Справа№938/2004/25
Провадження № 3/938/1394/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Бучинський А.Б., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов відвідділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України, ФОП, до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.204-1 КпАПУкраїни,

в с т а н о в и в:

з протоколу про адміністративне правопорушення серія серії ЗхРУ №347329 від 23.10.2025, вбачається, що 23.10.2025 о 14 год 10 хв прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на напрямку 418 прикордонного знаку на відстані 12 км від лінії державного кордону на території Зеленської ОТГ Верховинського району Івано-Франківської області на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в межах контрольованого-прикордонного району, був виявлений гр. України ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за спробу незаконного перетинання державного кордону поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, чим порушив вимоги ст.ст.9, 12 ЗУ "Про державний кордон України" від 04.11.1991. В протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 надав письмові пояснення, в яких зазначив, що мав намір перетнути кордон України з Румунією спільно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та йшов до Румунії. Претензій до ДПС України не має.

З матеріалів справи вбачається, що матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП надійшли до суду 18.11.2025, та відповідно до положень ч.2 ст.277 КУпАП, були призначені до розгляду цього ж дня.

Оскільки особа, яка притягається до відповідальності в судове засідання не з`явилась, з метою належного повідомлення її про дату, час та місце розгляду справи, забезпечення можливості реалізації нею свого права на захист, розгляд справи було відкладено на 19.12.2025.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2 ст.204-1 КУпАП заперечив. Зазначив, що в туристичних цілях з дружиною він приїхав до селища Ворохта. Також, через мережу інтернет, він познайомився з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які також приїхали до Ворохти. Його дружина залишилася на базі відпочинку, а він із своїми знайомими вирушили в гори. Коли вони вийшли на стежку у підніжжя гори Говерла приблизно 20 км він кордону, їх зупинили працівники поліції та прикордонної служби, після чого відвезли на автомобілях в с.Бистрець Верховинського району. Пояснення в протоколі та на відеозапис він надавав під примусом, оскільки іншого варіанту в нього не було. Підписував всі документи, які йому надавали працівники прикордонної служби. Паспорта громадянина України для виїзду за кордон, при ньому також не було, такий був сфотографований працівниками прикордонної служби з галереї його телефона. Також, його пояснення на відеозаписі про те, що в нього не вилучалися жодні речі не відповідають дійсності, оскільки в нього забрали все його туристичне спорядження. На даний час, з 24.10.2025, він мобілізований та проходить військову службу.

Дослідивши матеріали справи, надані заперечення у справі, вважаю, що провадження у справі слід закрити з наступних підстав.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно із ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

На підставі ст.252 КУпАП оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Таким чином, розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Як передбачено ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Так, відповідно до диспозиції ч.1 ст.204-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Диспозицією ч.2 ст. 204-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Ознаками об`єктивної сторони правопорушення, за яке передбачена відповідальність частиною першою ст. 204-1 КУпАП, є:

- перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України;

- перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів;

- перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

При цьому, визначальною ознакою об`єктивної сторони даного правопорушення є місце його вчинення.

Суб`єктом правопорушення за ст. 204-1 КУпАП є фізична осудна особа, яка вчинила одне з діянь, визначених серед ознак об`єктивної сторони даного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, крім протоколу про адміністративне правопорушення, долучено:

- копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №347334 від 23.10.2025, згідно з яким 23.10.2025 о 14 год 10 хв прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на напрямку 418 прикордонного знаку на відстані 12 км від лінії державного кордону на території Зеленської ОТГ Верховинського району Івано-Франківської області на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в межах контрольованого-прикордонного району, був виявлений гр. України ОСОБА_2 спільно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 за спробу незаконного перетинання державного кордону поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, чим порушив вимоги ст.ст.9, 12 ЗУ "Про державний кордон України" від 04.11.1991. В протоколі про адміністративне правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 надав письмові пояснення, в яких зазначив, що йшов до Румунії спільно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , претензій до ДПС України не має;

- копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №347322 від 23.10.2025, згідно з яким 23.10.2025 о 14 год 10 хв прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на напрямку 418 прикордонного знаку на відстані 12 км від лінії державного кордону на території Зеленської ОТГ Верховинського району Івано-Франківської області на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в межах контрольованого-прикордонного району, був виявлений гр. України ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за спробу незаконного перетинання державного кордону поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, чим порушив вимоги ст.ст.9, 12 ЗУ "Про державний кордон України" від 04.11.1991. В протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 надав письмові пояснення, в яких зазначив, що мав намір перетнути кордон України з Румунією спільно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з метою кращого життя. Претензій до ДПС України не має;

- світлокопію паспорта громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- клопотання ОСОБА_1 від 23.10.2025, в якому він свою провину за ч.2 ст.204-1 КУпАП визнав, зауважень не має.

