Номер провадження: 33/813/2445/25
Номер справи місцевого суду: 513/248/25
Головуючий у першій інстанції Миргород В. С.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Громік Р.Д., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Саратського районного суду Одеської області від 13 жовтня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Саратського районного суду Одеської області від 13 жовтня 2025 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на корись держави у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Не погодившись з даною постановою, 26 листопада 2025 року адвокат Кожокар Т.Я., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Саратського районного суду Одеської області від 13 жовтня 2025 року, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права.

Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Саратського районного суду Одеської області від 13 жовтня 2025 року, мотивуючи поважністю пропуску строку на апеляційне оскарження тим, що:

1) повне судове рішення з наведенням судом мотивів його прийняття отримано захисником через підсистему «Електронний суд» 18 жовтня 2025 року, паперовий примірник 20 жовтня 2025 року;

2) у встановлений законом строк ОСОБА_1 не мав можливості подати апеляційну скаргу, оскільки юридично не обізнаний, а захисник з 16 по 24 жовтня 2025 року перебувала на амбулаторному лікуванні з приводу отриманої травми.

Вивчивши матеріали справи та апеляційну скаргу, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, за наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Зі змісту клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження випливає, що причини пропуску строку на подання апеляційної скарги є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Щодо доводів клопотання про поновлення строку з підстав того, що повне судове рішення з наведенням судом мотивів його прийняття отримано захисником через підсистему «Електронний суд» 18 жовтня 2025 року, паперовий примірник 20 жовтня 2025 року, не можуть бути прийняти до уваги апеляційним судом з огляду на таке.

Оскаржувана постанова винесена 13 жовтня 2025 року, а тому останнім днем для подачі апеляційної скарги є 23 жовтня 2025 року.

Вперше з апеляційною скаргою адвокат Кожокар Т.Я., яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулась 27 жовтня 2025 року, мотивуючи поважність пропуску строку на апеляційне оскарження тим, що копію оскаржуваного рішення отримано захисником через підсистему «Електронний суд» 18 жовтня 2025 року, паперовий примірник 20 жовтня 2025 року.

Однак постановою Одеського апеляційного суду від 10 листопада 2025 року відмовлено захисниці Кожокар Т.Я., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Саратського районного суду Одеської області від 13 жовтня 2025 року. Апеляційну скаргу захисниці Кожокар Т.Я., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , повернено особі, яка її подала.

У вказаній постанові надано оцінку вищенаведеними причинам пропуску строку, а тому такі посилання судом апеляційної інстанції не враховуються.

Щодо твердження скаржника про те, що у встановлений законом строк ОСОБА_1 не мав можливості подати апеляційну скаргу, оскільки юридично не обізнаний, а захисник з 16 по 24 жовтня 2025 року перебувала на амбулаторному лікуванні з приводу отриманої травми, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, до апеляційної скарги долучено довідку №31 від 17 жовтня 2025 року з якої вбачається, що ОСОБА_2 знаходилась на амбулаторному лікуванні з 16 по 24 жовтня 2025 року (а.с.80).

Проте суд апеляційної інстанції зауважує, що за загальним правилом амбулаторна спеціалізована медична допомога - це допомога, яку пацієнт отримує без госпіталізації до лікарні.

Тобто скаржником не наведено підстав щодо неможливості здійснення професійних обов`язків адвоката під час амбулаторного лікування.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що адвокат Кожокар Т.Я. 20 жовтня 2025 року у приміщенні Саратського районного суду Одеської області отримала копію оскаржуваної постанови (а.с.49), тобто вже під час перебування на амбулаторному лікуванні.

Також суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити, що під час подання апеляційної скарги вперше вказана довідка №31 від 17 жовтня 2025 року вже існувала, проте адвокатом Кожокар Т.Я. вказаний доказ на підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження долучено не було, обґрунтування щодо неможливості долучення вказаних документів не зазначено.

Крім того адвокат Кожокар Т.Я. постанову Одеського апеляційного суду від 10 листопада 2025 року отримала в електронний кабінет 10 листопада 2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа (а.с.66).

Однак суд апеляційної інстанції зазначає, що будучи обізнаною про повернення апеляційної скарги, адвокат Кожокар Т.Я. повторно звернулася з апеляційною скаргою з пропуском десятиденного строку з дня отримання постанови Одеського апеляційного суду від 10 листопада 2025 року.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що такі доводи як у встановлений законом строк ОСОБА_1 не мав можливості подати апеляційну скаргу, оскільки юридично не обізнаний, а захисник з 16 по 24 жовтня 2025 року перебувала на амбулаторному лікуванні з приводу отриманої травми не є безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Також в рішенні «Пономарьов проти України» суд звернув увагу на те, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип правової визначеності, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Таким чином Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Процесуальний строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. При цьому під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

У зв`язку з викладеним, апеляційний суд дійшов висновку, що поважні причини поновлення строку на апеляційне оскарження відсутні, тому немає підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Саратського районного суду Одеської області від 13 жовтня 2025 року та апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Саратського районного суду Одеської області від 13 жовтня 2025 року відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Саратського районного суду Одеської області від 13 жовтня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, повернути особі, яка її подала, разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Копію постанови та апеляційну скаргу, разом з усіма доданими до неї матеріалами негайно надіслати особі, яка її подала.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік