Справа № 274/8429/25
Провадження № 3/0274/1782/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2025 м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Мороко С.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Бердичівського районного відділу поліції ГУ НП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Вільне Друге, є громадянкою України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одружена, на утриманні має чотирьох неповнолітніх дітей, працює в КУ «Міський плавальний басейн», перебуває у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

12.11.2025 ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , ухилялася від покладених на неї батьківських обов`язків щодо неповнолітнього сина ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , не забезпечила необхідних умов виховання: не виховує сина у спрямуванні на дотримання законів, прав і свобод інших людей, недоторканості чужого майна, внаслідок чого дитина систематично вчиняє дрібні крадіжки з магазину «Аврора» в м. Бердичеві. Своїми діями ОСОБА_1 порушила статті 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства».

Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ч. 1 ст. 184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому визнала, пояснила, що проводить роз`яснювальні бесіди із сином, він обіцяє змінити поведінку.

Вивчивши матеріали справи, суддя доходить такого висновку.

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені СК України, Законом України "Про охорону дитинства".

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною першою ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону (ч. 6 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства").

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в п. 16 своєї постанови від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, підтверджується безпосередньо дослідженими та перевіреними суддею доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 04.12.2025 серії ВАВ № 045374. Протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про обставини правопорушення;

- рапортом від 12.11.2025 чергового Бердичівського РВП;

- довідкою від 12.11.2025 Бердичівського РВП про відсутність даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення;

- протоколом від 12.11.2025 прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію.

Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суддя доходить висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі, та кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 184 КУпАП - ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 , є вчинення правопорушення вагітною жінкою.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , не встановлено.

При накладенні стягнення, суддя враховує характер вчиненого порушення, особу винної, яка вагітна, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, ступінь вини, майновий стан, та вважає, що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 184 КУпАП у виді попередження.

Згідно із ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір, в розмірі, що становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (у 2025 році - 3 028 грн).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 24, 26, 34, ст. 40-1, ч. 1 ст. 184, ст.ст. 245, 251, 280, 283, 284 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суддя

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026001; код класифікації доходів бюджету - 22030106; призначення платежу - 101.

Строк пред`явлення постанови для виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя С.В. Мороко