Справа № 467/1703/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2025 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В., з участю секретаря судового засідання Рожкової Т.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Арбузинка справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрований і фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; відомості про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні,

за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ :

Суть висунутого поліцією звинувачення

Протоколом ВАД №720491 від 10 листопада 2025 року поліція висунула ОСОБА_3 звинувачення у тому, що 11 жовтня 2025 року, близько 20 год. 30 хв., перебуваючи в підвальному приміщенні по вул. Центральній, 107 в с-щі Арбузинка, він виражався нецензурною лайкою, погрожував і поводив себе неадекватно в бік ОСОБА_2 , чим порушив громадський порядок та спокій.

Дії ОСОБА_3 поліцією кваліфіковані за ст. 173 КУпАП.

Позиція учасників справи

В судовому засіданні ОСОБА_4 обставини, що відображені у протоколі, у цілому, визнав. Проте, пояснив суду, що раніше з потерпілим перебував у дружніх стосунках.

Наразі він з ним не спілкується, але знає, що потерпілий зверхньо відноситься до нього і до його сім`ї, розповсюджуючи усілякі плітки.

Того дня він разом із потерпілим та іншими товаришами відпочивали у напівпідвальному приміщенні, які належить їх спільному знайомому.

Коли він намагався з`ясувати відносини з потерпілим, останній негативно відреагував на це.

Потерпілий в судовому засіданні підтвердив перебування із ОСОБА_3 в спільній компанії в підвальному приміщенні в с-щі Арбузинка 10 листопада 2025 року.

Проте, вказав, що останній, почав виражатись в його бік нецензурною лайкою і погрожувати розправою.

При цьому, сварка почалась ще в підвалі, але продовжилась на вулиці.

Тоді він викликав поліцію з метою припинення цих дій.

У свою чергу, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, дослідивши матеріали справи у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ураховуючи положення ст.ст. 245, 251, 280 цього ж Кодексу, суд аналізував наступні питання.

Чи було вчинено адміністративне правопорушення

Відповідальність за ст. 173 КУпАП настає у разі вчинення дрібного хуліганства, тобто нецензурної лайки в громадських місцях, образливого чіпляння до громадян та інших подібних дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16- річного віку).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Відповідно, згідно з диспозицією статті 173 КпАП об`єктивну сторону складу дрібного хуліганства становлять такі альтернативні діяння:

1) нецензурна лайка в громадських місцях;

2) образливе чіпляння до громадян;

3) інші подібні дії, за умови, що кожне із цих діянь порушує громадський порядок і спокій громадян, а обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії.

При цьому норма статті 173 КУпАП не дає однозначного визначення, що саме підпадає під поняття «інших подібних дій», що порушують громадський порядок і спокій громадян та в чому саме проявляється хуліганський мотив дій особи, а тому це потребує з`ясування і конкретизації у кожній справі, яка вирішується судом (постанова ВСУ від 27.04.2015 у справі № 5-7к15).

При хуліганстві об`єктом захисту є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством, і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

За зовнішнім виявом (набором фактів) хуліганство певним чином схоже на ряд інших діянь, зокрема найбільше на ті з них, які посягають на здоров`я, честь та гідність людини, її майно. Однак схожість цих діянь не завжди може бути підставою для визнання їх однаковими (рівнозначними).

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені вище об`єкти захисту. Зміст та спрямованість цього діяння висновуються із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим.

Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонукання вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки (постанова ВСУ від 04.10.2012 у справі № 5-7к12).

У даному випадку, ОСОБА_3 заявив про тривалі неприязні відносини із потерпілим, на грунті чого мав намір донести йому свою позицію, у тому числі й з приводу того, що потерпілий поводить себе недобросовісно.

Власне, потерпілий і не заперечував цього, але вказав, що привід до такої поведінки ОСОБА_3 був незначним.

Як вказала ВП ВС у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 288/1158/16-к за зовнішніми ознаками хуліганство певним чином схоже на ряд інших злочинів, зокрема на ті з них, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно. Критеріями розмежування цих діянь є насамперед об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність кожного з них, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.

Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.

З урахуванням зазначеного дії, що супроводжувалися погрозами вбивства, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, обумовлені особистими неприязними стосунками, підлягають кваліфікації за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку.

У цій справі було установлено, що ОСОБА_3 та потерпілий мали неприязні відносини один з одним, що й зумовило їх з`ясування із застосування нецензурних висловів та погроз.

Натомість поліція, стверджуючи про порушення з боку ОСОБА_3 громадського порядку та спокою, не надала про це жодного доказу.

При цьому, чим саме спокій своїми діями порушив ОСОБА_3 поліція вказати забула, хоч диспозиція ст. 173 КУпАП передбачає, що має бути порушено спокій громадян.

Втім, яким саме чином був порушений громадський порядок також не зрозуміло.

При цьому, із пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вбачається лише вживання ОСОБА_3 нецензурної лайки.

Між тим, саме по собі вживання лайки ще не вказує на наявність хуліганських дій і відповідного мотиву.

При цьому, бійки між ОСОБА_3 і потерпілим свідки не бачили.

Тож, з урахуванням того, що поліція не надала докази про порушення громадського порядку, того, що поліцію викликав сам потерпілий, а не сторонні особи, наявності неприязних відносин між учасниками конфлікту, суд робить висновок, що дії ОСОБА_3 були обумовлені саме неприязними стосунками з потерпілим і мали на меті завдання шкоди лише йому та саме з особистих спонукань.

Його дії хоч і були публічними, проте не мали на меті порушення громадського порядку, натомість, мали на меті з`ясування відносин із потерпілим.

Принаймні, жодних доказів протилежного поліція суду не надала, у тому числі й щодо спрямованості умислу особи, відносно якої було складено протокол.

У даному випадку, із обставин, що зазначені у протоколі, встановити, що дії ОСОБА_3 були саме дрібним хуліганством однозначно встановити неможливо.

Бо, серед іншого, протокол ще й не містить у собі зазначення про те, що ОСОБА_3 вчинив «дрібне хуліганство», як того вимагає диспозиція ст. 173 КУпАП.

Із протоколу лише слідує, що він виражався нецензурною лайкою, погрожував і поводив себе неадекватно.

Щоправда, що поліцейська мала на увазі, зазначаючи про неадекватне поводження, суду незрозуміло. Суті неадекватного поводження ОСОБА_3 у протоколі не розкрито і доказів про це також не надано.

Тому, загалом, суд робить висновок, що відображені у протоколі обставини свідчать про можливість цивільної відповідальності особи, яка спричинила шкоду потерпілому.

Натомість, встановити хуліганський мотив дій ОСОБА_3 , а так само і факт дійсного порушення ним громадського порядку, і тим самим кваліфікувати їх за ст. 173 КУпАП, суду не видається можливим через відсутність у нього достатньої кількості чітких і узгоджених між собою доказів.

Саме по собі зазначення у протоколі про порушення громадського порядку ще не свідчить про хуліганські дії, ураховуючи й той факт, що подія відбувалась у приватному приміщенні і лише в подальшому її учасники перемістились на вулицю.

Таким чином, звинувачення грунтується на недостатніх доказах, із яких не можливо встановити ні, суб`єктивну, ні об`єктивну сторони дрібного хуліганства, у той час, як сам протокол не містить у собі відображення усіх ключових ознак його об`єктивної сторони, як то, вказівки на те, що дії ОСОБА_3 є дрібним хуліганством.

Відповідно, є сумнівним факт учиненні ОСОБА_3 правопорушення із кваліфікацією за ст. 173 КУпАП, як, виходячи із його об`єктивної, так і з суб`єктивної сторони.

Скоріш за все, дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за іншими нормами, так само, як і виникнення підстав для притягнення його до від повільності, у тому числі й цивільно правової.

Чи винна ця особа у вчиненні адміністративного правопорушення

Таких висновків суд дійшов провівши судовий розгляд на підставі наданого йому протоколу про адміністративне правопорушення, виключно у його межах, та сукупно із урахуванням інших доданих до нього доказів.

Суд враховує, що протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, у якому висувається твердження про вичненняособою праовпорушення, а тому до нього висуваються певні вимоги і обов`язок щодо належного складання. А надання доказів на підтвердження викладених у ньому відомостей покладається на особу, яка його складає.

Встановлення та зазначення повних відомостей у протоколі про адміністративне правопорушення, його усіх визначальних ознак, є прямим обов`язком особи, яка його склала, відповідно до вимог ч.1 ст.256 КУпАП, тобто така особа має викласти у протоколі суть правопорушення у точній відповідності з диспозицією норми, яка інкримінується особі.

Тобто, якщо поліції кваліфікує дії особи за ст. 173 КУпАП, то зобов`язана у протоколі викласти суть правопорушення точно відповідно до її диспозиції, зокрема, вказати, що особа вчинила «дрібне хуліганство».

У даному випадку норма ст. 173 КУпАП висуває обов`язок зазначити у протоколі усі її обов`язкові ознаки, за якими, власне, дії особи й можливо кваліфікувати за нею.

Але якщо подивитись на протокол, яким було висунуте звинувачення, то можна побачити, що він не містить у собі зазначення, що дії ОСОБА_3 є саме «дрібних хуліганством».

У той час, як це є обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони.

При цьому судом враховується правова позиція, викладена в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016) про те, що суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчинення адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд також не має права самостійно вишукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином перебиратиме на себе функції обвинувача, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

А так як відносно ОСОБА_3 не містить у собі правильного формулювання обвинувачення (суті порушення) у точній відповідності із диспозицією ст. 173 КУпАП щодо зазначення у ньому обов`язкової кваліфікуючої ознаки (дрібне хуліганство), то суд не може вважати його допустимим доказом у цій справі, бо він, фактично, не відповідає вимогам ч.1ст.256 КУпАП у частині зазначення у ньому суті адміністративного правопорушення.

А суд, будучи обмеженим лише тими, даними, що відображені у протоколі, не може самостійно їх змінити.

Такий протокол і висунуте у такий спосіб звинувачення свідчить про порушення права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на захист.

Тому таке порушення суд розцінює як істотне і виключає протокол із доказової бази у цій справі.

Крім цього, інші додані до протоколу докази є похідними від протоколу і не можуть собою замінити його і покликані лише підтвердити обставини, що у ньому викладені.

Тому суд мусить констатувати, що ця справа не забезпечена сукупністю належних і допустимих доказів у достатньому об`ємі, на підставі яких можливо було б зробити безсумнівний висновок про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні саме дрібного хуліганства.

Тож, суд, з мотивів, які наведені вище, констатує, що поліція неправильно склала протокол відносно ОСОБА_3 і не надала доказів щодо обставин, які у ньому викладені.

А тому суд вважає, що наявність у діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого саме ст. 173 КУпАП, є недоведеною «поза розумним сумнівом».

Йог дії можуть тягнути за собою інший вид юридичної відповідальності, зокрема, цивільно правової.

А як вказав Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019, елементом принципу презумпції невинуватості є принцип«in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Чи підлягає порушник адміністративній відповідальності

Підставою адміністративної відповідальності є наявність у вчиненому особою діянні всіх ознак складу правопорушення, передбаченого законом.

У свою чергу, склад адміністративного правопорушення - це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.

У даному випадку суд встановив відсутність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, як його об`єктивної, так і суб`єктивної сторони, а тому приймає рішення про закриття провадження у цій справі на підставі п.1 ст.247 цього ж Кодексу.

Інші питання, що вирішуються судом при винесенні постанови

Судовий збір, за таких обставин, також не підлягає стягненню із ОСОБА_3 , бо на нього не накладається адміністративне стягнення з мотивів, що судом наведені вище.

Заходи забезпечення цього провадження не застосовувались.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 245 - 247, 283, 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 цього ж Кодексу у зв`язку з відсутністю у його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на неї.

Суддя Ірина Явіца