Справа № 758/7427/25 Суддя в суді І інстанції - Павленко О.О.
Провадження № 33/824/5550/2025 Суддя-доповідач - Дрига А.М.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2025 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Дрига А.М.,

за участю особи,

яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Калько Д.О.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою судді місцевого суду:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Згідно ст. 40-1 КУпАП постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Як визнав установленим у постанові суддя місцевого суду, правопорушення вчинено за таких обставин.

Так, 03.05.2025 о 23 год. 00 хв. водій ОСОБА_1 за адресою: м. Київ, вул. Сагайдачного, 41, керував електросамокатом в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився за допомогою приладу Драгер, результат 0,82 ‰, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду апелянт подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та істотним порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що електросамокат із потужністю двигуна менше 3 кВт не відноситься до категорії механічних транспортних засобів, не підлягає державній реєстрації, не потребує наявності посвідчення водія для його використання, а особа, яка ним керує не є водієм у розумінні ПДР України, у зв`язку з чим відсутній суб`єкт правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказує, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів факту керування ним транспортним засобом, а відповідно відсутня об`єктивна сторона правопорушення. Зокрема, відсутня відеофіксація факту керування ним транспортним засобом у стані сп`яніння.

Заслухавши думки ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили про її задоволення, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши та оцінивши доводи, зазначені апелянтом, суд вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Так, перевіркою постанови суду першої інстанції на відповідність зазначеним вимогам закону встановлено, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9а ПДР за, що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, карткою обліку адміністративного правопорушення, результатом Драгер, що становить 0,82 ‰ алкоголю, Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, розпискою, довідкою, відеозаписом на якому зафіксовані обставини з місця події.

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 2.9а ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що електросамокат із потужністю двигуна менше 3 кВт не відноситься до категорії механічних транспортних засобів, не підлягає державній реєстрації, не потребує наявності посвідчення водія для його використання, а особа, яка ним керує не є водієм у розумінні ПДР України, у зв`язку з чим відсутній суб`єкт правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» електричний колісний транспортний засіб - це дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.

Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху України визначено, що транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Відповідно до Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів», електричний колісний транспортний засіб - дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.

Отже, електроскутери, електросамокати, гіроскутери та інша подібна техніка офіційно визнаються транспортними засобами.

Водночас, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 15.03.2023 у справі № 127/5920/22, використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Таким чином, особа, яка керує електричним колісним транспортним засобом, є водієм транспортного засобу, у розумінні положень п. 1.10 Правил дорожнього руху.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що електросамокат відповідає поняттю «транспортний засіб», оскільки призначений для перевезення людей на ньому встановлений механізм, за допомогою якого самокат приводиться в рух, а особа, яка ним керує є водієм у розумінні п. 1.10 Правил дорожнього руху.

Згідно наявному в матеріалах справи Акту огляду на стан сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів, вбачається, що у ОСОБА_1 виявленні ознаками алкогольного сп`яніння, зокрема: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення координація рухів. Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився з використанням спеціального технічного приладу «Drager», результат становить 0,82 ‰, що зафіксовано наявною в матеріалах справи роздруківкою технічного приладу «Drager» від 04.05.2025 року, де ОСОБА_1 засвідчив свій підпис.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягне за собою адміністративну відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів факту керування ним транспортним засобом, у зв`язку з чим відсутня об`єктивна сторона правопорушення, спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 підтвердив той факт, що керував електричним самокатом.

Крім того, в матеріалах справи міститься протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №319593 від 04.05.2025, який складено відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, де останній засвідчив свій підпис, будь-яких зауважень чи заперечень щодо складеного протоколу не зазначено.

Таким чином, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи наведене, постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для її скасування та закриття провадження по справі, у зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Подільського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Дрига