ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.12.2025 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Штець Івана Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 грудня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 грудня 2023 рокуОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосовано відносно нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 536,80 грн.

Відповідно до постанови суду, - 03 грудня 2023 року о 20 год. 00 хв., в м. Мукачево, вул. П.Набережна, 4, водій ОСОБА_1 керував транспортний засобом марки «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджується висновком медичного закладу № 457 від 03.12.2023 року та зафіксовано на БК № 471642. Цим самим ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з даною постановою, адвокат Штець І.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова незаконна та необґрунтована, у зв`язку з неповнотою проведеного судового розгляду, порушенням права на справедливий судовий розгляд, порушенням принципу верховенство права, законності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Зазначає, що протокол не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, зокрема відсутні пояснення свідків, які були присутні на місці складання протоколу. Також зазначає, що направлення щодо проходження на стан сп`яніння взагалі не видавалося та не міститься у матеріалах справи, однак зазначене суд першої інстанції до уваги не взяв.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовець в/ч НОМЕР_2 не мав можливості прибути на судове засідання, а про дане прийняте рішення дізнався з сайту Судова влада України. Просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційним судом справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника - адвоката Штець І.І., які були належним чином повідомлені про розгляд справи, жодних клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило. З огляду на наведене, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, сформованої у справі «Пономарьов проти України», де зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження і те що заявник має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді та враховуючи те, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, і його захисником подано апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції, тому апеляційний суд, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Штець І.І.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Згідно положень ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вказаних вимог дотримався.

Незважаючи на доводи апеляційної скарги сторони захисту, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів, зібраних та поданих до суду працівниками поліції відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП.

Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Всупереч доводам апеляційної скарги, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 095897 від 03.12.2023 року, який повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, як щодо змісту так і щодо форми, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.

ОСОБА_1 належним чином ознайомлено з протоколом про адміністративне правопорушення, з яким останній не погодився, надавши відповідні пояснення.

Так, відповідно до вказаного протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 03 грудня 2023 року о 20 год. 00 хв., в м. Мукачево, вул. П.Набережна, 4, водій ОСОБА_1 керував транспортний засобом марки «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджується висновком медичного закладу № 457 від 03.12.2023 року та зафіксовано на БК № 471642, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, всупереч доводам апеляційної скарги сторони захисту, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП стверджується: Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 457 від 03.12.2023 року, згідно заключення якого ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння; розпискою ОСОБА_1 від 03.12.2023 року про підтвердження факту залишення на зберігання транспортного засобу; поясненнями ОСОБА_1 від 03.12.2023, згідно яких він свою вину не визнав; поясненнями ОСОБА_2 від 03.12.2023 року, в яких зазначено, що він став учасником ДТП за участю автомобіля марки «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 ; рапортом інспектора поліції від 04.12.2023 року, в якому він доповідає своєму начальнику про обставини події, які мали місце 03.12.2023; наявними у матеріалах справи та дослідженими відеозаписами з нагрудних відеореєстраторів поліцейських з місця події, що містяться на DVD-диску, що додано до протоколу.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Стороною захисту в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи - є необґрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що поліцейські були упереджені при направленні водія ОСОБА_1 на огляд з метою визначення стану наркотичного сп`яніння, та складанні щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та оформленні інших матеріалів справи.

Тому, апеляційний суд доходить висновку, що поліцейські при виконанні своїх функціональних обов`язків діяли у межах наданих їм повноважень.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, зокрема відсутні пояснення свідків, які були присутні на місці складання протоколу, апеляційний суд відхиляє, оскільки з наявного протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 095897 від 03.12.2023 року не вбачається зазначення будь-яких свідків, потерпілих, тому і відсутні їх пояснення.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння та направлення ОСОБА_1 на огляд, а в подальшому складання протоколу про адміністративне правопорушення було зафіксовано технічним засобами відеозапису бодікамерами працівників поліції, які долучено до матеріалів справи, а тому твердження апелянта про відсутність пояснення свідків, які були присутні на місці складання протоколу, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки факт здійснення відеофіксації адміністративного правопорушення виключає необхідність участі свідків під пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення, що узгоджується з п. 4 Порядку № 1103.

Отже, невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом розцінюється як лінія захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Що стосується доводів апеляційної скарги сторони захисту про те, що направлення щодо проходження на стан сп`яніння взагалі не видавалося та не міститься у матеріалах справи, однак зазначене суд першої інстанції до уваги не взяв, то апеляційний суд зазначає, що вказані обставини ніяким чином не спростовують висновок суду щодо керуванням ОСОБА_1 транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, та не можуть бути підставою для скасування постанови суду.

Будь-які інші доводи захисника, викладені ним в апеляційній скарзі, сприймаються судом як спроба уникнути відповідальності ОСОБА_1 оскільки безспірних та переконливих доказів, які б могли об`єктивно спростувати причетність останнього до вказаного правопорушення, суду не надано.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі адвоката Штець І.І. не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винним у порушенні вимог, які передбачені пунктом 2.9 «А» Правил дорожнього руху України та вчиненні, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, а призначене йому адміністративне стягнення таким, яке відповідає санкції вищевказаної статті - як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, і є справедливим.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, а саме, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, таке порушення Правил дорожнього руху України є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити адвокату Штець Івану Івановичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 ,строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу адвоката Штець Івана Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 грудня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага