Провадження № 3/537/2053/2025
Справа № 537/6653/25
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2025 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука в складі головуючої судді Мурашової Наталі Валентинівни, за участі секретаря Дьяченко В.Ю., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду адміністративний матеріал, який надійшов з Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 14.09.2017, з середньою спеціальною освітою, який є військовослужбовцем, проходить службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_3 на посаді водія-слюсаря, учасник бойових дій посвідчення № НОМЕР_4 , видане 10.07.2025 року Управлінням персоналу штабу в/ч НОМЕР_5 , одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

у с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №475693, складеним 07 жовтня 2025 року інспектором взводу 1 роти 4 Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Кулик Я.А. «07.10.2025 о 00:50:45 год. в м. Кременчук вул. Івана Приходька, 93, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi А4, д.н.з. НОМЕР_6 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку водій відмовився на місці зупинки транспортного засобу, що було зафіксовано на технічний засіб відеозапису бодікамеру 476195, 471568, чим порушив п.2.5 ПДР». Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

09 грудня 2025 року в судовому засіданні ОСОБА_1 заявив суду усно та подав письмове клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності в його діях події та складу правопорушення. Клопотання обґрунтовано тим, що за обставин, наведених у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. Так, в нічний час з 06 на 07 жовтня 2025 року ОСОБА_1 був дома, де проживає разом з сім`єю та батьком. Тоді його батько ОСОБА_2 повернувся до дому без автомобіля та повідомив, що коли він їхав до дому на їх автомобілі Audi А4, д.н.з. НОМЕР_6 , то біля старої бані за адресою м. Кременчук, вул. Івана Приходька, буд.93, їх автомобіль заглох. Батько ОСОБА_2 не зміг завести автомобіль, тому залишив його в тому ж місці, а сам повернувся до дому пішки, просив щоб ОСОБА_1 зарядив акумулятор, погрузив на велосипед акумулятор та поїхав до автомобіля, де замінив акумулятор, завів автомобіль, чекав батька, щоб батько повернув додому автомобіль. Сам батько так швидко не міг повернутися до автомобіля, оскільки має хворі ноги, тому ходить повільно, не може їхати на велосипеді. ОСОБА_1 так і зробив: зарядив акумулятор, на велосипеді привіз акумулятор до автомобіля, завів автомобіль та чекав батька, сидячі на місці водія. Але в цей час під`їхали працівники патрульної поліції. ОСОБА_1 пояснив, що транспортним засобом не керував, а лише замінив акумулятор, який привіз на велосипеді, та завів автомобіль, в якому чекає батька, що має підійти вже через декілька хвилин, та скерувати автомобіль додому. ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки не керував транспортним засобом. Однак, незважаючи на його пояснення, працівники патрульної поліції склали щодо нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. За наведених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №475693 від 07.10.2025 обставин, ОСОБА_1 не керував транспортним засобом і матеріалами справи це не встановлено, тому твердження працівників патрульної поліції про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є безпідставним.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідка, дослідивши матеріали справи, суд установив наступне.

Відповідно до ст.1 та ст.8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Згідно із ч.3 п. (b) ст.31 Віденської Конвенції про право міжнародних договорів від 1969 року, ратифікованої Україною 14.05.1986 року, поряд з контекстом договору враховується наступна практика його застосування, яка встановлює угоду учасників щодо тлумачення. Крім того, відповідно до ст. 32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини (далі за текстом - Конвенція) питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

В ч.1 ст. 6 Конвенції передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції може розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справи «Лучанінова проти України», «Швидка проти України», «Салов проти України»).

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст.6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений ч.2 ст. 52 КК України, а крім того ще передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортними засобами.

Обов`язкова відповідність процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів безумовно має враховуватись як особами, яких звинувачують у скоєнні адміністративного правопорушення, та їх захисниками, так і судом, що здійснює розгляд відповідних справ.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з пунктом 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР передбачена статтею 130 КУпАП.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, суб`єктом правопорушень, передбачених ст.130 КУпАП, може бути лише особа, яка керувала транспортним засобом.

