Єдиний унікальний номер 722/2698/25
Номер провадження 3/722/975/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м.Сокиряни

Суддя Сокирянського районного суду Чернівецької області Унгурян С.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.204-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №346937 від 19.10.2025 року вбачається, що 19.10.2025 року о 15 год. 15 хв. ОСОБА_1 був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» в прикордонній смузі на відстані 4000 м. до лінії державного кордону в адміністративних межах с.Гвіздівці Дністровського району Чернівецької області в складі групи осіб спільно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за вчинення спроби незаконного перетинання державного кордону з України в Республіку Молдова поза пунктом пропуску через державний кордон України, чим порушив вимоги ст.ст.9, 12 Закону України «Про державний кордон України».

Розгляд справи здійснювався за відсутності ОСОБА_1 , який до суду не з?явився, однак подав письмове клопотання, у якому свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення визнав в повному об`ємі та просив розгляд справи проводити без його присутності.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до положень ст.ст.245, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо, а також іншими документами.

Для всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи суддя повинен дослідити та оцінити за своїм внутрішнім переконанням усі обставини та докази по справі в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, відповідно до вимог ст.252 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.204-1 КУпАП перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади - тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб, з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення.

Частина ч.2 ст.204-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №346937 від 19.10.2025 року, дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.2 ст.204-1 КУпАП, тобто спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, вчинена групою осіб.

Однак, під час судового розгляду встановлено, що дії ОСОБА_1 кваліфіковано невірно за ч.2 ст.204-10 КУпАП, оскільки дослідженими доказами, які містяться у матеріалах справи, зокрема письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 19.10.2025 року, письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 19.10.2025 року та протоколом про адміністративне затримання ОСОБА_1 від 19.10.2025 року, не доведено вчинення ОСОБА_1 вказаних дій у складі групи осіб. Навпаки, вказаними доказами об`єктивно підтверджується, що дії ОСОБА_1 були спрямовані саме на одноособове вчинення ним спроби перетинання державного кордону України поза пунктом пропуску через державний кордон України, а не у складі групи осіб.

Кодекс України про адміністративне правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому суд вважає, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява №7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄСПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄСПЛ.

Згідно з вимогами ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч.2 ст.204-1 КУпАП на ч.1 ст.204-1 КУпАП, оскільки така перекваліфікація дій не порушує права ОСОБА_1 та не погіршує його становище.

Суд вважає, що саме така кваліфікація дій ОСОБА_1 знайшла своє підтвердження під час судового розгляду, оскільки дослідженими доказами з достовірністю встановлено, що він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.204-1 КУпАП, тобто спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення згідно з вимогами ч.2 ст.33 КУпАП суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 , згідно ст.34 КУпАП суд визнає визнання ним своєї винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення.

Обставин, що обтяжують відповідальність згідно ст.35 КУпАП судом не встановлено.

Враховуючи тяжкість вчиненого адміністративного правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, поведінку до і після вчинення правопорушення, наявність обставини, яка пом`якшує відповідальність та відсутність обставин, які її обтяжують, суд вважає, що є достатні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-1 КУпАП та призначення йому стягнення в межах санкції статті Закону за даний вид правопорушення у виді штрафу, оскільки саме такий вид адміністративного стягнення буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» №3674-VІ від 08.07.2011 року у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності стягується судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі ч.1 ст.204-1 КУпАП та керуючись ст.ст. 33, 40-1, 221, 283-285, 294 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн., які підлягають сплаті на р/р UA0024001, одержувач: Чернівецьке ГУК/Чернівецька область/21081300, код одержувача (ЄДРПОУ) 37836095, банк одержувача ГУДКСУ у Чернівецькій області, код банку одержувача (МФО) 899998).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 08.06.2007 року Павлоградським МВ УМВС України в Дніпропетровській області, на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що згідно вимог ст.307 КУпАП штраф ним має бути сплачений не пізніше, ніж через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення адміністративного стягнення, а в разі оскарження такої постанови не пізніше ніж через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про накладення адміністративного стягнення буде надіслана для примусового виконання до органу Державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна.

У разі сплати штрафу у строки, передбачені ст.307 КУпАП, оригінал платіжного документа необхідно подати до Сокирянського районного суду Чернівецької області.

З урахуванням ч.2 ст.308 КУпАП у разі несплати ОСОБА_1 штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, при примусовому виконанні цієї постанови органами державної виконавчої служби з правопорушника стягнути у примусовому виконанні подвійний розмір штрафу, що становить 6800 (шість тисяч вісімсот) грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Сокирянський районний суд Чернівецької області.

Суддя С.В.Унгурян