Справа № 137/1384/25
Провадження № 33/801/1246/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Желіховський В. М.
Доповідач: Голота Л. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Голота Л. О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Літинського районного суду Вінницької області від 7.10.2025 по справі № 137/1384/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 , майстер-сержант, командира відділення другого автомобільного взводу військової частини НОМЕР_1 , за частиною третьою статті 172-11 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою Літинського районного суду Вінницької області від 7.10.2025 по справі № 137/1384/25 визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-11 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 грн. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605,60 гривень на відповідний рахунок.

Як зазначено в постанові суду, 01.10.2025 о 12:00 військовослужбовець, призваний за мобілізацією майстер-сержант ОСОБА_1 , в умовах особливого періоду, залишив місце служби у відрядженні. Самостійно повернувся до місця проживання АДРЕСА_3 , 03.10.2025 о 21:15 год.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу (вх № 5521/25-вх від 20.11.2025), в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповноту з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду, викладених в постанові, фактичним обставинам справи, просить : скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції невірно застосував частину третю статті 172-11 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 був відсутній з 1 жовтня до 3 жовтня 2025 року, тобто менше трьох днів.

До апеляційної скарги ОСОБА_1 додано наступні документи : (1) копію паспорта ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 та копію РНОКПП /а. с. 26/; (2) посвідчення ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 27.05.2015 /а. с. 27/; витяг з реєстру територіальної громади № 2025/017198369 від 18.11.2025 щодо адреси місця проживання ОСОБА_1 /а. с. 28/; виписку № 5000 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 перебування у стаціонарі з 14.10.2025 по 3.11.2025 /а. с. 40/; копію витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій службі) від 1.10.2024 № 328 /а. с. 45/; копію витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій службі) від 23.09.2025 № 297 /а. с. 46/.

Одночасно з апеляційною скаргою подано клопотання про поновлення строку на оскарження постанови суду першої інстанції з тих підстав, що постанова суду першої інстанції винесена 7.10.2025, про оскаржувану постанову дізнався 11.11.2025 коли до нього зателефонувала секретар судового засідання та запитала, чи буде він сплачувати штраф; після чого звернувся до суду із заявою про ознайомлення з матеріалами справи, з якими ознайомився 11.11.2025, апеляційну скаргу подано 20.11.2025, тобто протягом десяти днів з дня коли дізнався про оскаржувану постанову суду першої інстанції.

16.12.2025 до Вінницького апеляційного суду надійшла заява (вх № 14248/25-вх) про зміну апеляційної скарги.

Ознайомившись із заявою про зміну апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про її повернення без розгляду на підставі частини другої статті 294 КУпАП, оскільки вона поза межами строку на апеляційне оскарження та в ній не ставиться питання про поновлення пропущеного строку на її подання.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Заяву про зміну апеляційної скарги просив вважати його письмовими поясненнями, які були ним подані усно у судовому засіданні 10.12.2025 року.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 , вважаю, що пропущений строк на оскарження постанови суду першої інстанції підлягає поновленню, апеляційна скарга задоволенню, з огляду на наступне.

Щодо клопотання про поновлення строку на оскарження.

Відповідно до частини другої статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Норми КУпАП не містять вичерпного переліку поважних причин, які можна враховувати при вирішенні питання про поновлення пропущеного процесуального строку, так як вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому КУпАП не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

З матеріалів справи вбачається, що постанова суду першої інстанції винесена 7.10.2025. Про оскаржувану постанову ОСОБА_1 дізнався 11.11.2025, коли до нього зателефонувала секретар судового засідання та запитала, чи буде він сплачувати штраф. Після цього він звернувся до суду із заявою про ознайомлення з матеріалами справи, з якими ознайомився 11.11.2025 /а. с. 49/. Апеляційну скаргу подано 20.11.2025, тобто протягом десяти днів з дня коли дізнався про оскаржувану постанову суду першої інстанції.

З огляду на зазначене, наведені в клопотанні про поновлення строку причини пропуску ОСОБА_1 строку на оскарження постанови суду суд апеляційної інстанції вважає поважними та доходить висновку про поновлення строку на оскарження постанови суду, з метою забезпечення права особи на апеляційне оскарження.

Щодо перегляду справи апеляційним судом.

Згідно з частиною сьомою статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-11 КУпАП зроблено судом першої інстанції на підставі наступних доказів : протоколу в/ч НОМЕР_1 № 255 про військове адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 172-11 КУпАП від 4.10.2025, відповідно до якого 01.10.2025 о 12:00 військовослужбовець, призваний за мобілізацією майстер-сержант ОСОБА_1 , в умовах особливого періоду, залишив місце служби у відрядженні. Самостійно повернувся до місця проживання АДРЕСА_3 , 03.10.2025 о 21:15 год /а. с. 1-4/; копії витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) від 25.03.2022 № 12, відповідно до кого майстра-сержанта ОСОБА_1 техніком (з безпеки дорожнього руху) начальником контрольно-технічного пункту, 1973 року народження, вважати таким, що з 25.03.2022 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою /а. с. 5/; копії витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 1.10.2024 № 328 /а. с. 6/; копії витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.09.2025 № 297 /а. с. 6/; письмових пояснень командира відділення автомобільного взводу роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 майстра-сержанта ОСОБА_1 /а. с. 8/; письмових пояснень акамуляторника відділення слюсарно-механічних робіт і поточного ремонту агрегатів ремонтного взводу автомобільної техніки роти матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 від 4.10.2025 /а. с. 9/; письмових пояснень старшого механіка відділення слюсарно-механічних робіт і поточного ремонту агрегатів ремонтного взводу автомобільної техніки роти матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_3 від 4.10.2025 /а. с. 10/; письмових пояснень водія 2 автомобільного взводу роти матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 від 4.10.2025 /а. с. 11/; копії військового білету № НОМЕР_4 ОСОБА_1 /а. с. 12-14/; службової характеристики ОСОБА_1 від 3.10.2025 /а. с. 15/; копії витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій службі) від 26.07.2024 № 252, відповідно до якого майстер сержанта ОСОБА_1 з 26.07.2024 посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків /а. с. 16/.

Згідно з частиною другою статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції вважає, що докази, які містяться у справі, не доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення (ч. 3 ст. 172-11 КУпАП), а висновки суду щодо доведеності його вини зроблено за неповного з`ясування обставин справи, від яких залежить її правильне вирішення.

Частинами 1 та 3 Статтею 172-11 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за :

(ч. 1) самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб;

(ч. 3) самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Відповідно до положень статті 254 КУпАП основним документом, який фіксує юридичний факт адміністративного правопорушення, є протокол.

Вимоги до змісту протоколу встановлені статтею 256 цього Кодексу, якою було передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Завершальним етапом адміністративного розслідування при провадженні у справах про адміністративні правопорушення є направлення протоколу і всіх матеріалів розслідування на розгляд органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати відповідну категорію справ про адміністративні правопорушення (частина перша статті 257 КУпАП).

За змістом пункту 2, 4 частини першої статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи витребувано необхідні додаткові матеріали .

Відповідно до протоколу в/ч НОМЕР_1 № 255 про військове адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 172-11 КУпАП від 4.10.2025, 1.10.2025 о 12:00 військовослужбовець, призваний за мобілізацією майстер-сержант ОСОБА_1 , в умовах особливого періоду, залишив місце служби у відрядженні. Самостійно повернувся до місця проживання АДРЕСА_3 , 3.10.2025 о 21:15 год /а. с. 1-4/.

Самовільним залишенням частини або місця служби вважається таке, що вчинене без дозволу начальника (командира), який згідно з законодавством уповноважений такий дозвіл надати. Нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу - це його нез`явлення на службу в строк, указаний у відповідному документі. Поважними причинами затримки військовослужбовця може бути визнана, наприклад, хвороба, що перешкоджає пересуванню, смерть або тяжка хвороба членів його сім`ї, стихійне лихо чи інші надзвичайні обставини, які підтверджені відповідними документами.

