ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Чіпа Ярослава Миколайовича на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 10 листопада 2025 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

за участю:

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Чіпа Я. М.

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 10 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 6 місяців.

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 02.10.2025 близько 13:10 годині водій ОСОБА_1 у місті Дніпрі по вул. Сонячна Набережна, 14-А, керуючи автомобілем «Opel Frontera», н.з. НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху: виконуючи маневр повороту ліворуч, не надав перевагу у русі та допустив зіткнення з електросамокатом «CZmtb» під керуванням ОСОБА_2 , який слідував у зустрічному напрямку, внаслідок чого транспортний засіб та електросамокат отримали механічні пошкодження, а ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду першої інстанції змінити в частині накладеного стягнення та застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу.

Не оспорюючи фактичні обставини справи та очевидної вини у скоєному правопорушенні, захисник вважає, що при обранні стягнення суд не обґрунтував застосування найсуворішого адміністративного стягнення. Позбавлення права керування транспортним засобом є найсуворішим видом стягнення для даного виду правопорушення, а відтак має бути застосований судом лише при наявності обставин, які обтяжують відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Жодних обставин, передбачених ст. 34 КУпАП, які могли б обтяжувати вину судом не встановлено, відсутні такі докази і у матеріалах справи.

На думку захисту, суд вийшов за межі ст. 34 КУпАП, яка розширеному тлумаченню не підлягає, вказавши, що приводом такого покарання є те, що цивільно-правова відповідальність правопорушення не застрахована, що може ускладнити питання відшкодування спричинених збитків, а питання матеріального відшкодування з потерпілим вирішуються у позасудовому порядку. Судом також не враховано, що ОСОБА_1 раніше не до адміністративної відповідальності не притягався.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник підтримали апеляційну скаргу та з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити, а постанову суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання. Також повідомили, що шкоду потерпілому не відшкодували та перебувають в процесі врегулювання даного питання.

Потерпілий в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час і дату розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, що відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду без його участі.

Мотиви апеляційного суду.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги та вислухавши думку учасників провадження, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, доходить таких висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

За вимогами ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Правильність встановлених фактичних обставин правопорушення та правова кваліфікація дій ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не оскаржується, у зв`язку з чим апеляційним судом не перевіряються.

Перевіривши доводи апеляційної скарги про неправильне застосування норм матеріального права під час обрання виду і розміру адміністративного стягнення, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 належним чином виконав вимоги закону, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом (ч. 2 ст. 30 КУпАП).

За змістом ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Визначаючи вид та міру адміністративного стягнення, враховуючи характер вчиненного правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, суд першої інстанції дійшов висновку, що накладення на нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк в межах санкції, передбаченої ст. 124 КУпАП, є справедливим та відповідає тяжкості скоєного правопорушення.

З таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд погоджується в повній мірі з огляду на таке.

Як слідує з матеріалів справи, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем, при зміні напрямку руху, а саме виконуючи поворот ліворуч, не надав перевагу у русі електросамокату під керуванням водія ОСОБА_2 , який слідував у зустрічному напрямку, внаслідок чого транспортний засіб та електросамокат отримали механічні пошкодження, а потерпілий тілесні ушкодження.

Отже, порушення ОСОБА_1 полягало в тому, що він не виконав вимоги п. 10.4 Правил дорожнього руху, відповідно до якої водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.

Вказане порушення Правил дорожнього руху є грубим і в даному випадку потягло спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_2 та заподіяння механічних ушкоджень транспортного засобу та електросамоката, який фактично знищений, про що свідчить протокол огляду місця події та фототаблиця до нього.

Апеляційний суд також зважає на те, що ОСОБА_1 не відшкодував потерпілому завданої внаслідок ДТП шкоди ні протягом судового розгляду в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду. Жодних доказів щодо вчинення дій, спрямованих на відшкодування спричиненої потерпілому шкоди, стороною захисту не надано.

Таким чином, з огляду на зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що призначене адміністративне стягнення ОСОБА_1 у виді позбавлення права керування транспортними засобами на мінімальний строк, передбачений санкцією ст. 124 КУпАП, є співмірним вчиненому правопорушенню, необхідним та достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення, яке є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування або зміни постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

За таких обставин, відповідні доводи апеляційної скарги суд не може визнати достатніми для зміни постанови суду першої інстанції, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, а постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Чіпа Ярослава Миколайовича залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 10 листопада 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун