Справа № 539/5928/25
Провадження № 3/539/1397/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року місто Лубни

Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Пилипчук М. М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Головного управління ДПС у Полтавській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; головний бухгалтер Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз»; місцезнаходження на вулиці Вячеслава Чорновола, 87 у місті Лубнах Полтавської області; РНОКПП НОМЕР_1 ) за частиною першою статті 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2025 року до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області надійшла справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-1 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ від 19 листопада 2025 року указану справу передано для розгляду судді Пилипчуку М. М.

У судові засідання 03 грудня 2025 року та 16 грудня 2025 року ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи не з`явилася.

03 грудня 2025 року до канцелярії суду від ОСОБА_1 надійшла заява з додатками, в якій вона просила відкласти розгляд справи у зв`язку з оскарженням податкових повідомлень-рішень від 18 листопада 2025 року.

У протоколі про адміністративне правопорушення від 07 листопада 2025 року № 12854 вказано, що при проведенні документальної планової виїзної перевірки Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» (далі АТ «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз»), податковий номер 05524713; місцезнаходження на вулиці Вячеслава Чорновола, 87 у місті Лубнах Полтавської області, встановлено, що головний бухгалтер ОСОБА_1 вчинила правопорушення порядку ведення податкового обліку, а саме: підпункту 34.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України (далі ПК України) від 02 грудня 2010 року № 2755-V1 із змінами та доповненнями, П(С)БО № 11 «Зобов`язання», № 16 «Витрати», затверджене наказом Міністерства фінансів України від 31 січня 2000 року № 20, пункт 3.1, пункт 3.2, пункт 3.10 Методичних рекомендацій щодо заповнення форм фінансової звітності, затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 28 березня 2013 року № 433, внаслідок чого завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 8 160 779 грн; пункту 198.1, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198 ПК України, статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року за № 996-XIV, пункту 6 розділу ІІІ Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 № 21, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року за № 159/28289, в результаті чого завищено податковий кредит по податку на додану вартість на загальну суму 699 880 грн у тому числі жовтень 2021 року у сумі 25 734 грн, за листопад 2021 року у сумі 64 333 грн, за грудень 2021 року у сумі 2 134 грн, за жовтень 2022 року у сумі 73 840 грн, за березень 2024 року у сумі 17 020 грн, за квітень 2024 року у сумі 47 864 грн, за травень 2024 року у сумі 207 354 грн, за червень 2024 року у сумі 104 015 грн, за липень 2024 року у сумі 10 579 грн, за серпень 2024 року у сумі 42 803 грн, за жовтень 2024 року у сумі 54 000 грн, за листопад 2024 року у сумі 17 400 грн, за грудень 2024 року у сумі 12 167 грн, за лютий 2025 року у сумі 3 970 грн, за травень 2025 року у сумі 16 667 грн; пункту 201.10 статті 201, пункту 89, пункту 90 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України з урахуванням змін, внесених Законом України від 12 січня 2023 року № 2876-ІХ здійснено реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації податкових накладних із затримкою до 365 днів на загальну суму ПДВ 59 777,53 грн, в тому числі: за березень 2025 року на суму ПДВ 59 777,53 грн.

У протоколі від 07 листопада 2025 року № 12854 також зазначено, що своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено частиною першою статті 163-1 КУпАП.

АТ «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» не погодилося з висновками державної податкової служби та податковими повідомленнями-рішеннями, які винесені за результатами перевірки (акт від 24 жовтня 2025 року № 15334/16-31-07-01-01/05524713), тому оскаржило їх до Полтавського окружного адміністративного суду, який відкрив провадження у справі № 440/16249/25.

Вказані обставини підтверджуються ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2025 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в адміністративній справі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та надавши їм належну правову оцінку, враховуючи характер і обставини вчиненого правопорушення, суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 07 листопада 2025 року № 12854 період вчинення правопорушення зазначено з 4 кварталу 2021 року до 2 кварталу 2025 року.

Згідно з частиною другою статті 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій шостій цієї статті.

При цьому, адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 163-1 КУпАП, у частинах третій шостій статті 38 КУпАП не зазначено. Отже, стягнення за частиною першою статті 163-1 КУпАП може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення відповідного правопорушення.

Законодавче регулювання питання закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення у зв`язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення здійснюється, зокрема, статтею 38, пунктом 7 частини першої статті 247 КУпАП.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Зі змісту норм права вбачається, що закриття провадження на підставі статті 38, пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом двомісячного (або тримісячного) строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушенні з дня його виявлення).

