ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2025 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду

Вінницької області Костянтин Шепель,

за участі адвоката Сергія Смірнова,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 1 Жмеринського міськрайонного суду матеріали справи, що надійшли з Жмеринського районного відділу поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , працюючого водієм в ТОВ «М`ясний майстер», про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

у с т а н о в и в :

Відповідно до дублікату протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 343124 від 27 травня 2025 року, складеного інспектором СРПП Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Шевчуком Р.С., 27 травня 2025 року о 12-30 год в с. Рів по вул. Центральній водій ОСОБА_2 керував автомобілем «Opel Combo», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив пункт 2.5 ПДР.

Чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Виходячи з практики застосування Європейським судом статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений частиною другою статті 52 Кримінального кодексу України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вини у вчиненому правопорушенні не визнає, пояснює, що 27 травня 2025 року він зранку приїхав на автомобілі до магазину «Витребеньки» в с. Рів, де залишив свій автомобіль, пересів в автомобіль свого товариша ОСОБА_3 і вони разом з ОСОБА_4 поїхали на риболовлю, де вживали алкогольні напої. Потім, близько 12 год розпочався дощ і вони вирішили повернутись. ОСОБА_3 приїхав за ними. По дорозі він телефонував до знайомого, щоб той прийшов і забрав його разом з автомобілем. Коли вони приїхали, то він вийшов з автомобіля товариша, забрав свої риболовні снасті та сів в свій автомобіль на пасажирське сидіння чекати свого знайомого, щоб той прийшов і забрав автомобіль. За кермо свого автомобіля він не сідав, двигун не заводив, автомобілем в стані сп`яніння не керував. Коли він сидів в своєму автомобілі, то до нього підійшли чоловіки у військовій формі та перевірили військово облікові документи, він їм показав, а потім приїхали працівники поліції, також вимагали для перевірки документи на автомобіль та посвідчення водія і повідомили, що він керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння і запропонували пройти огляд, який він пройти відмовився, оскільки ця вимога була безпідставна, так як автомобілем він не керував. Письмові пояснення, які містяться в матеріалах справи він не писав, а лише поставив свій підпис. Просить справу відносно нього закрити.

Адвокат Смірнов С.М. в судовому засіданні пояснює, що працівники поліції склали незаконний протокол з грубим порушенням матеріального та процесуального права. Матеріали справи не містять жодних доказів керування ОСОБА_2 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, що є основною ознакою складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. До матеріалів справи долучено відео, яке жодним чином не підтверджує факту керування ОСОБА_2 автомобілем, відео розпочинається з того моменту, коли працівники поліції стоять біля автомобіля разом зі ОСОБА_2 та пояснюють, що оскільки він керував автомобілем в стані сп`яніння, то потрібно пройти огляд, на що він їм відповідає, що автомобілем не керував. Єдиним можливим доказом могло б бути пояснення свідка ОСОБА_5 , однак в самому протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що свідки не залучались, хоча в матеріалах справи містяться його пояснення. Тому, немає жодних доказів факту керування ОСОБА_2 автомобілем, а отже і підстав проходити огляд на стан сп`яніння не було. Вважає, що в діях ОСОБА_2 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Справу відносно ОСОБА_2 просить закрити.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні надає показання, що він колега та товариш ОСОБА_2 . Так, 27 травня 2025 року вони з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зібрались їхати на риболовлю. ОСОБА_2 приїхав на своєму автомобілі «Opel Combo» до магазину «Витребеньки», який знаходиться в с. Рів, там залишив автомобіль, переклав свої вудочки в його автомобіль «VOLKSWAGEN Transporter» і вони поїхали на риболовлю в с. Слобода Межирівська. Там ОСОБА_2 та ОСОБА_4 рибалили та вживали алкогольні напої, а потім розпочався дощ і вони вирішили повертатись додому. Він підвіз ОСОБА_2 до місця, де стояв його автомобіль, чув, що той по дорозі комусь телефонував та просив прийти забрати його разом з автомобілем. Коли ОСОБА_2 вийшов з його автомобіля, забрав свої вудочки, то сів на пасажирське сидіння, за кермо не сідав. Далі він повіз ОСОБА_4 додому. Військових та працівників поліції він не бачив, про те, що було далі, вже знає зі слів ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні надає показання, що він колега та товариш ОСОБА_2 , з яким вони разом на автомобілі ОСОБА_3 їздили 27 травня 2025 року на риболовлю. Приїхали зранку та вживали алкогольні напої. ОСОБА_3 їх залишив на ставку, а потім приїхав і забрав. ОСОБА_2 по дорозі з риболовлі комусь телефонував та просив прийти забрати автомобіль, по приїзду в с. Рів він вийшов з автомобіля ОСОБА_3 та сів у свій на пасажирське сидіння.

Суддя дослідив матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, з якого неможливо встановити його зміст через незадовільну якість друку; засвідчену копію протоколу, який не містись підпису особи,яка притягається до адміністративної відповідальності та у якому вказано, що свідки чи потерпілі не залучалися; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому не зазначено ПІБ особи, стосовно якої проводився огляд; письмові пояснення свідка ОСОБА_5 , які суддя не бере до уваги, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що він є свідком; письмове пояснення ОСОБА_2 , яке написане власноручно інспектором поліції, а ОСОБА_2 поставив свій підпис, однак, як він пояснив в судовому засіданні, йому його прочитати не давали; довідку про те, що ОСОБА_2 станом на 27 травня 2025 року протягом останніх 12 місяців до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення не притягувався.

У судовому засіданні було оглянуто відеодиск, доданий працівниками поліції до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, де відео розпочинається з того, що працівники поліції та ОСОБА_2 стоять біля автомобіля. Працівники поліції після перевірки документів пропонують пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_2 їм неодноразово пояснює, що автомобілем не керував. На відео не зафіксовано факту керування ОСОБА_2 автомобілем.

Особа може бути піддана заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що кореспондується із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за якою завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Чинним Кодексу України про адміністративні правопорушення (стаття 252) визначено, що в розрізі відповідальності за вчинення адмінправопорушення, передбаченого статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оцінка доказам надається за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, виключно судом, який керується при цьому законом і правосвідомістю.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі.

Так, із змісту досліджених судом матеріалів справи не встановлено, що своїми діями ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як встановлено в судовому засіданні зі слів ОСОБА_2 , його захисника та свідків, що також підтверджено оглянутим відеодиском, ОСОБА_2 27 травня 2025 року о 12-30 год перебував в стані алкогольного сп`яніння, однак жодним доказом не підтверджено, що він керував автомобілем у такому стані.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до статей 9, 245, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений суддею тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, вважаю вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, недоведеною.

Частина перша статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з пунктом 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 62, 129 Конституції України, статтями 7, 130, 245, 247, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

п о с т а н о в и в :

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів через Жмеринський міськрайонний суд.

Суддя Костянтин ШЕПЕЛЬ