена за ним, не функціонувала з технічних причин. Під час отримання зазначеної камери від чергового ІНФОРМАЦІЯ_5 він перевірив її працездатність, і на той час камера перебувала у справному стані.

Під час зупинення громадянина ОСОБА_2 . ОСОБА_1 здійснив спробу увімкнення нагрудної відеокамери, однак вона не спрацювала. У той же день у вечірній час ОСОБА_1 повідомив чергового ІНФОРМАЦІЯ_5 про несправність камери. Службовий рапорт з даного приводу ним не складався, оскільки він вважав достатнім повідомлення чергового про технічну несправність в усній формі.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 повідомив, що відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 № 48 від 29.08.2025 його призначено відповідальним за зберігання нагрудних відеокамер (бодікамер), карт пам`яті та накопичення відеоінформації.

Свідок зазначив, що станом на теперішній час ІНФОРМАЦІЯ_7 забезпечений лише 12 бодікамерами. У зв`язку з їх недостатньою кількістю черговим видається одна бодікамера на групу оповіщення.

У разі виявлення несправності бодікамери ОСОБА_6 доповідає про це своєму безпосередньому керівництву та складає відповідний рапорт, який подається до ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Щодо обставин повідомлення черговим про несправність бодікамери, закріпленої за ОСОБА_1 , свідок пояснив, що таких обставин не пам`ятає. Також йому не відомо, чи складався рапорт з приводу несправності зазначеної бодікамери.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали адміністративної справи, заслухавши надані в судовому засіданні пояснення учасників провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до невідкладного доручення Міністра оборони України від 29.08.2025 № 4351/уд/5 визначено з 01.09.2025 забезпечити здійснення оповіщення військовозобов`язаних представниками ТЦК та СП виключно з використанням засобів відеофіксації (нагрудних камер) та дотримання вимог законодавства щодо їх застосування.

Відповідно до вимог Закону України № 3543 ХІІ Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154, Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, Інструкції із застосування територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- та відеофіксації, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 06.08.2024 № 532.

Частиною 6 ст. 22 розділу ІV Закону України № 3543 ХІІ Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію чітко визначено конкретний стандарт, якого необхідно дотримуватись в частині, що стосується використання засобів фото та відеофіксації під час здійснення заходів оповіщення громадян та перевірки їх військово облікових документів, а саме: Під час перевірки документів уповноважений представник ТЦК та СП або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Законом України від 11.04.2024 № 3633-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку встановлено, що під час дії Указу Президента України Про загальну мобілізацію від 24.02.2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про загальну мобілізацію від 03.03.2022 року № 2105-IX вимоги, зазначені у ч. 6 ст. 22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, щодо здійснення уповноваженими представниками ТЦК та СП фото- і відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, застосовуються через три місяці з дня опублікування цього Закону.

Тобто вищезазначена норма з 17.07.2024 стала чинною для всіх уповноважених представників ТЦК та СП, а також з того часу є обов`язковою для виконання.

Крім того, дана норма додатково зазначена постановами Кабінету Міністрів України, які регулюють діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки та порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, а саме п. 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154, а також

п.п. 40 та 52 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560.

Поряд з тим 06.08.2024 у Міністерстві оборони України видано наказ

№ 532, яким затверджена Інструкція із застосування територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- та відеофіксації (далі Інструкція).

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори та резервістів під час мобілізації вважається день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Відповідно до вимог п. п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу? військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Відтак, будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_1 , згідно вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей.

Згідно із ст. 49 Статуту військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Положеннями ст. ст. 1, 2, 3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Поняття особливий період міститься в абзаці 1 Закону України «Про оборону України», у якому передбачено, що особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Обставинами (умовами), що визначають момент настання особливого періоду є: або оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової), або доведення такого рішення до виконавців стосовно прихованої мобілізації, або момент введення воєнного стану в Україні чи окремих її місцевостях.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 строком на 30 діб, після продовження воєнний стан діє і по теперішній час.

За викладених обставин, особливий період як часовий проміжок, що охоплює у тому числі воєнний стан, на даний час не завершився.