Закриття провадження у справі на підставі пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення. Наявність можливого адміністративного правопорушення, не доведеного та не підтвердженого належними та допустимими доказами, не може бути достатньою підставою для закриття провадження у справі відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП.

Водночас, слід враховувати, що однією із самостійних підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення законодавець визначає відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 частини першої статті 247 КУпАП). Тобто, у разі якщо факту вчинення адміністративного правопорушення встановлено не буде, то провадження у справі підлягатиме закриттю на підставі пункту 1 (відсутність події і складу адміністративного правопорушення), а не пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП (закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу).

Підстава для закриття провадження в справі відповідно до статті 38 КУпАП не є такою, що реабілітує особу, а тому таке закриття можливе лише в разі вчинення особою протиправної, винної (умисної або необережної) дії чи бездіяльності, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За змістом статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статей 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

Оцінка доказів відповідно до статті 252 КУпАП відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед установленої сили.

Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу, повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Адміністративним правопорушенням (проступком), як визначено статтею 9 КУпАП, визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно ж до правової позиції, зазначеної в постанові Верховного Суду від 08 вересня 2020 року у справі № П/811/2893/14, висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі собою не породжують правових наслідків для платника податків. Податковий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки власні суб`єктивні висновки щодо зафіксованих обставин, та в подальшому, у разі виникнення спору щодо рішень про визначення грошових зобов`язань, що приймаються на підставі такого акту, обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених платником податків порушень, а оцінка акту перевірки, в тому числі і оцінка дій посадових осіб податкового органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, а також щодо самих висновків перевірки, надається при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту.

Зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення твердження про порушення вимог ведення податкового обліку без конкретизації обставин, які дозволяють встановити та перевірити наявність вказаних порушень, не відповідає вимогам закону щодо розуміння суті пред`явленого обвинувачення та забезпечення справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, його мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

У рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення. Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

У рішенні у справі «Ващенко проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що «обвинувачення» для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру.

Справа розглядається в межах адміністративного обвинувачення, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Сутність пред`явленого обвинувачення повинна відповідати диспозиції статті закону, яким встановлено відповідальність за вчинення правопорушення. При цьому суд, відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і змінювати формулювання висунутого обвинувачення та відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Так, Головним управлінням ДПС у Полтавській області проведено документальну планову виїзну перевірку АТ «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз».

За результатами проведеної перевірки було складено акт від 24 жовтня 2025 року № 15334/16-31-07-01-01/05524713 «Про результати документальної планової виїзної перевірки АТ «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» податковий номер 05524713».

Підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо головного бухгалтера АТ «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» ОСОБА_1 був лише акт перевірки від 24 жовтня 2025 року № 15334/16-31-07-01-01/05524713.

Оскільки АТ «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» не було згідне з висновками державної податкової служби та податковим повідомленням-рішенням, які винесені на підставі вищевказаного акта, тому оскаржило їх до Полтавського окружного адміністративного суду, який відкрив провадження у справі № 440/16249/25.

Рішення контролюючого органу у сфері адміністрування податків може бути оскаржено суб`єктом господарювання платником податку по процедурі адміністративного оскарження (статі 55, 56 ПК України) та в судовому порядку. Розпочата процедура оскарження прийнятих на підставі акта перевірки податкових-повідомлень рішень призводить до неузгодженості сум, визначених у них зобов`язань, та зупиняє їх стягнення.

Як було зазначено вище, відповідно до постанови Верховного Суду від 08 вересня 2020 року у справі № П/811/2898/14, висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі собою не породжують правових наслідків для платника податків та, відповідно, такий акт не порушує прав останнього.

Отже, на переконання суду, внаслідок оформлення акта про результати документальної планової виїзної перевірки, на підставі якого складено протокол про адміністративне правопорушення, платник податків не вважається таким, що вчинив порушення податкового законодавства, відтак, такий акт, враховуючи встановлені вище обставини, не може бути підставою для притягнення до відповідальності головного бухгалтера АТ «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» ОСОБА_1 .

Тому складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-1 КУпАП, за таких обставин, слід визнати передчасним.

Зі змісту статті 62 Конституції України вбачається, що ніхто не може бути підданий покаранню інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів у справі.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що в діях головного бухгалтера АТ «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений частиною першою статті 163-1 КУпАП, оскільки до матеріалів справи не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують вину останньї у вчиненні зазначеного правопорушення.

З огляду на викладене, провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись статтями 163-1, 247, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 163-1 КУпАП закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Полтавського апеляційного суду в порядку, визначеному статтею 294 КУпАП.

Суддя М. М. Пилипчук