Провадження №3/461/3463/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 року м. Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова О.Б. Кротова, розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 30.11.2025 о 15:40 год. у м. Львові на пл. Адама Міцкевича, буд.1, керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz S350», д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, правопорушення вчинено повторно протягом року, чим порушив п.2.1.а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, заяв про відкладення судового засідання чи про розгляд справи у його відсутності не подав.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п.14) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого щодо них судового провадження.

Враховуючи наведене, а також вимоги ст.268 КУпАП, суддя вважає за можливе розглянути справу без участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.2-4 ст.126 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Частиною п`ятою ст.126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Згідно пункту 2.1а Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стверджується належними та допустимими доказами у відповідності до ст.251 КУпАП, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №527946 від 30.11.2025, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП та яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення;

- рапортом інспектора взводу №1 роти №4 батальйону №2 УПП у Львівській області ДПП від 30.11.2025, відповідно до якого 30.11.2025 в складі екіпажу «Омега» 301 було зупинено транспортний засіб марки «Mercedes-Benz S350», д.н.з. НОМЕР_1 , за порушення ПДР, а саме невиконання вимог дорожнього знаку 5.36. Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 було встановлено, що останній керує транспортним засобом без посвідчення водія на право керування таким транспортним повторно протягом року;

- відеозаписами із нагрудних відеореєстраторів працівників поліції, якими підтверджуються обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №527946 від 30.11.2025;

- довідкою від 01.12.2025 з інформаційного порталу Національної поліції України, підсистеми «Пошук посвідчення водія», відповідно до якої відсутні відомості щодо отримання посвідчення водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- довідкою від 01.12.2025 з інформаційного порталу Національної поліції України, згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягався 18.07.2025 УПП у Львівській області ДПП до адміністративної відповідальності за скоєння 18.07.2025 правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн;

- постановою серії ЕНА №6253996 від 30.11.2025, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, тобто повторному протягом року керуванні транспортним засобом, будучи особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, доведена повністю.

Доказів, які б спростували обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, суду не надано.

У ч.2 ст.33 КУпАП зазначено, що при накладенні стягнення має враховуватись характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Тобто ч.2 ст.33 КУпАП не дозволяє при розгляді справ про правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Із врахуванням наведеного, на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки згідно довідки з інформаційного порталу Національної поліції України, станом на 01.12.2025 відсутні відомості щодо зареєстрованих транспортних засобів на території України за ОСОБА_1 .

Оскільки на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення, то відповідно до ст.40-1 КУАП з нього на користь держави слід стягнути 605,60 грн судового збору.

Керуючись ст.33-35, 40-1, 126, 280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800,00 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення пред`являється до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

У відповідності до ч.1 ст.307 КУпАП штраф правопорушником повинен бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя Ольга КРОТОВА