Під місцем служби, якщо воно не збігається з розташуванням частини, розуміється будь-яке місце, де військовослужбовець повинен у перебіг певного часу виконувати військові обов`язки або знаходитися за наказом чи дозволом начальника. Це може бути полігон, табір, військовий ешелон, корабельне приміщення, док, судноремонтний завод, гауптвахта, шпиталь чи лікарня, лазня, місце виконання господарських робіт чи проведення навчальних занять, як вони визначені відповідним командиром (начальником), маршрут пересування і місце знаходження у відрядженні, вказані у приписі, тощо.

Початковим моментом самовільного залишення є день, коли військовослужбовець самовільно покинув розташування військової частини чи місце служби, а початковим моментом нез`явлення вчасно на службу наступний день після дня, в який випливли встановлені строки з`явлення.

В порушення вимог статті 256 КУпАП, зазначена у протоколі про військове адміністративне правопорушення суть адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-11 КУпАП щодо ОСОБА_1 є неконкретною, неповною та не відповідає диспозиції вищевказаної норми частини третьої статті 172-11 КУпАП. Тобто, із інкримінованого правопорушення ОСОБА_1 не слідує, що він самовільно залишив місце служби та не зазначено місця вчинення правопорушення, з якого та по який час він повинен був перебувати у місці служби.

Крім цього, в протоколі зазначено, щоОСОБА_1 залишив місце служби у відрядженні з 1.10.2025 о 12:00, самостійно повернувся до місця проживання АДРЕСА_3 , 3.10.2025 о 21:15 год, тобто не викладено конкретно суті інкримінованого правопорушення, не зазначено коли саме він повернувся на місце служби, що унеможливлює надати вірну юридичну оцінку діям ОСОБА_1 ..

Із періоду зазначеного у протоколі (01.10.2025 року о 12 год - 03.10.2025 року о 21 год 15 хв) вбачається, що ОСОБА_1 був відсутній до 3 днів (ч.1 ст.172-11 КУпАП ), таким чином посилання на частину 3 ст. 172-11 КУпАП, яка передбачає термін до 10 днів є також необґрунтованим.

Інкриміноване правопорушення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності має бути конкретним, а висновки суду не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Водночас, адміністративна відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб передбачена частиною першою статті 172-11 КУпАП.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до копії витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) від 23.09.2025 № 297 вважати такими, що вибули у відрядження з КП військової частини НОМЕР_1 , до об`єктів охорони 1, 2, 3, 4, 5, 6 батальйонів охорони, з 23.09.2025 до окремого розпорядження, для проведення опломбування вимірювальних приладів на транспортних засобах : майстра сержанта ОСОБА_1 , командира відділення другого автомобільного взводу роти матеріально-технічного забезпечення /а. с. 7/.

Відповідно до наявних у справі письмових пояснень ОСОБА_1 від 4.10.2025 вбачається, що він перебуваючи у відрядженні 1.10.2025 о 12 год залишив службовий автомобіль та покинув розташування об`єкта, бо відчув зростання рівня тривожності, пов`язаної з можливою небезпекою, з метою недопущення впливу неконтрольованої агресії на оточуючих вирішив самоізолюватись. Прийшовши до тями через певний період часу, не розуміючи де знаходиться та, що з ним відбулось весь цей час, зв`язався з донькою через невідомих йому людей та вирішив питання для повернення до підрозділу. Самостійно повернувся до місця проживання /а.с. 8/.

Відповідно до копії службової характеристики командира роти матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 від 3.10.2025 ОСОБА_1 перебував у групі посиленої психологічної уваги. Стан здоров`я незадовільний. Потребує частих госпіталізацій, пов`язаних з наявними діагнозами /а. с. 15/.

Суб`єктивна сторона, правопорушення, передбаченого статтею 172-11 КУпАП характеризується прямим умислом з метою тимчасового ухилення від служби.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 1.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», - визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними статтею 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також статті 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

З огляду на викладене, складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-11 КУпАП не доведено.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з частиною восьмою статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Виходячи з наведеного, постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-11 КУпАП.

Керуючись статтею 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови Літинського районного суду Вінницької області від 7.10.2025 по справі № 137/1384/25.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Літинського районного суду Вінницької області від 7.10.2025 по справі № 137/1384/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною третьою статті 172-11 КУпАП, скасувати, а провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-11 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л. О. Голота