ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 679/2003/24

Провадження № 33/820/870/25

Суддя Хмельницького апеляційного суду Топчій Т.В., розглянувши у відкритому засіданні в місті Хмельницькому за участю секретаря Мельничук К.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Морозова В.Ю., апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на постанову Нетішинського міського суду Хмельницької області від 19 листопада 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,

в с т а н о в и л а:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини.

За постановою суду, 21 грудня 2024 року, приблизно о 00 годині 25 хвилин, ОСОБА_1 , у порушення вимог п.2.9 а) ПДР України, згідно яких водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, керував транспортним засобом автомобілем марки «MITSUBISHI САRІSМА», державний номерний знак « НОМЕР_2 », що належить ОСОБА_2 , по вулиці Енергетиків, 12, міста Нетішин, перебуваючи, відповідно до огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та позитивного результату тесту огляду на стан сп`яніння №5379 від 21 грудня 2024 року із застосуванням приладу «Drager Alcotest 6810 ARСD 0505», у стані алкогольного сп`яніння (1,26‰).

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник Морозов В.Ю. просить постанову Нетішинського міського суду Хмельницької області від 19 листопада 2025 року скасувати, ухвалити нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного правопорушення.

Зазначає, що суд порушив право на захист ОСОБА_1 , оскільки проігнорував його клопотання про неможливість явки в судове засідання у зв`язку із хворобою, що було підтверджено номером електронного медичного висновку.

Звертає увагу суду на те, що протокол серії ЕПР1 №201547 від 21 грудня 2024 року та інші матеріали складені працівником поліції ОСОБА_3 , який 12 вересня 2025 року звільнився зі служби за власним бажанням, що ставить під сумнів достовірність та належність складених ним документів.

При цьому, оскаржувану постанову було оголошено 19 листопада 2025 року, тобто вже після припинення його повноважень. На думку апелянта, така обставина є істотною, адже суд першої інстанції ухвалив рішення, спираючись на документи, автор яких не міг бути допитаний чи підтвердити їх достовірність.

Вказує, що судом першої інстанції було проігноровано клопотання ОСОБА_1 про виклик працівника поліції ОСОБА_3 для допиту.

Звертає увагу також на те, що в матеріалах провадження відсутні відомості про те, чи притягувався ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за аналогічні порушення. На його думку, ця обставина має значення для вирішення питання щодо належної правової кваліфікації вчиненого правопорушення, зокрема встановлення наявності або відсутності повторності.

Стверджує, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №201547 не зазначено модель, номер і серію засобу, яким здійснювалася відеофіксація, а також невідомо, чи були застосовані сертифіковані в Україні засоби відеозапису.

Окрім того, працівниками поліції під час складання протоколу, ОСОБА_1 не роз`яснювались права та обов`язки, передбачені ст.55,56,59,63 КУ та ст.268 КУпАП, а також порядок проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння. Не вилучалось також посвідчення водія та не видавався тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

Апелянт також зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення та в матеріалах справи вказано, що ОСОБА_1 нібито мав ознаки наркотичного сп`яніння, проте це не відповідає фактичним обставинам. Вважає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що в діях ОСОБА_1 наявний склад інкримінованого адміністративного правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП.

Позиції учасників апеляційного провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_1 та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги, просили скасувати постанову суду з підстав викладених у ній.

Заслухавши учасників,перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Вимоги ст.ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді дотримався зазначених вимог закону.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 130 ч. 1 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом. Зокрема відомостями із:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №201547 від 21.12.2024 року, згідно якого 21 грудня 2024 року, приблизно о 00 годині 25 хвилин, правопорушник ОСОБА_1 , у порушення вимог п.2.9 а) ПДР України, згідно яких водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, керував транспортним засобом автомобілем марки «MITSUBISHI САRІSМА», державний номерний знак « НОМЕР_2 », що належить ОСОБА_2 , по вулиці Енергетиків, 12, міста Нетішин, перебуваючи, відповідно до огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та позитивного результату тесту огляду на стан сп`яніння №5379 від 21 грудня 2024 року із застосуванням приладу «Drager Alcotest 6810 ARСD 0505», у стані алкогольного сп`яніння -1,26‰ (а.с.1);

