Справа № 501/4995/25
Номер провадження 3/501/1236/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2025 року, м. Чорноморськ

Чорноморський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Яковця Є.О.,

розглянувши матеріали, що надійшли з ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області про притягнення до відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крижанівка Ширяївського р-ну Одеської обл., громадянина України, який не працює, РНОКПП невідомий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-8 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №703862 від 12 жовтня 2025 року ОСОБА_1 12 жовтня 2025 року о 00:30 год, перебуваючи за місцем мешкання,порушив вимоги тимчасового заборонного припису від 09 жовтня 2025 року серії АА № 560834.

Дії ОСОБА_1 особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, кваліфіковані за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.

ОСОБА_1 своєчасно сповіщений про місце і час розгляду справи, в судове засідання не прибув, від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, письмових заперечень проти протоколу не подав.

За змістом ч. 2 ст. 268 КУпАП, у цій справі присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою. Тому суд вважає можливим розглянути справу без присутності ОСОБА_1 .

Потерпіла ОСОБА_2 своєчасно сповіщена про місце і час розгляду справи, в судове засідання не прибула.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення

Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 173-8 КУпАП відповідальність настає за невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.

Частиною 2 статті 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що терміновий заборонний припис може містити такі заходи: 1) зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; 2) заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; 3) заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Згідно з ч. 6 ст. 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», терміновий заборонний припис вручається кривднику, а його копія - постраждалій особі або її представнику.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, надала суду такі докази, які були досліджені судом:

- протокол про адміністративне правопорушення, в якому викладені обставини правопорушення, речі не вилучалися, пояснення відсутні;

- рапорт про надходження повідомлення зі служби «102» про подію;

- заява до поліції потерпілої ОСОБА_2 , в якій вона просить вжити заходів до співмешканця ОСОБА_1 за невиконання тимчасового заборонного припису;

- пояснення потерпілої ОСОБА_2 , в якому вона зазначає, що проживає зі своїм співмешканцем ОСОБА_1 , який не виконує тимчасовий заборонний припис, приїхав у п`яному стані, не дає відпочивати;

- витяг з бази даних Національної поліції України щодо ОСОБА_1 ;

Оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено які саме діяння вчинив ОСОБА_1 на порушення тимчасового заборонного припису. В той же час, частиною 2 статті 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено декілька видів зобов`язань, які накладаються на особу тимчасовим заборонним приписом. Тож, суд позбавлений можливості з`ясувати, чи дійсно ОСОБА_1 вчиняв певні дії або бездіяльність, які саме, і чи є вони порушенням зобов`язань, які накладені на нього тимчасовим заборонним приписом.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Малофеєва проти Росії», «Карелін проти Росії» та інших), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу.

Крім того, особою, яка склала протокол, всупереч ч. 2 ст. 251 КУпАП, не надано суду копії тимчасового заборонного припису від 09 жовтня 2025 року серії АА № 560834, вимоги якого нібито порушив ОСОБА_1 .

Також особою, яка склала протокол, всупереч ч. 2 ст. 251 КУпАП, не надано суду фотозображень, відеозаписів, пояснень свідків чи будь-яких інших доказів, які б підтверджували обставини, вказані у протоколі, а саме, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення саме 12 жовтня 2025 року о 00:30 год.

Пояснення потерпілої ОСОБА_2 не містить відомостей про дату, час, місце вчинення ОСОБА_1 дій, про які зазначає потерпіла, а отже не може бути доказом саме тих обставин, що вказані у протоколі. Не містить таких відомостей і її заява до поліції.

При цьому, суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, є документом, яким уповноважена особа фіксує обставини правопорушення, тому обставини викладені в ньому повинні бути підтверджені за допомогою інших доказів.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини суд (зокрема, пункт 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» та інші), доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що досліджені судом докази у їх сукупності не свідчать безсумнівно про винуватість ОСОБА_1 .

За таких обставин, провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 283, 284, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Чорноморський міський суд Одеської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя

Постанова набрала законної сили «__»___________202_ р.