Згідно п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 4 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Об`єктивна сторона правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, є вчинення будь-якого з порушень: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_2 підтвердив, що 07.10.2025 у нічний час його син ОСОБА_1 не керував транспортним засобом Audi А4, д.н.з. НОМЕР_6 , у м. Кременчуці. ОСОБА_2 пояснив, що проживає разом з сином ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . В ту ніч ОСОБА_2 повертався до дому на їх автомобілі Audi А4, д.н.з. НОМЕР_6 , коли неподалік від їх дома по вул. Івана Приходька, 93, автомобіль заглох, не заводився. Тому ОСОБА_2 був змушений залишити автомобіль на місці зупинки, й повернутися до дому пішки. Дома ОСОБА_2 просив сина про допомогу: зарядити акумулятор, погрузити акумулятор на велосипед та поїхати до автомобіля, щоб замінити акумулятор, завести автомобіль, чекати на нього, щоб він скерував автомобіль додому. Син так і зробив, зарядив акумулятор, взяв із собою та поїхав на велосипеді до їх автомобіля, щоб його завести. ОСОБА_2 має хворі ноги, тому сам не міг так швидко повернутися пішки чи поїхати на велосипеді. Через деякий час йому зателефонував син, повідомив, що його затримали працівники поліції, питав де документи на автомобіль. ОСОБА_2 як зміг швидко повернувся до місця, де залишив автомобіль, побачив, що автомобіль стоїть в тому ж місці та в тому ж положенні, в якому він його залишив, а його син з працівниками поліції стоїть біля їх автомобіля. На його питання працівники поліції повідомили, що склали щодо його сина протокол про адміністративне правопорушення та постанову про адміністративне правопорушення із накладенням штрафу. Працівники поліції, сказали щоб він забрав їх автомобіль додому. Що ОСОБА_2 і зробив. Наступного ранку ОСОБА_2 сам оплатив штраф за сина на виконання постанови про адміністративне правопорушення, складеної працівниками поліції. ОСОБА_2 категорично стверджував, що його син в ту ніч не керував їх автомобілем, а лише допоміг йому завести автомобіль, який заглох на вулиці, коли він їхав на ньому до дому. Це підтверджено тим фактом, що коли він повернувся на місце події до свого автомобіля, то поряд з автомобілем стояв велосипед, а сам автомобіль стояв в тому ж місці і в тому ж положенні як він його залишив.

На поданому працівниками поліції відеозапису зафіксовано, що працівники поліції, виконуючи свої службові обов`язки 07.10.2025 року після 00 год., тобто в комендантську годину у період воєнного стану, проїжджали по вул. І. Приходька в м. Кременчуці, коли побачили автомобіль Audi А4, д.н.з. НОМЕР_6 , що стояв на дорозі, й за його кермом сидів ОСОБА_1 , який пред`явив свої документи, повідомив, що привіз з дому на велосипеді акумулятор, щоб завести автомобіль, чекає батька, який зараз має підійти та забрати їх автомобіль. На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 не зміг надати документи на автомобіль, повідомив, що можливо вони у батька. Біля автомобіля стояв велосипед. На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння, посилаючись на те, що не керував транспортним засобом. Через нетривалий час на місце події підійшов батько ОСОБА_2 , просив не карати його сина, бо він допомагав йому лише завести автомобіль. Працівники поліції склали щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП за відмову пройти огляд на стан сп`яніння та постанову про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.121 КУпАП із накладенням штрафу за керування транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки без їх використання, а також за те, не він мав при собі реєстраційний документ на транспортний засіб.

Аналізуючи поданий працівниками поліції відеозапис події, суд констатує, що на ньому НЕ зафіксований факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Audi А4, д.н.з. НОМЕР_6 , взагалі НЕ зафіксований факт руху цього автомобіля 07.10.2025 року після 00 годин у м. Кременчуці. На підтвердження правдивості пояснень ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 про те, що в ту ніч ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а на прохання батька на велосипеді привіз з дому до автомобіля акумулятор, щоб лише завести автомобіль, який заглох коли ним керував батько ОСОБА_2 , а потім чекати батька, щоб він скерував автомобіль додому, на відео зафіксовано, що біля цього автомобіля стоїть велосипед. На відео та в судовому засіданні було видно, що свідок ОСОБА_2 очевидно мав проблеми з ногами, що обмежували його вільні рухи, що підтверджує їх пояснення, що батько ОСОБА_2 не міг їхати на велосипеді.

При ухваленні рішення суд керувався такими правовими позиціями Верховного Суду:

- виключно водій, а не особа, яка сидить з кермом, підлягає відповідальності за порушення Правил дорожнього руху. Постанова Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі № 204/8036/16-а,

- Рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Постанова Верховного Суду від 20.05.2020 р. у справі № 524/5741/16-а,

- При винесенні покарання за порушення ПДР судді не можуть покладатися на свідчення інспектора поліції, який виніс постанову про штраф. Постанова Верховного Суду від 29.04.2020 р. у справі № 161/5372/17,

- Сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності. Постанова від 15 травня 2019 року у справі № 537/2088/17.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом. (ст. 63 Конституції України).

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу осіб, що притягуються до відповідальності, які є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

З огляду на викладене, у відповідності до положень ст.252 КУпАП, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, з урахуванням положень ст.254 КУпАП, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, наведених у протоколі про адміністративне правопорушення. Разом з тим лише наявність усіх ознак адміністративного правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності. В даному випадку ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки відсутні докази на підтвердження факту, що він керував транспортним засобом.

А тому суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки суб`єктом цього правопорушення є лише особа, яка керувала транспортним засобом.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події, складу адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 130, 247, 283, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом 10 діб з моменту винесення.

Суддя Мурашова Н.В.