КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа № 758/7424/25
Апеляційне провадження
№ 33/824/3748/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Рейнарт І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Проскурякової Іванни Михайлівни на постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 13 червня 2025 року (суддя Казимиренко Л.В.) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

постановою судді Подільського районного суду міста Києва від 13 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 605грн 60коп.

Постановою судді визнано доведеним, що 9 травня 2025 року о 10 год. 30 хв. по вул. Житомирська, 10 в місті Києві, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив сигнальним диском, червоним сигналом, вказуючи транспортному засобу на подальше місце його зупинки, чим порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 122-2 КУпАП.

Також, постановою судді визнано доведеним, що 9 травня 2025 року о 10 год. 40 хв. по вул. Кожум`яцька, 16-б у м. Києві, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає дійсності. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді, захисник ОСОБА_1 - адвокат Проскурякова І.М. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат Проскурякова І.М. зазначає, що ОСОБА_1 є лікарем-хірургом, 9 травня 2025 року зупинився біля аптеки, щоб придбати ліки. Придбавши ліки, сів в машину та почав рух і не бачив сигнал поліцейського про необхідність зупинки, та в подальшому не помічав, як за ним їхав екіпаж патрульної поліції, який їхав без ввімкнених проблискових маячків та не подаючи сигналів у гучномовець. При цьому, поліцейського, який вибіг зі свого автомобіля, ОСОБА_1 помітив вже коли вийшов з автомобіля та рухався до під`їзду, відтак у нього

був відсутній умисел на невиконання вимоги працівників поліції про зупинку, оскільки він не був обізнаний про висунення поліцейським йому такої вимоги.

Також, адвокат Проскурякова І.М. зазначає, що працівник поліції належним чином не представився, не повідомив ОСОБА_1 причину його зупинки, не повідомив про ведення відеофіксації на нагрудну камеру, при цьому поліцейський поводив себе грубо та зухвало, погрожував застосувати до ОСОБА_1 силу та спецзасоби, водночас останній поводився спокійно та ввічливо розмовляв з поліцейським.

Адвокат Проскурякова І.М. посилається на те, що поліцейський в установленому законом порядку не провів огляд ОСОБА_1 , безпідставно зазначивши спочатку, що вбачає в останнього ознаки алкогольного сп`яніння, а вже потім змінив свою думку та вказав, що вбачає все таки ознаки наркотичного сп`яніння, при цьому, будь-якого огляду ОСОБА_1 з метою перевірки в останнього бодай якихось ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння, поліцейський не провів.

Адвокат Проскурякова І.М. зазначає, що ОСОБА_1 був переконаний, що в нього відсутні будь-які ознаки алкогольного чи наркотичного сп`яніння, про що він неодноразово повідомляв працівника поліції, однак той жодним чином на доводи ОСОБА_1 не реагував та висловлював погрози, у зв`язку з чим ОСОБА_1 відхилив пропозицію поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в його присутності в медичній установі, оскільки мав обґрунтовані сумніви в об`єктивності та неупередженості такого огляду.

Адвокат Проскурякова І.М. стверджує, що поліцейський не роз`яснив ОСОБА_1 його процесуальні права та обов`язки, а також наслідки відмови від проходження огляду у спеціалізованому медичному закладі, а відразу приступив до складання протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому, працівники поліції не надали ОСОБА_1 направлення на проходження огляду у спеціалізованому медичному закладі, а на питання ОСОБА_1 про наявність у нього можливості пройти такий огляд самостійно, працівники поліції зазначили, що той не позбавлений такої можливості. Крім цього, працівники поліції, після складання протоколів про адміністративне правопорушення, не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом і він поїхав до наркологічного відділення № 5 КНП «Київська міська клінічна лікарня «Соціотерапія» та пройшов відповідний огляд в порядку самозвернення, за результатами якого було встановлено, що він не перебуває у стані наркотичного сп`яніння.

Під час судового засідання в апеляційному суді ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав, додавши, що ні алкоголь, ні будь-які наркотичні речовини він не вживає, оскільки працює лікарем-хірургом, про що він повідомив працівникам поліції. Крім цього, в ході спілкування з поліцейськими у нього склалось враження, що він може пройти огляд самостійно, оскільки поліцейський під час спілкування зазначив, що він не позбавлений такого права.

Також ОСОБА_1 послався на те, що він не бачив вимоги працівника поліції зупинитись, яку він нібито подавав йому, при цьому поліцейські їхали за ним, не подаючи жодних звукових сигналів, тому він не розумів, що з їх боку відбувається переслідування.

Адвокат Проскурякова І.М. у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції апеляційну скаргу також підтримала, посилаючись на численні порушення з боку працівників поліції, які належним чином не представились, не роз`яснили ОСОБА_1 його права та обов`язки. При цьому, поведінка поліцейських була суперечливою, оскільки спершу повідомили про наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а потім змінили свою думку, зазначивши про ознаки наркотичного сп`яніння, хоча з долученого до матеріалів справи відеозапису у ОСОБА_1 не вбачається жодних ознак будь-якого виду сп`яніння. Крім цього, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про те, що той може самостійно пройти огляд на стан сп`яніння та не відсторонили його від керування транспортним засобом.

Також адвокат Проскурякова І.М. звернула увагу на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення, який складений за вчинення ОСОБА_1

правопорушення, передбаченого статтею 122-2 КУпАП, не зазначено частину, за якою ОСОБА_1 притягається до відповідальності, хоча вказана норма містить дві частини та кожна частина передбачає різну відповідальність. Не містить зазначення частини статті 122-2 КУпАП і постанова суду, за якою ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності судом.

Поліцейський Лебедь В.І. у суді апеляційної інстанції зазначив, що сигнал диском був поданий ним правильно, потоку машин в той момент не було, відтак ОСОБА_1 не міг не бачити цей сигнал або розцінити його як такий, що поданий не йому. Під час переслідування ОСОБА_1 на патрульному автомобілі спочатку дійсно не працювали проблискові маячки, однак під час руху вони увімкнулись, тому ОСОБА_1 мав помітити патрульний автомобіль позаду себе. Більше того, після того як ОСОБА_1 зупинився, він спочатку намагався забігти до під`їзду, а коли це не вдалось, намагався зачинитись у автомобілі.

Також, поліцейський Лебедь В.І. зазначив, що ОСОБА_1 було належним чином роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, про право пройти такий огляд самостійно ОСОБА_1 ніхто з працівників поліції не повідомляв.

При цьому, поліцейський Лебедь В.І. визнав, що дійсно спочатку не зрозумів ознаки якого саме сп`яніння наявні у ОСОБА_1 , тому спершу дійсно повідомив про виявлення ознак алкогольного сп`яніння, а вже потім прийшов до висновку про наявність у ОСОБА_1 ознак саме наркотичного сп`яніння.

Схожі пояснення надав і поліцейський Молоторенко М.Ю., додавши, що поведінка ОСОБА_1 , який спершу намагався втекти від них, а потім всіляко уникнути спілкування, була дивною та вочевидь не відповідала обстановці.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Проскурякової І.М., переглянувши відеозапис досліджуваних подій, заслухавши пояснення поліцейських Лебедя В.І. та Молоторенка М.Ю. , вивчивши матеріали справи за протоколами про адміністративні правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення

та визнані доведеними судом першої інстанції, за доводами, зазначеними в апеляційній скарзі.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи

підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як передбачено ст. 251 КУпАП.

Суд (суддя), у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду матеріалів справи за протоколами про адміністративні правопорушення, складеними стосовно ОСОБА_1 , в повній мірі не дотримані.

Частиною 1 статті 9 КУпАПвизначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Тобто адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Відповідно до приписів п. п. 1.3, 1.4 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. При цьому, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ці правила.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9 ПДР України).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 324726 від 9 травня 2025 року, в цей день о 10 год. 30 хв. по вул. Житомирська, 10 у місті Києві, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив сигнальним диском, вказавши червоним сигналом на цей транспортний засіб та подальше місце його зупинки, чим порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху, за що передбачено відповідальність за ст. 122-2 КУпАП (с.с.3).

Підписуючи вказаний протокол, ОСОБА_1 зазначив, що не погоджується з ним.

Відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Відповідно до приписів п. 8.9.а Правил дорожнього руху, вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою, у тому числі, сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки.

Диспозиція частини першої ст. 122-2 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Диспозицією частини другої ст. 122-2 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання вимог уповноваженої посадової особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, про зупинку транспортного засобу.

Із переглянутого апеляційним судом відеозапису «324697-1», що був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що працівник поліції подає сигнал диском з увімкненим червоним сигналом, направляючи його на автомобіль Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , та позначаючи місце зупинки (00:16 хв. відеозапису).

При цьому, автомобіль Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , перебував прямо перед поліцейським, на відстані кількох метрів, відтак водій вочевидь бачив поданий сигнал, однак, різко звернув у сусідню смугу, об`їхавши патрульний автомобіль (00:20 хв. відеозапису), що свідчить про умисне невиконання водієм ОСОБА_1 вимог працівника поліції.

Таким чином, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги з приводу того, що водій ОСОБА_1 , який керував 9 травня 2025 року автомобілем Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , не бачив поданого працівником поліції сигналу про зупинку, оскільки поліцейський знаходився на відстані кількох метрів від автомобіля, відтак ОСОБА_1 прийняв свідоме рішення об`їхати його та продовжити рух, що свідчить про порушення ОСОБА_1 п. 2.4 Правил дорожнього руху.

Разом з тим, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 324726 від 9 травня 2025 року вбачається, що під час його складання працівниками поліції не було вказано, за якою саме частиною статті 122-2 КУпАП стосовно ОСОБА_1 складено зазначений протокол.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, кваліфікувати дії особи, самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, в даному випадку, суддя був позбавлений можливості самостійно визначати і посилатись на частину статті 122-2 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення таких відомостей не містив, враховуючи викладене постанова судді місцевого суду в цій частині підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 324697 від 9 травня 2025 року, в цей день о 10 год. 40 хв. по вул. Кожум`яцька, 16-б у місті Києві, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними

ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає дійсності. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (с.с.3).

Підписуючи даний протокол, ОСОБА_1 вказав про те, що незгодний з ним, оскільки не перебуває у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Також ОСОБА_1 надав письмові пояснення, у яких зазначив, що не погоджується з протоколом про адміністративне правопорушення, не перебуває у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, крім того працівники поліції не запропонували йому пройти тест за допомогою приладу Drager, у зв`язку з чим він самостійно поїде до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, який буде надано суду (с.с.8).

До зазначеного протоколу про адміністративне правопорушеннядодано направлення ОСОБА_1 на проходження огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння (с.с.5).

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Належним доказом даного правопорушення є встановлення наявності у водія транспортного засобу ознак, у даному випадку, наркотичного сп`яніння, пропозиція водієві пройти медичний огляд з метою встановлення, у даному випадку, стану наркотичного сп`яніння. У разі відмови водія від проходження медичного огляду, фіксація цієї відмови повинна здійснюватися відповідно до вимог діючого законодавства.

Згідно Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану (пункт 2 Інструкції).

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);

звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість (пункт 4).

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 Інструкції).

Частинами 2 та 3 статті 266 КУпАП визначено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських

препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (частина 5).

Враховуючи відсутність спеціальних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом для огляду на стан наркотичного сп`яніння, огляд водія, у якого наявні ознаки наркотичного сп`яніння, проводяться у закладі охорони здоров`я.

Згідно п. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок), огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Відповідно до пункту 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення у ОСОБА_1 працівник поліції виявив наступні ознаки наркотичного сп`яніння: тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає дійсності.

Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/3299, передбачено, що з метою фіксування правопорушення працівниками поліції застосовуються технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

З переглянутого апеляційним судом відеозапису «324697-1» встановлено, що після зупинки водія ОСОБА_1 працівник поліції запитав в останнього чи вживав той алкоголь, на що ОСОБА_1 повідомив, що працює лікарем та алкоголь взагалі не вживає. Працівник поліції повідомив, що вбачає в ОСОБА_1 ознаки сп`яніння, з чим останній не погодився та зазначив, що не має будь-яких ознак алкогольного сп`яніння, після чого поліцейський сказав, що можливо у нього наявні ознаки наркотичного сп`яніння (06:56 хв. відеозапису).

Разом з тим, працівник поліції не повідомив ОСОБА_1 про те, які саме ознаки наркотичного сп`яніння ним були виявленнв, при цьому, як свідчить відеозапис, ним не був проведений огляд ОСОБА_1 з метою виявлення таких ознак. Після питання ОСОБА_1 працівник поліції зазначає, що в того наявне тремтіння пальців рук та неприродна блідість обличчя, на що ОСОБА_1 демонструє свої руки та підтверджує, що вони не тремтять (07:32 хв. відеозапису).

Під час апеляційного розгляду справи, поліцейський Лебедь В.І. підтвердив, що спершу не зрозумів, які саме ознаки сп`яніння він виявив у ОСОБА_1 , та визнав, що в ході огляду останнього на місці зупинки транспортного засобу їх наявність фактично не підтвердилась.

Апеляційний суд зазначає, що законною є вимога працівника поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у випадку виявлення ним відповідних ознак такого сп`яніння, перелічених у п. 3, 4 Інструкції.

Однак, у даному випадку таких ознак у ОСОБА_1 працівником поліції зафіксовано не було, з чим частково працівник поліції погодився як під час спілкування з ОСОБА_1 , так і під час розгляду справи апеляційним судом.

Зокрема на відеозаписі не зафіксовано тремтіння у ОСОБА_1 пальців рук, не вбачається наявність неприродної блідості обличчя, при цьому його поведінка під час спілкування з працівниками поліції є спокійною та виваженою.

Крім цього, з переглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 , спілкуючись по телефону, запитав у поліцейського чи може він самостійно поїхати до медичного закладу та пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що поліцейський зазначив: «Теоретично можете» (23:22 хв. відеозапису).

Таким чином, працівник поліції Лебедь В.І. створив у ОСОБА_1 хибне уявлення того, що проходження останнім огляду на стан сп`яніння в порядку самозвернення, без присутності працівника поліції, є належним виконанням водієм обов`язку, визначеного у пункті 2.5. Правил дорожнього руху.

При цьому, поліцейський Лебедь В.І. не роз`яснив ОСОБА_1 , що висновок лікаря-нарколога, отриманий у такий спосіб, не може бути підставою для висновку про відсутність у діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Частина 1 статті 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у

цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

На вказані обставини суддя місцевого суду не звернув увагу, а висновок суду про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, спростовується матеріалами справи, зокрема долученим до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписом з нагрудної камери працівника патрульної поліції.

Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальними для цілей застосування Конвенції ( рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» від 21 лютого 1984 року, «Лауко проти Словаччини» від 2 вересня 1998 року).

У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постанова судді Подільського районного суду міста Києва від 13 червня 2025 року стосовно ОСОБА_1 щодо порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не може вважатися законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню в цій частині, оскільки в його діях склад адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами, наявними в справі.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з того, що у результаті апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції дійшов висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження в справі щодо нього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.247, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Проскурякової Іванни Михайлівни задовольнити.

Постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 13 червня 2025 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати та закрити провадження у справі стосовно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з недоведеністю вини останнього.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Рейнарт