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21.12.2024 року до КНП НМР «СМСЧ міста Нетішин», згідно якого у ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірного покриву обличчя. Огляд ОСОБА_1 не проводився (а.с.3);

- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений у зв`язку з виявленими у нього ознаками, а саме:різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірного покриву обличчя. Результат позитивний - 1,26% (а.с.5);

- роздруківки з технічного приладу «DragerAlcotest 6810», відповідно до якої ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння. Результат тесту 1,26 ‰ (а.с. 4);

- відеозаписів із нагрудних камер поліцейських, що додані на диску, до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №201547 від 21.12.2024 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «DragerAlcotest 6810», на місці зупинки, результат його огляду становив 1,26 ‰ . Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі останній відмовився. (а.с.9).

Наведені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

За результатами апеляційного перегляду провадження апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Доводи захисника, про те, що ОСОБА_1 було позбавлено права на захист, апеляційний суд відкидає та виходить з того, що згідно з положеннями ст. 268 КУпАП передбачена можливість здійснення захисту особою під час судового розгляду проваджень у справах про адміністративні правопорушення шляхом залучення захисника, надання письмових пояснень та заперечень на адресу суду, участі у судовому засіданні в режимі відео конференції з інших регіонів України у разі об`єктивної можливості, що є усталеною судовою практикою.

З матеріалів провадження вбачається, що під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 неодноразово заявлялися клопотання про відкладення судового розгляду з різних причин ознайомлення з матеріалами провадження, надання можливості скористатись правовою допомогою, забезпечення участі захисника в режимі відеокрнференції, виклик в судове засідання працівника поліції та перебування на лікарняному, в зв`язку з чим розгляд провадження відкладався судом першої інстанції з 07.01.2025 року по 19.11.2025 року. Такі правову позицію захисту, апеляційний суд розцінює як не виправдане затягування судового розгляду, обумовлене бажанням уникнути адміністративного стягнення, зважаючи на строки, передбачені ст. 38 КУпАП. Апеляційний суд також виходить з того, що захист ОСОБА_1 в суді, зважаючи на наявність в матеріалах провадження копії договору про надання юридичних послуг (а.с.22-24) мав можливість здійснювати захисник Морозов В.Ю. Окрім того, в апеляційному суді ОСОБА_1 була надана можливість довести свою невинуватість у вчиненому правопорушенні, висловити свої доводи щодо обставин провадження, висловлювати правову позицію. Захисник ОСОБА_1 Морозов В.Ю. був присутній в судовому засіданні апеляційного суду, надавав свої пояснення та заперечення, однак переконливих доводів, які б підтверджували невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення не повідомив.

Апеляційний суд відкидає доводи захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали складені працівником поліції Клапатюком О.В., який 12 вересня 2025 року звільнився зі служби за власним бажанням, що ставить під сумнів достовірність та належність складених ним документів.

Відповідно до положень ст.ст.254, 255 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, який складається уповноваженою службовою особою в межах наданих їй повноважень на момент його складення.

З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №201547 від 21 грудня 2025 року та інші документи (направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, роздруківка з технічного приладу «DragerAlcotest 6810»)були оформлені працівником поліції ВПД №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області сержантом ОСОБА_3 у період проходження ним служби 21 грудня 2025 року та за наявності відповідних повноважень. При цьому, факт його звільнення із відповідної посади після складання матеріалів адміністративного провадження не є підставою для сумніву в їх достовірності чи законності, а також не свідчить про порушення порядку притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд також виходить з того, що матеріали справи не містять будь-яких даних, які б вказували на істотні порушення вимог КУпАП під час їх складання або на перевищення посадовою особою своїх повноважень.

Також апеляційний суд не бере до уваги і доводи апелянта про те, що судом першої інстанції безпідставно проігноровано клопотання ОСОБА_1 про виклик працівника поліції ОСОБА_3 для допиту, оскільки норми КУпАП не передбачають допиту посадової особи, яка склала протокол. Згідно з усталеної судової практики, посадові особи, причетні до складання матеріалів про адміністративне правопорушення не можуть бути допитані судом у якості свідків, оскільки є зацікавленими особами які фактично виступають на стороні обвинувачення.

Крім того, протокол серії ЕПР 1 №201547 від 21 грудня 2025 року оцінений судом першої інстанції у сукупності із наявними та допустимими доказами, в тому числі і відеозаписом події адміністративного правопорушення, які доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення посилання на модель, номер і серію засобу, яким здійснювалася відеофіксація, а також невідомо, чи були застосовані сертифіковані в Україні засоби відеозапису, апеляційний суд до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Отже, незазначення технічних характеристик технічних засобів, за допомогою яких формується відеозапис з місця події, який додається до протоколу про адміністративне правопорушення не є обов`язковою вимогою при його складанні.

Безпідставними також є доводи сторони захисту стосовно відсутності в матеріалах провадження відомостей про те, чи притягувався до адміністративної відповідальності за аналогічні порушення, оскільки суд першої інстанції правильно кваліфікував його дії за ст. 130 ч. 1 КУпАП, що в даному випадку не має правового значення для вирішення справи та не впливає на законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови.

Безпідставними також є доводи сторони захисту щодо відсутності в матеріалах провадження відомостей про те, чи притягувався ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності за аналогічні правопорушення, оскільки суд першої інстанції обґрунтовано кваліфікував його дії за ст. 130 ч.1 КУпАП. При цьому, для даного складу адміністративного правопорушення, обставина повторності не є обов`язковою кваліфікуючою ознакою, у зв`язку з чим з`ясування зазначених відомостей не має правового значення для вирішення справи та не впливає на законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови.

Апеляційний суд не вбачає підстав для закриття провадження щодо ОСОБА_1 через не роз`яснення працівниками поліції його прав, передбачених ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, оскільки такі були повністю забезпечені працівниками поліції виходячи з відеозаписів події, наявних в матеріалах провадження.

Апеляційний суд відхиляє і твердження сторони захисту стосовно не роз`яснення ОСОБА_1 працівниками поліції порядку проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння. З відеозаписів, що зафіксовані на нагрудні відеокамери працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 на пропозицію працівників поліції погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу «Drager Alcotest 6810». Результат тесту становив 1,26 ‰. В подальшому ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Апеляційний суд виходить з того, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку з додержанням вимог ст. 266 КУпАП, відповідно працівники поліції цілком правомірно склали щодо нього протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги також є безпідставними та необґрунтованими, а тому не беруться до уваги та не можуть бути підставою для зміни чи скасування постанови суду.

За наслідками перегляду справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисту, апеляційний суд зазначає, що наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази повністю підтверджують вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення та відображають обставини, які мають значення для вказаної справи, які, у своїй сукупності з іншими доказами, поза розумним сумнівом підтверджують його вину, а тому підстав для закриття провадження в справі, не вбачається.

Протокол про адміністративне правопорушення складений в силу ст.255 КУпАП уповноваженою на те особою, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, щодо місця, часу вчинення та суті адміністративного правопорушення, повністю узгоджується з даними, які містяться у відеозаписі, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Порушень вимог ст.256 КУпАП в редакції, що була чинною на час складання протоколу про адміністративне правопорушення, не встановлено. А відомостей, які піддавали б сумніву достовірність зазначених у протоколі даних про обставини вчинення правопорушення, у справі немає.

Даних про те, що в справі неправильно застосовано норми матеріального права чи допущено порушення норм процесуального права при дослідженні судом доказів, перевіркою матеріалів справи не встановлено.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ст.130 ч.1 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає положенням ст.ст.33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає відомостям характеризуючим особу правопорушника.

У рішенні по справі О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства (O'Halloran and Francis v. The United Kingdom ) no. 15809/02 і 25624/02ECHR від 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. У даному провадженні суд вважає, що ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі, згідно встановлених норм закону України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою, та підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.293, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 Морозова В.Ю.залишити без задоволення.

Постанову Нетішинського міського суду Хмельницької області від 19 листопада 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною, набирає законної сили негайно і оскарженню не підлягає.

Суддя: