Справа № 347/2618/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Косів

Суддя Косівського районного суду Івано-Франківської області Кіцула Ю. С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від Управління держпраці Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , виконує обов`язки Яблунівського селищного голови,

за ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 порушила вимоги законодавства про працю, а саме: в порушення вимог ч.2 ст. 12 ЗУ «Про організацію трудових відносин у період воєнного стану» не надано головному спеціалісту відділу містобудування, архітектури та ЖКГ Яблунівської селищної ради ОСОБА_2 щорічну основну відпустку за 2025 рік тривалістю 30 календарних днів з 01 вересня згідно графіку надання відпусток працівникам Яблунівської селищної ради у 2025 році. Станом на 01.12.2025 року працівнику ОСОБА_2 не надано щорічну основну відпустку.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні визнала та додатково пояснила, що щорічна основна відпустка працівника ОСОБА_2 була визначена згідно графіка відпусток на вересень 2025 року. Проте, головний спеціаліст відділу містобудування, архітектури та ЖКГ Яблунівської селищної ради у визначений термін у відпустку не пішов, а забажав використати її у жовтні 2025 року, коли всі органи місцевого самоврядування Косівського району виконували важливі протокольні доручення Івано-Франківської ОДА та Косівської РВА. В цей час надати щорічну основну відпустку саме цьому працівнику не вбачалося можливим саме з цих причин. Додатково зазначила, що порушення усунуті працівнику ОСОБА_2 надано щорічну основну відпустку за 2024 рік з 08.12.2025 року по 31.12.2025 року. Просила суд суворо її не карати, адже зробила для себе правильні висновки.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, доходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 41 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

За способом викладення диспозиція частини 1 статті 41 КУпАП є бланкетною. Диспозиції банкетних норм не встановлюють певних правил поведінки, а передбачають існування інших норм, розміщених в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки.

Таким нормативно-правовим актом, зокрема, є ЗУ «Про організацію трудових відносин у період воєнного стану».

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про організацію трудових відносин у період воєнного стану», у період дії воєнного стану роботодавець може відмовити працівнику у наданні будь-якого виду відпусток (крім відпустки у зв`язку вагітністю та пологами та відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку), якщо такий працівник залучений до виконання робіт на об`єктах критичної інфраструктури, робіт з виробництва товарів оборонного призначення або до виконання мобілізаційного завдання (замовлення).

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, підтверджується в сукупності наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення №ПЗ/ІФ/14709/0249/П/ПТ від 01.12.2025 року. Вказаний протокол складений уповноваженою на те особою, та містить всі необхідні реквізити встановлені ст. 256 КУпАП. Протокол підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ). Будь-яких сумнівів у його достовірності судом не встановлено (а. с. 3-4);

- актом позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері праці у Яблунівській селищній раді Косівського району Івано-Франківської області ПЗ/ІФ/14709/0249 від 01.12.2021 року (а. с.5-8);

- копією рішення сесії Яблунівської селищної ради від 30.06.2025 року № 1-41/2025 про покладення обов`язків Ябунівського селищного голови на ОСОБА_1 (а.с.9);

- копією розпорядження Яблунівської селищної ради про затвердження графіка відпусток працівників на 2025 рік (а.с.10-12);

- копіями заяв ОСОБА_2 про надання йому щорічної відпустки та копіями відповідей ОСОБА_1 на такі заяви (а.с.13-17).

- направленням на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) від 03.12.2021 року №8040 (а.с. 8);

Проаналізувавши вищевказані документи, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості. В своїй сукупності дані докази є достатніми. Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини або породжували обґрунтовані сумніви у достовірності інформації, яка міститься у досліджених доказах, суду не надано.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених доказів не убачається, тому вказані доказі є належними та допустимими.

За таких обставин, перевіривши всі наявні в матеріалах справи докази, доходжу висновку, що вина ОСОБА_1 в інкримінованому їй адміністративному правопорушенні доведена поза всяким розумним сумнівом.

Разом з тим, як вбачається з письмових та усних пояснень, наданих ОСОБА_1 18.12.2025 року, працівнику ОСОБА_2 надано щорічну основну відпустку за 2024 рік з 08.12.2025 року по 31.12.2025 року, тобто порушення були усунуті.

Згідно зі ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Отже, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягалася, ступінь її вини, а також ту обставину, що вчинене правопорушення не являє собою великої суспільної небезпеки, не заподіяло жодної шкоди охоронюваних законом державним та приватним інтересам, оскільки було усунуто на час проведення перевірки, суд вважає за необхідне у відповідності до ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення і обмежитись усним зауваженням, у зв`язку з чим згідно п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

У зв`язку з тим, що за результатами розгляду зазначеної адміністративної справи адміністративне стягнення не накладається, судовий збір стягненню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 23, 283, 284 КУпАП, суддя-

п о с т а н о в и л а :

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі ст. 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення за малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі закрити.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Ю. С. Кіцула