- відеозапис розміщений на лазерному диску, долученому до матеріалів справи, на якому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 зазначив, що спільно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 мали намір незаконно перетнути державний кордон України з Румунією, цінні речі та кошти в нього не вилучалися, претензій до Державної прикордонної служби не має.

Однак, вказані докази не можуть вважатись такими, що беззаперечно доводять вчинення ОСОБА_1 умисних дій спрямованих на спробу перетину державного кордону України, поза встановленими пунктами пропуску, в складі групи осіб.

Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки за своєю суттю протокол є процесуальним документом, який складений уповноваженим органом щодо вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП та який є підставою для подальшого провадження у справі. Обставини, викладені в протоколі, підлягають перевірці та оцінці за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Однак, належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, не представлено.

Фактично, окрім протоколу, винуватість особи доводиться її письмовими поясненнями зафіксованих у протоколі про адміністративне правопорушення та на відеозаписі про те, що він мав намір незаконно перетнути державний кордон з України до Румунії.

Однак, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні надав суду пояснення в яких заперечив свою вину, спростував надані ним пояснення в протоколі та на відеозапис, зазначив, що відеозапис на якому він говорить про те, що мав намір перетнути державний кордон України та письмові пояснення в протоколі, зроблено під примусом.

За наведених обставин, надані особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , письмові пояснення в протоколі про адміністративне правопорушення та зафіксовані на відеозаписі про визнання своєї вини, суд не бере до уваги, оскільки визнання вини особою під час складання протоколу про адміністративне правопорушення саме по собі не може бути єдиним доказам по справі за відсутності інших доказів.

При цьому, суд зазначає, що саме по собі зізнання особи у вчиненні адміністративного правопорушення не може бути визнано достньою підставою для її притягнення до адміністративної відповідальності, а відповідно до положень ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Крім цього, суд враховує, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення, особу ОСОБА_1 було затримано на відстані 12 км від державного кордону України прикордонним нарядом «Прикордонний патруль», що за відсутності визнання вини особи, а також інших доказів на підтвердження наявності умислу в діях особи на вчинення незаконного перетину державного кордону України, не дає підстав суду для висновку про те, що особою, яка притягується до адміністративної відповідальності було вчинене діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП. В той же час, ОСОБА_1 в своїх запереченнях вказав, що його було затримано на відстані близько 20 км від лінії державного кордону в підніжжя гори Говерла, а до с.Бистрець Зеленської сільської ради, де складався протокол його привезли на автомобілі працівники прикордонної служби та поліції.

Показання інших осіб, які спільно із ОСОБА_1 були зупинені працівниками прикордонної служби стосуються виключно обставин перетину державного кордону конкретно цими особами, і за відсутності доказів про наявність умислу в діях ОСОБА_1 не можуть братися судом до уваги.

Згідно з ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а згідно ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Таким чином, посадовою особою, яка складала відповідні матеріали та збирала докази по справі, не надані відомості про наявність умислу особи, без фіксації та належного процесуального оформлення фактів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 в складі групи осіб, спроби незаконного перетину державного кордону поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон.

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що матеріали справи не містять об`єктивних доказів того, що ОСОБА_1 , в складі групи осіб, вчинив спробу незаконного перетину державного кордону поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.204-1 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки матеріали справи не містять жодних належних і допустимих доказів, які б «поза розумним сумнівом» доводили, що ОСОБА_1 , в складі групи осіб, вчинив спробу незаконного перетину державного кордону поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 204-1, 247 п.1, 283, 284 КпАП України, суд,

п о с т а н о в и в:

провадження в справі за ч.2 ст.204-1 КпАП України відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Верховинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: Андрій БУЧИНСЬКИЙ