ЛУГИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 281/670/25
Провадження по справі № 3/281/268/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року селище Лугини

Суддя Лугинського районного суду Житомирської області Свинченко Г.Д., розглянувши в селищі Лугини матеріали, які надійшли від відділу адміністративної практики УПП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Лугинського районного суду Житомирської області перебуває адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 521152 від 23.11.2025 року, ОСОБА_1 23.11.2025 о 02 год. 07 хв. по автодорозі М-07 172 км в с. Глухова керував мотоциклом Huosung gt250r з н.з. НОМЕР_3 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія на місці зупинки ТЗ за допомогою приладу Drager Alcotest 7510 ARLM 0297. Проба позитивна - 2.93 проміле, що підтверджується тестом номер 541. Водія від керування ТЗ відсторонено шляхом зупинки ТЗ в дозволеному місці. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижують швидкість реакції.

ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи без його участі, вину у скоєнні адміністративного правопорушення визнав.

Дослідивши адміністративний матеріал та подані суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації,трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису,у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 2.9.а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Адміністративна відповідальність зач. 1 ст. 130 КУпАП, настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП знайшла своє підтвердження в ході розгляду справи, оскільки підтверджується наступними матеріалами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 521153 від 23.11.2025 року, копією постанови ЕНА № 6204992 від 23.11.2025 року, алкотестом № 541 від 23.11.2025 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 23.11.2025 року, рапортом від 23.11.2025 року, повідомленням від 23.11.2025 року, клопотанням від 23.11.2025 року, відеозаписом події.

Суд, враховуючи дотримання процесуальної форми їх отримання, оцінку в їх сукупності, приходить до висновку про належність і допустимість доказів, наданих працівниками поліції, якими підтверджено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При перегляді відеозапису підтверджено обставини викладені в протоколі про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 521153 від 23.11.2025 року.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні "Ісмаїлов проти Росії" від 06.11.2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄКПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковано вірно.

Обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення судом не встановлено.

Враховуючи обставини вчинення адміністративного правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена. В його діях вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і до нього необхідно застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Вказане вище адміністративне стягнення, за глибоким переконанням суду, буде необхідним та достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення передбаченого ст. 23 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. 40-1, ст. 130, 283, 284, 294 КУпАП України, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Штраф належить стягнути: Отримувач коштів ГУК у Жит.обл./Житомир обл/21081300, код отримувача: (ЄДРПОУ) 37976485, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), ККД 21081300, розрахунковий рахунок: UA0006001.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. на користь держави.

Судовий збір має бути сплачений: Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача: (ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), розрахунковий рахунок: UA 0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

У разі несплати порушником штрафу не пізніш як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу стягується штраф у подвійному розмірі та витрати на облік адміністративних правопорушень, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Лугинський районний суд Житомирської області протягом 10 діб з моменту її винесення.

Постанова підлягає виконанню протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку зупиняється до розгляду апеляційної скарги.

Суддя Галина Свинченко