Як вбачається з письмових пояснень солдата ОСОБА_1 , під час отримання портативного нагрудного відеореєстратора він перевірив його технічний стан та підтвердив, що зазначений технічний засіб перебував у справному стані. Разом із цим, під час здійснення заходів оповіщення, а саме зупинки громадянина ОСОБА_2 та перевірки його військово-облікових документів, відеореєстратор, за твердженням солдата ОСОБА_1 , вийшов з ладу з невідомих технічних причин.

Однак судом встановлено, що солдатом ОСОБА_1 не було складено жодного письмового рапорту (доповіді) про технічну несправність портативного нагрудного відеореєстратора, як того вимагають вимоги службової дисципліни та нормативних актів, що регламентують порядок експлуатації та обліку технічних засобів фіксації. Посилання на надання виключно усної доповіді оперативному черговому ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 не може бути визнано належним виконанням службових обов`язків, оскільки не забезпечує належної фіксації факту несправності та унеможливлює подальший контроль за технічним станом обладнання.

Крім того, відповідно до Журналу обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації ІНФОРМАЦІЯ_5 , 05.10.2025 солдат ОСОБА_1 отримав портативний відеореєстратор інвентарний № 9, який використовувався ним протягом 05.10.2025 та був повернутий 06.10.2025 о 01 год. 30 хв.

У подальшому, 06.10.2025 о 06 год. 00 хв. та 07.10.2025 о 06 год. 00 хв. зазначений портативний нагрудний відеореєстратор б/к № 9, згідно з відповідними записами Журналу обліку, був виданий іншій службовій особі ОСОБА_7 у справному технічному стані. Будь-які відомості щодо проведення ремонтних робіт, технічних перевірок або виявлення несправностей зазначеного відеореєстратора у період з 05.10.2025 матеріали справи не містять, і такі заходи фактично не призначалися та не проводилися.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що твердження солдата ОСОБА_1 про вихід з ладу портативного нагрудного відеореєстратора не підтверджуються об`єктивними даними та спростовуються письмовими доказами, наявними у справі. Водночас відсутність належного документального оформлення повідомлення про нібито наявну технічну несправність свідчить про неналежне виконання ним своїх службових обов`язків, формальний підхід до вимог службової дисципліни та обліку військового майна.

Суд критично оцінює доводи сторони захисту щодо відсутності у діях солдата ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, з підстав нібито усного повідомлення чергового ІНФОРМАЦІЯ_5 про несправність нагрудної відеокамери.

Як встановлено судом, 05.10.2025 близько 00 год. 00 хв. на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 солдат ОСОБА_1 у складі групи оповіщення здійснював заходи оповіщення за адресою: АДРЕСА_2 . Під час виконання вказаних службових обов`язків було зупинено громадянина ОСОБА_2 , який під час спроби втечі впав на землю, після чого був доставлений до службового автомобіля, а згодом до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_5 у зв`язку з перебуванням у розшуку за ст. 210 КУпАП.

При цьому солдат ОСОБА_1 стверджує, що повідомив чергового ОСОБА_3 про несправність бодікамери в усній формі. Разом з тим зазначені пояснення не узгоджуються як між собою, так і з іншими дослідженими судом доказами.

Судом установлено, що солдат ОСОБА_1 користувався закріпленою за ним нагрудною відеокамерою протягом усього дня 05.10.2025 та здав її черговому 06.10.2025 о 01 год. 30 хв. При цьому у відповідному журналі обліку відомості про технічну несправність бодікамери відсутні. Крім того, вже 06.10.2025 о 06 год. 00 хв. зазначений портативний відеореєстратор було видано іншому працівнику ІНФОРМАЦІЯ_5 , який користувався ним у справному технічному стані, що свідчить про відсутність об`єктивних ознак несправності камери.

Також суд звертає увагу на суперечливість пояснень солдата ОСОБА_1 щодо часу повідомлення про несправність бодікамери. У судовому засіданні він зазначив, що повідомив чергового лише у вечірній час, тоді як затримання громадянина ОСОБА_2 відбулося 05.10.2025 о 23 год. 00 хв., а доставлення його до ІНФОРМАЦІЯ_5 вже 06.10.2025. Вказані обставини свідчать про те, що навіть за версією самого ОСОБА_1 повідомлення про несправність камери не було здійснено своєчасно.

