Номер провадження: 33/813/2099/25
Номер справи місцевого суду: 511/2322/25
Головуючий у першій інстанції Бобровська І. В.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., секретаря судового засідання Ровенко А.С., в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Алексєєва В.В., представника потерпілого Мельничука Ю.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Роздільнянського районного суду Одеської обл. від 02.10.2025 стосовно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Роздільна Одеської обл., громадянина України, працюючого водієм забезпечення в ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КупАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КупАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вказаної постанови, згідно із протоколом 03.07.2025 о 09:50 год, в м. Одеса водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1 по трасі М-05 Київ-Одеса 467 км, перед початком руху здійснюючи розворот на заборонений жовтий сигнал світлофора, не впевнився в безпечності маневру, не надав дорогу транспортному засобу Toyota Sequoia д.н.з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку та здійснив перетин перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора.

При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, в зв`язку з чим водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1, п. 10.4 ПДР України.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною постановою суду, потерпілий ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій вказує на те, що оскаржувана постанова суду підлягає скасуванню з таких підстав:

- при розгляді справи Роздільнянським райсудом Одеської обл. допущено порушення вимог ст. 276 КУпАП, оскільки ДТП мала місце в м. Одесі;

- при наявних вихідних даних причиною настання зіткнення автомобілів «Toyota Sequoia» та «Volkswagen Transporter», з технічної точки зору, є невідповідність дій водія транспортного засобу «Volkswagen Transporter» ОСОБА_1 вимогам п.п. 1.10 (в частині термінів «дати дорогу»), 8.7.3 (пункти «ґ») та 10.1 ПДР України, оскільки водій ОСОБА_1 здійснював маневр розвороту на жовтий сигнал світлофора, в той момент, як по зустрічній смузі рухався транспортний засіб «Toyota Sequoia», який здійснив виїзд на регульоване перехрестя на зелений сигнал світлофора. Вказані обставини підтверджуються результатами висновку експерта за результатами інженерно-транспортної експертизи № 52 від 15.08.2025.

З огляду на викладені обставини, потерпілий ОСОБА_2 просить скасувати вказану постанову та винести нову, якою визнати винуватим ОСОБА_1 у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційного суду представник потерпілого Мельничук Ю.Л. підтримав апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 та просив її задовольнити, при цьому ОСОБА_1 та його захисник Алексєєв В.В. заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Водночас потерпілий ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, однак його представник та інші учасники провадження не заперечували щодо розгляду справи за його відсутності, з огляду на що апеляційний суд вирішив продовжити розгляд справи за встановленою явкою.

Заслухавши пояснення учасників провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та ретельно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

За приписами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доводи апелянта щодо порушення судом 1-ої інстанції приписів ст. 276 КУпАП є необґрунтованими, оскільки відповідно до ч. 2 вказаної норми справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 80, 81, 121-126, 127-1-129 і ст. 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

За обставинами цієї справи встановлено місце проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 .

Відтак, на переконання апеляційного суду в цій справі не було допущено порушення ст. 276 КУпАП, а тому відповідні доводи апелянта відхиляються.

Щодо тверджень апелянта ОСОБА_2 стосовно наявності в діях водія ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та його винуватості у вчиненні ДТП апеляційний суд звертає увагу на таке.

Так, ОСОБА_2 посилається висновок експерта № 52 від 15.08.2025, відповідно до якого дії водія ОСОБА_1 знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП.

Вказаний висновок надавався ОСОБА_2 під час розгляду справи №523/13991/25 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, вчиненого 03.07.2025 о 09:50 год, в м. Одеса по трасі М-05 Київ-Одеса 467 км.

В контексті наведеного, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до положень ст. 251 КУпАП необхідні дані для розгляду справи можуть встановлюватися, також, висновком експерта.

Разом з тим, положення КУпАП прямо не визначають яким вимогам повинен відповідати висновок експерта, з огляду на що апеляційний суд вважає за необхідне, на підставі аналогії закону, застосувати норми найближчої галузі процесуального права, яка регулює подібні суспільні відносини - кримінального процесуального права.

Так, відповідно до ст. 101 КПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

Висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження. Експерт дає висновок від свого імені і несе за нього особисту відповідальність.

Запитання, які ставляться експертові, та його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта. Висновок експерта не може ґрунтуватися на доказах, які визнані судом недопустимими.

Ретельно дослідивши висновок експерта № 52 від 15.08.2025, апеляційний суд зауважує, що він містить ряд суттєвих недоліків.

По-перше, зазначений висновок експерта ґрунтується лише на поясненнях водія ОСОБА_1 , наданих безпосередньо на місці ДТП, поясненнях водія ОСОБА_2 , наданих експерту та протоколі огляду місця ДТП зі схемою, однак пояснення свідків, відеозапис ДТП експертом не досліджувався.

По-друге, пояснення водія ОСОБА_2 містять відомості, які суперечать обставинами ДТП, зокрема дата події вказана 05.07.2025 (в той час як ДТП мала місце 03.07.2025), місце ДТП зазначено - автодорога М-05 «Київ-Чоп» в м. Одеса (однак ДТП в цій справі сталася по трасі М-05 Київ-Одеса 467 км в м. Одеса).

По-третє, досліджуючи питання наявності можливості у водія технічної можливості уникнути зіткнення за формулою експерт вказав: «… величина усталеного максимального сповільнення при екстреному гальмуванні т/з у аналогічних дорожніх умовах приймається в діапазоні значень, виходячи з аналогічних мотоциклів та їх характеристик; … швидкість руху автомобіля Nissan Tida складав 50 км/год.». Разом з тим в цій справі ДТП сталася між транспортними засобами «Toyota Sequoia» та «Volkswagen Transporter». Будь-яких відомостей про мотоцикли або авто Nissan Tida, які стали учасниками цієї ДТП 03.07.2025 матеріали справи не містять.

Враховуючи вказані обставини в сукупності, апеляційний суд не може прийняти висновок експерта № 52 від 15.08.2025 як належний доказ по справі, оскільки він не відтворює точних обставин ДТП, яка є предметом розгляду в цій справі та не відповідає вище зазначеним вимогам процесуального законодавства.

Натомість, в матеріалах справи міститься висновок № 4253-34-25 від 29.09.2025, виконаний експертом ОНДІСЕ Харченком Ю., під час складання якого експерту були надані копії матеріалів справ: №511/2322/25 про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 та №523/13991/25 про притягнення до відповідальності ОСОБА_2 , за фактом ДТП, яка мала місце 03.07.2025 в м. Одеса по трасі М-05 Київ-Одеса 467 км; пояснення водія ОСОБА_1 , пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , висновок експерта № 52 від 15.08.2025 та відеозапис ДТП.

За результатами дослідження зазначених матеріалів експерт дійшов висновків про те, що дії водія авто Toyota Sequoia д.н.з НОМЕР_2 регламентувалися вимогами п.п. 12.4 та 12.9.б) ПДР, які забороняли йому виїзд на перехрестя при червоному сигналі світлофора. Належні дії водія авто Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився на території перехрестя при увімкненні жовтого сигналу світлофору, регламентувалися вимогами п.п.16.8 та 12.3 ПДР, які передбачали обов`язок виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналу світлофора, а з моменту об`єктивної можливості виявлення небезпеки для руху авто Toyota Sequoia, водій якого, ігноруючи заборону, виїхав на перехрестя на червоний сигнал світлофору застосувати гальмування, при необхідності аж до зупинки.

Водій автомобіля Toyota Sequoia д.н.з НОМЕР_2 належним виконанням приписів п. 8.7.3. е) ПДР мав технічну можливість уникнути ДТП. Водій автомобіля Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1 , з моменту виїзду автомобіля Toyota Sequoia д.н.з НОМЕР_2 на перехрестя не мав технічної можливості уникнути ДТП. Дії водія автомобіля Toyota Sequoia д.н.з НОМЕР_2 не відповідали вимогам п.п. 12.4, 12.9. б) та 8.7.3. е) ПДР. Розгляд відповідності дій водія автомобіля Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1 вимогам ПДР, з експертної точки зору безпредметний, оскільки цей водій не мав технічної можливості уникнути ДТП з моменту об`єктивно можливого виявлення небезпеки для руху. Дії водія автомобіля Toyota Sequoia д.н.з НОМЕР_2 , які не відповідали вимогам сигналу світлофора, з експертної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з ДТП. Дії водія автомобіля Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1 , який з моменту виїзду на перехрестя вже знаходився в аварійній ситуації, не можуть розглядатися як невідповідні вимогам ПДР та в причинному зв`язку з фактом ДТП. Швидкість руху автомобіля Toyota Sequoia д.н.з НОМЕР_2 в умовах пригоди складала близько 84 км/год.

При цьому, експертом було встановлено, що відеозапис події відображає рух транспорту, в тому числі рух автомобілів Toyota та Volkswagen, що відноситься до ДТП до зіткнення, тобто охоплює події пригоди, що відбувались до кульмінаційної фази її розвитку зіткнення. Характерними моментами розвитку пригоди зафіксовані наступні: - останній кадр роботи зеленого сигналу світлофора фіксується в кадрі 5353, на цей момент видно автомобіль Toyota на значній відстані від перехрестя; - момент увімкнення червоного сигналу світлофора фіксується в кадрі 5760, в кадрі видно, що в цей момент автомобіль Toyota ще не виїхав на перехрестя, а автомобіль Volkswagen вже виконує маневр розвороту, при цьому видимість смуги руху автомобіля Toyota обмежена вантажівкою; - виїзд автомобіля Toyota на перехрестя на червоний сигнал світлофора характеризується кадром 5800, саме цей момент, з експертної точки зору, характеризувався для водія автомобіля Volkswagen як момент об`єктивно можливого виявлення небезпеки для руху.

З врахуванням вище наведеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду 1-ої інстанції щодо відсутності в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що ані вказані висновки експерта, ані належність відеозапису події як доказу по справі, ані пояснення свідків події не спростовувались та не заперечувались апелянтом. Будь-яких інших доказів на підтвердження вимог апеляційної скарги не надавалось.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу, що за фактом ДТП орган поліції склав протоколи як стосовно ОСОБА_1 , так і стосовно ОСОБА_2 . Щодо останнього протокол розглядався Пересипським районним судом м. Одеси, справа № 523/13991/25 та постановою від 24.10.2025 суд вирішив закрити провадження у справі в зв`язку із закінченням строків накладення стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП. В подальшому вказана постанова не оскаржувалась ОСОБА_2 , в тому числі з підстав відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, що може свідчити про його відповідну процесуальну позицію.

Враховуючи вище викладене в сукупності, підстав для скасування постанови суду 1-ої інстанції не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, оскільки доводи потерпілого ОСОБА_2 не знайшли свого підтвердження, а оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою та вмотивованою, апеляційний суд вважає за необхідне його апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду 1-ої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 283, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Роздільнянського районного суду Одеської обл. від 02.10.2025, якою було закрите провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КупАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца