Справа № 944/5285/25 Головуючий у 1 інстанції: Білецька М. О.
Провадження № 33/811/1890/25 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., у відкритому судовому засіданні у м. Львові, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 21 жовтня 2025 року,

встановив:

постановою Яворівського районного суду Львівської області від 21 жовтня 2025 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять ) гривень 60 копійок.

Відповідно до постанови, 16 вересня 2025 року о 22 год. 50 хв. в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Грушів», територія Яворівської територіальної об`єднаної громади Яворівського району Львівської області, під час проходження прикордонного контролю на в`їзд в Україну, пред`явив на паспортний контроль паспорт громадянина Держави Ізраїлю для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 29 травня 2018 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В процесі прикордонного контролю встановлено, що він є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 19.11.2004 Дрогобицьким МРВ УМВС України у Львівській області, на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Даним фактом ОСОБА_1 порушив вимоги ст.ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 №57, тобто здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України в пункті пропуску через державний кордон без відповідних документів, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.204-1 КУпАП.

На зазначену постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Яворівського районного суду Львівської області від 21 жовтня 2025 року при притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП та закрити провадження у справі за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, що потягло за собою неповне з`ясування усіх обставин справи.

Вважає, що належні докази, які б підтверджували наявність його вини у вчиненому адміністартивногому правопорушенні відсутні.

Стверджує, що дійсно має паспорт громадянина Ізраїлю, проте на прикордонний контроль надавав паспорт громадянина України. Працівники прикордонної служби, незважаючи на згадане склали протокол, де зазначили, що ОСОБА_1 надав лише паспорт громадянина Ізраїлю.

Звертає увагу на те, що з 15 липня 2025 року набув чинності закон, який легалізує множинне громадянство. Таким чином, сам по собі факт наявності двох громадянств та двох паспортів не вказує про наявність умислу на незаконне перетинання або спроби незаконного перетинання державного кордону України. В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження його вини. Враховуючи наведене, просить закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Також просить суд врахувати характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного правопорушення, особу ОСОБА_1 , який є громадянином Ізраїлю, інвалідом війни, постійно хворіє та потребує лікування, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлений, про причину неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка особи, яка подала апеляційну скаргу, та інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за їх відсутністю в судовому засіданні.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Так, винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №009333Е від 16.09.2025, відповідно до якого ОСОБА_1 , рапортами інспекторів прикордонної служби ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 16.09.2025, відповідно до яких ОСОБА_1 під час перетину державного кордону України пред`явив на паспортний контроль паспорт громадянина Держави Ізраїлю, копією паспорта Держави Ізраїлю для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 29 травня 2018 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 19.11.2004, видний Дрогобицьким МРВ УМВС України у Львівській області, на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також іншими доказами які наявні в матеріалах справи.

Апеляційні твердження про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді. Згідно вимог ст.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в?їзду в Україну громадян України», документи, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україн и є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну). У передбачених міжнародними договорами України випадках замість документів, зазначених у частині першій цієї статті, для виїзду з України і в`їзду в Україну можуть використовуватися інші документи.

ОСОБА_1 у апеляційній скарзі не заперечив того факту, що він є громадянином України. Як вірно вставлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 під час проходження прикордонного контролю на в?їзд в Україну пред`явив на паспортний контроль паспорт громадянина Держави Ізраїлю для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 29 травня 2018 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Згаданий документ не є документом у розумінні вимог Закону України «Про порядок виїзду з України і в?їзду в Україну громадян України», який дає право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну. Отже, ОСОБА_1 здійснив спробу незаконного перетинання ДКУ без відповідних документів. Апеляційні посилання на множинне громадянство, легалізоване в Україні, не впливають на винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Відтак апеляційні доводи про те, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.204-1 КУпАП є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема про те, що факт наявності двох громадянств та двох паспортів не вказує про наявність умислу на незаконне перетинання або спроби незаконного перетинання державного кордону України повторюють пояснення аналогічні тим, що викладені у заяві про закриття провадження у справі у звязку із відсутінстю складу адміністартивного правопорушення ОСОБА_1 (а.с.14-22), які були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи. Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП. Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Яворівського районного суду Львівської області від 21 жовтня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП залишити без змін.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана МАЛІНОВСЬКА-МИКИЧ