Окрім того, показання солдата ОСОБА_1 та чергового ОСОБА_3 щодо повідомлення про несправність бодікамери не узгоджуються між собою.

Так, свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні повідомив, що відповідно до встановленого порядку у разі виявлення несправності бодікамери він доповідає про це безпосередньому керівництву та складає відповідний рапорт до ІНФОРМАЦІЯ_9 . Разом із тим свідок пояснив, що не пам`ятає обставин повідомлення черговим про несправність бодікамери, закріпленої за ОСОБА_1 , та йому не відомо, чи складався з цього приводу будь-який рапорт.

Суд також враховує показання свідка ОСОБА_6 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_7 забезпечений обмеженою кількістю бодікамер лише 12 одиницями, у зв`язку з чим черговим видається одна бодікамера на групу оповіщення. За таких умов дотримання встановленого порядку експлуатації, фіксації технічних несправностей та їх документального оформлення набуває особливої важливості.

За сукупністю наведених обставин суд доходить висновку, що твердження солдата ОСОБА_1 та чергового ОСОБА_3 щодо усного повідомлення про несправність бодікамери є непослідовними, документально не підтверджені та спростовуються дослідженими судом доказами. У зв`язку з цим суд не приймає зазначені пояснення як такі, що свідчать про відсутність у діях солдата ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Таким чином, дії солдата ОСОБА_1 виразилися у недбалому ставленні до військової служби, що проявилося у невиконанні встановленого порядку експлуатації та контролю за використанням технічних засобів фіксації, а також у порушенні вимог щодо документування службово значущих обставин під час виконання службових завдань в умовах особливого періоду.

Суд вважає, що в діях особи наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, за кваліфікуючою ознакою: недбале ставлення до військової служби військовою службовою особою в умовах особливого періоду.

Вина ОСОБА_1 підтверджується доданими до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОД № 630 від 25.10.2025 матеріалами адміністративної справи, а саме:

-заявою ОСОБА_8 ;

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 ;

-копією журналу обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

-копією журналу обліку копіювання та видачі відеозаписів зі стаціонарної системи технічних приладів і технічних засобів фото- та відеозапису ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

-письмовими поясненнями ОСОБА_3 ;

-витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 331 від 17.06.2025;

-копією наказів № 34 від 03.02.2025, № 152 від 01.06.2025, № 255 від 04.10.2025, № 57 від 15.09.2025.

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи, характеру та суспільної небезпечності вчиненого адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, даних про особу правопорушника, ступеня його вини, форми вини у вигляді недбалості, а також з огляду на відсутність обставин, що обтяжують адміністративну відповідальність, суд дійшов висновку про доцільність застосування до правопорушника адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення суд також бере до уваги завдання адміністративного стягнення, визначені статтею 23 КУпАП, а саме не лише покарання особи, яка вчинила правопорушення, а й виховання її в дусі неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до правил військової служби, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З огляду на характер допущених порушень вимог військової дисципліни, наслідки вчиненого правопорушення, які полягають у неналежному виконанні службових обов`язків під час здійснення заходів оповіщення та контролю, а також беручи до уваги, що застосування більш м`якого виду адміністративного стягнення не забезпечить досягнення мети адміністративної відповідальності, суд приходить до переконання, що накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, є необхідним та достатнім заходом впливу.

Таке адміністративне стягнення, на думку суду, відповідатиме принципам законності, справедливості та індивідуалізації відповідальності, буде адекватним вчиненому правопорушенню, сприятиме виправленню правопорушника та попередженню вчинення ним нових адміністративних правопорушень у подальшому, а також забезпечить належний рівень дотримання вимог військової служби та службової дисципліни.

Згідно п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, від сплати судового збору звільняються військовослужбовці у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5 ч. 1 п. 12 Закону України "Про судовий збір", ст.ст.33-35, 40-1, ст.172-15 ч.2 КУпАП, ст.ст.280, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Відповідно до пункту 12 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,від сплати судового збору в сумі 605,60 гривень.

У разі несплати правопорушником штрафу не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу, постанова про накладання штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений у відповідній статті КУпАП.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси Віктор ІВАНОВ