ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/3262/25 Справа № 216/7210/25 Суддя у 1-й інстанції - Скиба М.М. Суддя у 2-й інстанції - Свіягіна І. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М.,

за участю:

захисника адвоката Кіщак А.А.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника адвоката Кіщак А.А., діючої в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Центрально - Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 жовтня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн., -

в с т а н о в и л а :

постановою Центрально - Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним, в тому, що він 25.08.2025 року о 16:48 годині по вул. Широківська, буд. 50 Центрально - Міського району міста Кривого Рогу керував транспортним засобом, а саме електровелосипедом з потужністю двигуна 1000W CROSSER BRAND ELECTRIC BICYCLE незареєстрований VIN НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

Огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора «Alcotest Drager 6820», прилад № АRНК-0079, результат тесту 0,92% проміле, тест № 1609.

Від керування транспортним засобом був відсторонений. Порушено п. 2.9А Правил дорожнього руху України.

На зазначену постанову захисник адвокат Кіщак А.А., діюча в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та провадження закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

На обґрунтування своїх вимог вказує, що для електровелосипеду, яким керував ОСОБА_1 державній реєстрації не підлягає та для його керування не потрібно мати посвідчення водія. Транспортний засіб вважається механічним за умови, що потужність двигуна більша ніж 3 кВт. Вказаний транспортний засіб не може прирівнюватись до мопедів або інших механічних транспортних засобів. Отже, заборони, передбачені ст. 130 КУпАП, на нього не розповсюджуються, оскільки суб`єктом даного правопорушення є водій механічного транспортного засобу.

Зауважує, що до ОСОБА_1 неможливо застосувати адміністративне стягнення у виді позбавлення спеціального права, оскільки він керував транспортним засобом, на управління яким не потрібна наявність посвідчення водія.

Наголошує, що після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не погоджувався з результатами огляду, а лише зазначив, що огляд пройшов, а не погоджувався з результатами огляду, та працівниками поліції не запропоновано та не роз`яснено право пройти огляд у закладі охорони здоров`я. Отже, огляд проведено з порушенням ст. 266 КУпАП, а тому є недійним.

Вказує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом винуватості особи.

Заслухавши захисника адвоката Кіщак А.А., особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , які підтримали доводи апеляційної скарги, просили постанову суду скасувати та провадження закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП; вивчивши, перевіривши та оцінивши матеріали адміністративної справи, обміркувавши наведені доводи захисту, викладені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з огляду на таке.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно припису ст. 8 КУпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.

Згідно положень ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " від 23.02.2006 року за №3477-ІV рішення ЄСПЛ - є джерелом права в Україні.

Відповідно до положення частини 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Бендерський проти України" (заява №22150/02, параграф 2), у якому відображений принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду адміністративної справи щодо ОСОБА_1 належно виконані.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за ознакою за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.9а ПДД України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, доказуванню в даному випадку підлягає факт керування транспортним засобом та факт перебування водія в стані алкогольного сп`яніння.

Судом першої інстанції встановлено, що факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 433937 від 25.08.2025 року;

- рапортом поліцейського взводу № 3 роти № 1 батальйону № 2 ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП від 25.08.2025, відповідно до якого, під час патрулювання Центрально - Міського району у місті Кривий Ріг був зупинений транспортний засіб CROSSER BRAND ELECTRIC BICYCLE VIN НОМЕР_1 згідно ст. 35 п. 1 пп. 3 Закону України «Про національну поліцію» під керуванням водія ОСОБА_1 , у якого були виявлені ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Водій ОСОБА_1 пройшов огляд у встановленому законом порядку з використанням приладу «Drager Alcotest 6820», прилад № АRНК-0079, тест № 1609 від 25.08.2025 р. Результат тесту проба позитивна та складає 0,92% проміле. За вказаних обставин відносно водія ОСОБА_1 складений протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.9а ПДР України.; (а. с. 2)

- складеним поліцейським актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 25.08.2025 року, згідно якого огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Огляд проведено за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 6820», проба позитивна та складає 0,92% проміле. В акті відмічено, що ОСОБА_1 з результатом згоден та про що свідчить особистий підпис останнього; (а. с. 3)

- направленням на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до КП «ДБКЛПД» ДОР» від 25.08.2025 року; (а с. 4)

- чеком тестування на алкоголь за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 6820», прилад № АRНК-0079, тест № 1609, результат якого проба позитивна та складає 0,92% проміле, який також містить підпис ОСОБА_1 ; (а. с. 5)

- 25.08.2025 водію ОСОБА_1 поліцейським роз`яснено про відсторонення від права керування транспортним засобом та транспортний засіб залишений на місці, про що останній ознайомлений під підпис; (а. с. 6)

- CD - диском із відеозаписами з нагрудних камер працівників патрульної поліції, та відеореєстратора, на яких чітко зафіксовано виявлення працівником поліції у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 6820», результати огляду із показником 0,92% проміле.

Досліджені матеріали справи є належними та допустимими доказами, якими беззаперечно підтверджено наявність обов`язкових ознак інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема факт керування транспортним засобом та перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння що між іншим ним не заперечується.

Твердження захисника адвоката, що електровелосипед, потужність електродвигуна якого складає 1000 Вт, яким керував ОСОБА_1 не є механічним транспортним засобом, а є електричним транспортним засобом, а тому він не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Так, термін "транспортний засіб" означає сукупність усіх механічних і немеханічних засобів, які можуть бути використані для руху дорогами загального користування.

Відповідно до пункту 1.10 ПДР України, транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Даний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування.

Механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Таким чином, як вбачається з вищенаведених термінів, поняття «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб» можна трактувати як два різні поняття: в широкому - транспортний засіб, в тому числі і електровелосипед, і в вузькому - механічний транспортний засіб.

Окрім того, відповідно до Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24.02.2023 р. визначено поняття електричного колісноготранспортного засобу, це -дво-і більшеколісний транспортний засіб легкого персонального електричного транспортного засобу - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1 000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину.

Відповідно до практики Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду слідує, що будь-який транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму, належить до механічних транспортних засобів. Із визначеного випливає, що межа між механічними і немеханічними транспортними засобами проходить тільки в класі транспортних засобів із електродвигуном.

У постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 127/5920/22 заначено, якщо транспортний засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням засобу, характеристика як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Отже, коли електровелосипед служить для перевезення осіб, зокрема і самого водія чи його вантажу, він є повноправним учасником дорожнього руху та вважається транспортним засобом.

Як вбачається з матеріалів справи, електровелосипед (електрофетбайк) Crosser E-CODE 48V 1000W 20 Ah Li-ion фет-байк 20х4.0 2025 CR48100020, модель оснащений потужним двигуном 1000 Вт, що забезпечує високу динаміку й максимальну швидкість до 50 км/год. Літієвий акумулятор 48V 20Ah дозволяє проїхати до 60 км без підзарядки.

Тобто, зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, електровелосипед CROSSER BRAND ELECTRIC BICYCLE, відповідно до Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» відноситься до легкого персонального електричного транспортного засобу.

Суб`єктами правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП, зокрема є водії транспортних засобів, а тому слід зазначити, що вказана норма закону передбачає відповідальність водіїв транспортних засобів, а не лише механічних транспортних засобів.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Отже, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» передбачений обов`язок водіїв транспортних засобів, до категорії яких також відноситься електровелосипед, не допускати випадків керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а отже на таких водіїв також розповсюджується обов`язок, передбачений п.2.9а ПДР, який регулює права та обов`язки водіїв механічних транспортних засобів.

Враховуючи, що ОСОБА_1 , керуючи електровелосипедом CROSSER BRAND ELECTRIC BICYCLE, рухався по дорозі, він був учасником дорожнього руху, а тому зобов`язаний керуватись Правилами дорожнього руху України, зокрема неухильно виконувати вимоги п.2.9а ПДР.

З огляду на вищевикладене, електровелосипед, яким керував ОСОБА_1 , як учасник дорожнього руху - водій, є транспортним засобом, який підпадає під визначення електричного колісного транспортного засобу згідно закону та транспортного засобу у розумінні диспозиції ст.130 ч.1 КУпАП, а тому керування ним в стані алкогольного сп`яніння має наслідком притягнення особи до відповідальності за цією нормою КУпАП.

Твердження захисника адвоката, що керування електровелосипедом не потребує наявність права керування транспортним засобом відповідної категорії, не виключає того, що ОСОБА_1 є суб`єктом інкримінованого адміністративного правопорушення, тобто водієм транспортного засобу, в розумінні ст.130 КУпАП.

Санкція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає накладення на водіїв штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та не містить альтернатив застосування адміністративного стягнення.

У законі не вживається поняття наявність посвідчення водія чи його відсутність, мова йде саме про право керування транспортними засобами. Таке право особа набуває внаслідок проходження відповідного навчання, отримання навиків водіння, що дає підстави відповідним органам для видачі посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії.

Норми статті 130 КУпАП не перешкоджають застосовувати судами стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобами щодо осіб, які не мають посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Крім того, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями. Водночас відмова від проходження огляду на стан сп`яніння за наявності для цього підстав може дозволити особі уникнути від встановлення факту сп`яніння, а відтак і відповідальності за це.

При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Підхід щодо неможливості призначення стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету стягнення.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає законним та обґрунтованим рішення суду першої інстанції про накладення стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом на певний строк, що відповідає положенням ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.

Доводи апеляційної скарги про порушення порядку проведення огляду на стан сп`яніння, спростовуються матеріалами справи та розцінюються апеляційним судом як спосіб захисту.

Так, відповідно до матеріалів справи, зокрема відеозапису поліцейських, який є додатком до протоколу, після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та встановлення результату 0,92‰, поліцейським двічі запитано чи згоден ОСОБА_1 із результатом проведеного огляду, на що останній зазначив, що раз прилад так показав, то він не заперечує. Крім того, під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення та ознайомлення із протоколом ОСОБА_1 жодного разу не зазначив свої заперечення або непогодження, в протоколі проставив підписи без зауважень.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, вимога поліцейського проходити огляд у закладі охорони здоров`я доречна лише у разі непогодження водія проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або у разі непогодження із результатами такого огляду. На вказані обставини слушно звернув увагу місцевий суд.

В даному випадку, ОСОБА_1 пройшов огляд на місці зупинки транспортного засобу та погодився із його результатами, а тому підстав для висування вимоги або роз`яснення права пройти огляд у медичному закладі, у працівників поліції не було.

Апеляційний суд також враховує те, що в своєму рішенні від 29 червня 2007 року по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

В процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, на підставі сукупності доказів, поза розумним сумнівом встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що є обов`язковими складовими інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Під час дослідження матеріалів справи на перевірку доводів апеляційної скарги, апеляційним судом не встановлено порушень порядку проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.

Відповідно до положень частини 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, будь яких інших доводів щодо відсутності вини ОСОБА_1 вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, апеляційному суду не надано.

Переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, які є безумовною підставою для його скасування, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника адвоката Кішак А.А., апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції постанови винесена з дотримання вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу захисника адвоката Кіщак А.А., діючої в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Центрально - Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 жовтня 2025 року стосовно ОСОБА_1 , визнаного винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Ірина СВІЯГІНА