П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2025 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Світлик О.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , наметове містечко 3 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , обіймає посаду командира 1 навчальної роти 3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу ЛВУ №140 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, від 15.10.2025 вбачається, що майор ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира 1 навчальної роти НОМЕР_2 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки, тобто, майор ОСОБА_1 за своїми військовим званням та посадою наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями та є військовою службовою особою.

Майор ОСОБА_1 під час дії особливого періоду, що настав з моменту введення воєнного стану в Україні, будучи військовою службовою особою, та перебуваючи на посаді командира 1 навчальної роти 3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , всупереч вимогам статей 11, 16, 49, 58, 59, 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 4 Дисциплінарного Статут Збройних Сил України, не організував та не забезпечив такого внутрішнього порядку у підпорядкованому йому підрозділі, який би гарантував неухильне дотримання військової дисципліни підпорядкованими йому військовослужбовцями 1 навчальної роти 3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , чим допустив в період з 01.10.2025 по 14.10.2025 самовільне залишення військової частини підпорядкованим йому військовослужбовцем в пункті тимчасової дислокації 3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , що розташовується на ділянці полігону військової частини НОМЕР_3 у АДРЕСА_1 , у кількості 27 військовослужбовців, а саме:

курсант ОСОБА_2 , здійснив СЗЧ 01.10.2025;

курсант ОСОБА_3 , здійснив СЗЧ 02.10.2025;

курсант Костріков Сергій Вікторович, здійснив СЗЧ 02.10.2025;

курсант Скворцов Сергій Олександрович, здійснив СЗЧ 03.10.2025;

курсант Русінов Олег Олексійович, здійснив СЗЧ 03.10.2025;

курсант Хмеленко Ярослав Іванович, здійснив СЗЧ 03.10.2025;

курсант Шубін Роман Сергійович, здійснив СЗЧ 03.10.2025;

курсант Мєдвєдев Павло Юрійович, здійснив СЗЧ 04.10.2025;

курсант Сіманков Артем Михайлович, здійснив СЗЧ 04.10.2025;

курсант Дудко Олександр Миколайович, здійснив СЗЧ 05.10.2025;

курсант Покутнєв Євген Євгенович, здійснив СЗЧ 05.10.2025;

курсант Львов Сергій Миколайович, здійснив СЗЧ 07.10.2025;

курсант Бондар Ернест Михайлович, здійснив СЗЧ 09.10.2025;

курсант Жук Євген Анатолійович, здійснив СЗЧ 09.10.2025;

курсант Чабан Юрій Миколайович, здійснив СЗЧ 10.10.2025;

курсант ГЕРАСИМОВ Вадим Олександрович, здійснив СЗЧ 11.10.2025;

курсант Лук`яненко Юрій Олексійович, здійснив СЗЧ 11.10.2025;

курсант Ткачов Станіслав Ігорович, здійснив СЗЧ 12.10.2025;

курсант Савельєв Сергій Олександрович, здійснив СЗЧ 12.10.2025;

курсант Тіракьян Сергій Гаврилович, здійснив СЗЧ 12.10.2025;

курсант Козир Андрій Вікторович, здійснив СЗЧ 12.10.2025;

курсант Мануйленко Роман Олегович, здійснив СЗЧ 12.10.2025;

курсант ОСОБА_4 , здійснив СЗЧ 13.10.2025;

курсант ОСОБА_5 , здійснив СЗЧ 13.10.2025;

курсант ОСОБА_6 , здійснив СЗЧ 13.10.2025;

курсант ОСОБА_7 , здійснив СЗЧ 13.10.2025;

курсант ОСОБА_8 , здійснив СЗЧ 14.10.2025, чим майор ОСОБА_1 суттєво підірвав мобілізаційну та бойову готовність ввіреному йому підрозділу в умовах особливого періоду воєнного стану, що, своєю чергою, зменшує боєздатність та належне виконання завдань підрозділами ЗСУ щодо відсічі та стримування збройної агресії з боку військових формувань російської федерації.

Таким чином, майор ОСОБА_1 , перебуваючи на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , всупереч вищевказаних вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи протиправність власних дій, маючи визначені обов`язки контролю за підлеглим особовим складом, маючи реальну можливість діяти, але не зробив цього, усвідомлював ризик самовільного залишення військовослужбовцями, як військова посадова особа, допустив недбале ставлення до обов`язків військової служби в умовах особливого періоду, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 пояснив, що умисного неналежного виконання службових обов`язків він не допускав, своєчасно вживав профілактичних та контролюючих заходів щодо ввіреного йому особового складу. Наголосив, що ним особисто кожен день проводиться бесіда з підлеглим особовим складом про заборону самовільного залишення військової частини та кримінальну відповідальність за такі діяння. Ним здійснювалися телефонні дзвінки до військовослужбовців, а також до їхніх родичів, крім того здійснюється патрулювання прилеглої до батальйону території ділянки полігону, де розміщується військова частини НОМЕР_1 . Він виконує все залежне від нього, щоб попередити здійснення самовільного залишення військової частини підлеглим йому особовим складом. Просив врахувати, що у нього у підпорядкування як постійний, так і перемінний особовий склад, а також у зв`язку з тим, що він проводить навчання з військовослужбовцями, службові розслідування за фактами самовільного залишення військової частини військовослужбовцями, має велику завантаженість у службовій діяльності, фізично не встигає проконтролювати кожного.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Частиною 2 ст. 172-15 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Об`єктивною стороною вказаного правопорушення є невиконання або неналежне виконання службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них. При цьому, якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків, то не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним (хвороба, відсутність досвіду, нетривалість служби). Недбале ставлення військової службової особи до своїх службових обов`язків характеризує, перш за все, об`єктивну сторону вчиненого і виявляється в тому, що за наявності в особи реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, не виконує службові обов`язки, або хоча і діє, але виконує ці обов`язки неналежним чином, не відповідно до закону або відповідно до нього, проте неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччя з установленим порядком і тією обстановкою, що склалася, тощо.

Верховний Суд у постанові від 21 травня 2021 року у справі №185/12161/15-к вказав, що при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.

До протоколу ЛВУ №140 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, від 15.10.2025 долучено: документи, що посвідчують особу ОСОБА_1 (посвідчення офіцера); витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.07.2023 №4 про зарахування до списків особового складу та призначення на посаду майора ОСОБА_1 ; пояснення ОСОБА_1 від 14.10.2025 та від 15.10.2025; функціональні обов`язки командира навчальної роти майора ОСОБА_1 ; службова характеристика майора ОСОБА_1 ; витяг із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 04.09.2025 №382 «Про визначення уповноважених посадових осіб, яким надано право на складання протоколів про військові адміністративні правопорушення».

Однак переконливих доказів, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 як об`єктивної, так і суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, не надано.

Вказані докази жодним чином не підтверджують, що причиною дій зазначених у протоколі військовослужбовців стало саме недбале ставлення ОСОБА_1 як військової службової особи до військової служби. У матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 не вчинив належним чином дій, які зобов`язаний був учинити як військова службова особа, зокрема, що він не забезпечив належного дотримання контролю за наявністю особового складу та не забезпечив дотримання військової дисципліни у розташуванні підрозділу на території військової частини, не вжив заходів щодо запобігання надзвичайним подіям, кримінальним, іншим правопорушенням серед підлеглого особового складу, не здійснював заходи щодо належного обліку особового складу, не забезпечив проведення з особовим складом індивідуальної виховної роботи, і що саме це стало причиною самовільного залишення військовослужбовцями військової частини.

Будь-яких доказів недбалості ОСОБА_1 на переконання судді до протоколу не долучено, зокрема, які саме конкретні дії він мав вчинити, але не вчинив, щоб запобігти самовільному залишенню військовослужбовцями військової служби.

Таким чином, встановлено, що достатніх доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, не надано.

Статтею 62 Конституції України регламентовано, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

Тому суддя, ухвалюючи рішення, виходить із встановлених та перевірених у суді доказів.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, оскільки винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП адміністративного правопорушення, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, приходжу до висновку, що провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 7, 9, 10, 172-15 ч. 2, 245, 247 п. 1, 280, 283-285, 287-294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області О.М. Світлик