ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/3386/25 Справа № 185/9603/25 Суддя у 1-й інстанції - Самоткан Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Букура Максима Євгеновича, в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2025 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

за участю (в режимі відеоконференції):

захисника Букура М. Є.

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області 15 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, та судовий збір на користь держави у сумі 605,60 гривень.

Згідно з постановою суду першої інстанції, 16 серпня 2025 року о 18-12 годині по вул. Харківська, 8, в м. Павлограді Дніпропетровської області, водій ОСОБА_1 керував мопедом «FADA» без номерних знаків з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода). Від проходження огляду для визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку з використанням спеціального технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився під безперервну відео фіксацію. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР. (протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 425147 від 16 серпня 2025 року).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на подання апеляційної скарги, скасувати постанову судді першої інстанції та прийняти нову, якою закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування пропущеного строку захисник зазначає, що під час проголошення постанови суду ані він, ані ОСОБА_1 присутні не були, крім того вказана постанова учасника справи не направлялися судом. Стверджує, що постанова опублікована в Єдиному державному реєстрі судових рішень 24.11.2025, що позбавило можливості сторону захисту вчасно звернутися до суду апеляційної інстанції з апеляційної скаргою.

В обґрунтування апеляційних вимог адвокат зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази, які свідчили б про наявність ознак сп`яніння у ОСОБА_1 та належного дотримання порядку проведення огляду на стан сп`яніння. Зазначає, що працівниками поліції не повідомлено ОСОБА_1 ознаки сп`яніння, вичерпний перелік яких визначений у Інструкції, не роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, порядок проведення огляду на стан сп`яніння та наслідки відмови від такого огляду. Вказує, що поліцейські не оголосили підстав для проведення огляду, відсутні докази, що технічний прилад «Драгер» має чинний сертифікат перевірки.

Захисник наголошує, що у протоколі про адміністративне правопорушення не вказані ознаки алкогольного сп`яніння, не зазначено свідків події, не роз`яснено права, про що свідчить наявний у матеріалах справи відеозапис. Вважає протокол недопустимим та недостовірним доказом.

Вважає, що в матеріалах справи не міститися передбачених законом відеозаписів щодо фіксації факту порушення водієм ПДР, в порушення положень ч. 5 тс. 266 КУпАП відсутні свідки події, а наявне направлення не містить найменування закладу охорони здоров`я.

Захисник вважає, що судом першої інстанції не дотримано під час розгляду справи положень ст. 252, 280 КУпАП, тому оскаржувана постанову не можна вважати вмотивованою та обґрунтованою.

Позиції учасників апеляційного процесу.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції захисник Букур М.Є. та Лебедєв О.С. просили поновити строк апеляційного оскарження постанови суду, підтримали апеляційну скаргу та з підстав, викладених у скарзі, просили її задовольнити.

ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснив суду, що дійсно вживав пиво, проте безалкогольне. Самостійно не їздив до медичного закладу для спростування перебування його у стані алкогольного сп`яніння, оскільки вказані послуги у м. Павлограді не є безоплатними, крім того, лікарня територіально знаходиться за межами міста.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування

практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Скорик проти України» Європейський суд з прав людини нагадав, що відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені ст. 6 Конвенції. Мають бути враховані особливості провадження, що розглядається, та сукупність проваджень, що здійснювались у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них.

Розглянувши клопотання захисника про поновлення строку апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає обґрунтованими його доводи, оскільки в матеріалах справи відсутні докази направлення та отримання постанови суду як захисником так і особою, відносно якої розглянуто справу про адміністративне правопорушення. Враховуючи вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, апеляційний суд вважає, що для забезпечення його права особи на апеляційне оскарження рішення суду, необхідно задовольнити клопотання та поновити строк апеляційного оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції, доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису...

Приймаючи рішення про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції правильно поклав в основу судового рішення відомості, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 425147 від 16 серпня 2025 року; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів за змістом якого у водія ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, млява мова, за результатами огляду водій відмовився від проходження огляду; направленні водія ОСОБА_1 на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.08.2025; письмових поясненнях ОСОБА_1 від 16.08.2025, відповідно до яких він зазначає, що відмовився пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, вказує, що випив одну пляшку пива; рапорті працівника поліції від 16.08.2025; копії постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 5499602 від 16.08.2025 відповідно до якої притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

На відеозаписі з нагрудної камери співробітника поліції, який долучено до матеріалів справи, зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом 16 серпня 2025 року о 18-12 годині мопедом «FADA» без номерних знаків, факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , після чого інспектором поліції роз`яснено причини зупинки особи, оскільки останній керував транспортним засобом без мотошолому, повідомлення інспектором поліції ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 та відмови останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме на пропозицію уповноваженого працівника поліції пройти огляд за допомогою технічного приладу «Alcotest Drager» ОСОБА_1 повідомив, що не буде проходити тестування, оскільки вживав алкогольний напій (пиво) та відмови проходити огляд у закладі охорони здоров`я.

Отже, зазначені обставини, зафіксовані на відеозаписі, спростовують твердження захисника за змістом апеляційної скарги про відсутність доказів, які свідчили б про наявність ознак сп`яніння у ОСОБА_1 , недотримання порядку проведення огляду на стан сп`яніння працівниками поліції.

Крім того, працівниками поліції дійсно були перераховані виявлені ознаки саме алкогольного сп`яніння. Апеляційний суд наголошує й на тому, що ступінь вираженості ознак сп`яніння об`єктивно може різнитись в залежності від концентрації (показників) алкоголю в крові, навіть, від часу вживання, й лише огляд за допомогою спеціального технічного засобу працівником поліції зі спеціальними знаннями, та/або низка методик, що застосовується лікарем під час проведення огляду в медичному закладі, можуть дозволити достеменно підтвердити стан сп`яніння, задля чого й передбачено огляд. Від проходження оглядів особа відмовилась. Натомість, нормами чинного законодавства не передбачено підстав для звільнення особи від обов`язку проходження огляду на стан сп`яніння.

На переконання суду апеляційної інстанції, виявлені ознаки зафіксовані працівником поліції у визначений законодавством спосіб й не викликають сумнівів з приводу наявності підстав пропонувати водієві проходження огляду, як видно з наявного відеозапису не заперечувалося й самим водієм.

Зазначеним відеозаписом спростовуються й доводи, висловлені під час апеляційного розгляду справи, про відсутність причин для зупинки особи водія.

Також, твердження захисника про порушення порядку роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки наданим відеозаписом підтверджується, що ОСОБА_1 обізнаний зі своїми правами та обов`язками. Також про це свідчить і його підпис у відповідній графі протоколу. Вказані обставини жодним чином не впливають на доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає в тому числі і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За порушення водієм обов`язку, передбаченого п. 2.5 ПДР, за таку відмову настає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто правові наслідки у виді складення протоколу, оскільки, як вже було зазначено вище, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП охоплює відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного сп`яніння і за такі дії настає адміністративна відповідальність.

Згідно з п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення..., що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Суд вважає неспроможними доводи сторони захисту щодо відсутності свідків події, оскільки за змістом ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Вказані вимоги у даній справі дотримані.

Так, на виконання вказаної норми, до матеріалів справи долучено відеозапис, який підтверджує подію адміністративного правопорушення та спростовує доводи сторони захисту в цій частині.

В апеляційній скарзі містяться також інші доводи, які зводяться до дослівного викладу положень КУпАП, відомчих інструкцій МВС, МОЗ та судової практики Європейського суду з прав людини, без їх належного співвідношення до доказів та фактичних обставин цієї справи, тому не потребують детального аналізу апеляційним судом, оскільки не мають вирішального значення у цьому провадженні, виходячи із предмету та меж доказування у даній категорії справ, а правова оцінка та мотиви апеляційного суду по всім ключовим доводам захисту, на яких акцентувано увагу в судовому засіданні та апеляційній скарзі, викладені вище.

Застосовуючи такий підхід, апеляційний суд виходить з усталеної практики Європейського суду з прав людини щодо мотивування судового рішення. І хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 р., заява № 4909/04, § 58). Суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені.

Апеляційний суд виснує, що працівники поліції у відповідності до вимог закону склали стосовно останнього протокол, дотримуючись вимог ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 р. № 1103 (зі змінами та доповненнями) та Інструкції.

Інших доводів, які б свідчили про незаконність оскаржуваного рішення та спростовували його висновки, в апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду справи не наведено.

Отже, при розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог статей 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено, а доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди з прийнятим судовим рішенням, власної оцінки доказів справи та положень КУпАП, які апелянт тлумачить на свою користь, ігноруючи їх сукупність та об`єктивність відеозапису.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, а оскаржену постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Букура Максима Євгеновича про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити та поновити строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу захисника Букура Максима Євгеновича залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун