Єдиний унікальний номер 341/1214/25
Номер провадження 3/341/244/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року місто Галич

Суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області Аннишин С.І., розглянувши матеріали справи, яка надійшла з відділення поліції № 3 (м. Галич) Івано-Франківського РУП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною 1 статті 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 18.07.2025 серії ААД № 191430 ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, за таких обставин.

Так, ОСОБА_1 , 18.07.2025 о 20 год 02 хв, в селі Дем янів на вул. Лесі Українки, керував автомобілем ВАЗ 2107 державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія, у встановленому законом порядку із застосуванням газоаналізатора «Drager Alcotest 6810», що підтверджується тестом № 6932 результат огляду становить 0,35 % проміле. З результатом тесту не згідний, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги пунктів 2,5,.2.9 а ПДР України, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Представник ОСОБА_1 адвокат Денис Т.Д. подав письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП. Адвокат зазначає, що дії ОСОБА_1 кваліфіковано як одночасне порушення вимог пунктів 2,5,.2.9 а) ПДР України, що унеможливлює встановити склад правопорушення. Правова кваліфікація дій ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення є помилковою і взаємосуперечливою, оскільки йому поставлено у вину два взаємовиключні склади адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП (керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та одночасно відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. На думку представника, суд не має права самостійно редагувати викладену в протоколі фабулу адміністративного правопорушення.

Надаючи правову оцінку матеріалам справи, суд виходить з наступного.

Європейським судом з прав людини у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

Наведене вказує на те, що при розгляді зазначеного вище правопорушення повинні застосовуватись принципи кримінального судочинства. У зв`язку з цим при наданні оцінки доказам та вирішенні питань про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, законності та обґрунтованості судового рішення, суд вважає за необхідне застосовувати відповідні положення кримінального процесуального закону, в тому числі і щодо сутності адміністративного правопорушення, яке за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Положеннями статті 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до виписаних у статтях 254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 18.07.2025 серії ААД № 191430 ОСОБА_1 :

- керував транспортним засобом ВАЗ 2107 державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується тестом № 6932 із застосуванням газоаналізатора «Drager Alcotest 6810», результат огляду становить 0,35 % проміле

- від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі відмовився,

Отже, ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 2,5,.2.9.а Правил дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП

Диспозицією статті 130 КУпАП передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - передбачає адміністративну відповідальність.

Відповідно до пункту 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Відповідно до пункту 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Суд вважає, що обвинувачення висунуте ОСОБА_1 не є конкретним, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення не можна встановити, в чому полягає суть обвинувачення - у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тобто порушенні вимог пункту. 2.9 а Правил дорожнього руху України, чи у відмові проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, тобто порушенні вимог пункту. 2.5. Правил дорожнього руху України.

У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 № 14 роз`яснено, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено ознаки сп`яніння водія. Крім того з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 пройшов тест на визначення стану алкогольного сп`яніння із застосуванням газоаналізатора «Drager Alcotest 6810», а відмовився він від медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі.

Європейський суд з прав людини, серед іншого, (справа «Малофєєва проти Росії» рішення від 30.05.2013 року заява № 36673/04; «Карелін проти Росії» рішення від 20.09.2016 року), зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Діючим законодавством передбачено, що судовий розгляд проводиться лише в межах адміністративного обвинувачення, яке міститься в протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Разом з тим, неконкретність обвинувачення не тільки не дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності належним чином організувати ефективний захист своїх інтересів, а й позбавляє суд належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.

З огляду на зазначене, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачена, позбавляючи статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд звертає увагу на те, що обов`язок збирання доказів у справах про адміністративні правопорушення покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу правопорушення.

Таким чином, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 18.07.2025 серії ААД № 191430 неможливо встановити, в чому конкретно полягає суть адміністративного правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 та за яке передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП, суд дійшов висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись статтями 9, 40-1, 140, 247, 251, 256, 280, 283, 284, 287, 291, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд.

СуддяСвятослав АННИШИН