Номер провадження: 33/813/2158/25
Номер справи місцевого суду: 497/2252/25
Головуючий у першій інстанції Раца В.А.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участі секретаря судового засідання Ровенко А.С., в присутності прокурора Щербіни Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Болградського районного суду Одеської області від 08.10.2025 стосовно:

ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Болград Одеської обл., громадянки України, депутата VІІІ скликання Кубейської с/р Болградського р-ну Одеської обл. та секретаря цієї с/р, яка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 176-2 КУпАП

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції на ОСОБА_1 накладено стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 176-2 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн та стягнуто з неї судовий збір на користь держави в сумі 605,6 грн.

Відповідно до вказаної постанови суду, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, а саме депутатом VІІІ скликання Кубейської сільської ради Болградського р-ну Одеської обл.,яка повинна бути обізнаною щодо обов`язку, способу, та терміну подачі щорічної декларації, за відсутності поважних причин, в порушення ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та п. 2-7 Прикінцевих положень цього Закону, подала щорічну декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік, яка мала бути подана не пізніше 31.03.2025, лише 22.07.2025 о 20:31 хв, що встановлено відповідно до відкритих загальнодоступних даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначила, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, оскільки вона не мала умислу ухилятися від декларування та в неї були наявні поважні причини, які унеможливили несвоєчасне подання декларації. При цьому, вона зауважила, що на момент, коли мала бути подана декларація, вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною та фактично доглядала п`ятьох неповнолітніх дітей, через що не мала змоги постійно користуватися комп`ютером та слідкувати за роботою електронного кабінету. В селі, де вона проживає, були постійні відключення електроенергії та перебої з Інтернетом, що ускладнювало технічну можливість подати декларацію вчасно. Крім того, в зв`язку із воєнним станом правила подачі декларації неодноразово змінювались, що створювало додаткову правову невизначеність. Водночас, апелянт зазначила, що фіксація такого діяння тягне за собою занесення відповідних даних стосовно неї до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, що може негативно вплинути на її подальше працевлаштування та ускладнити забезпечення догляду за малолітніми дітьми.

За таких обставин ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою закрити провадження в справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 176-2 КУпАП.

Заслухавши думку прокурора Щербіни Н.М., яка просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги та не заперечувала щодо розгляду справи за відсутністю ОСОБА_1 , яка в своїй апеляційній скарзі просила розглядати справу за її відсутності, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд критично відноситься до тверджень ОСОБА_1 про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки вони є непереконливими та спростовуються доказами по справі.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачає відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено поняття правопорушення, пов`язаного з корупцією як діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема депутати сільських рад.

Водночас, Закону України «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни» від 03.03.2022 №2115-ІХ було призупинено кампанію декларування в Україні.

Втім, 12.10.2023 набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» від 20.09.2023 № 3384-ІХ, яким відновлено декларування та функції НАЗК.

Таким чином, з 12.10.2023 здійснення заходів фінансового контролю, передбачених розділом VII Закону України «Про запобігання корупції» (зокрема подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) відновлено у повному обсязі та здійснюється у порядку та строки, визначені цим Законом (у тому числі з урахуванням особливостей, встановлених ч.ч. 7-14 ст. 45 цього Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відтак, строк подання щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2024 рік становить не пізніше 31.03.2025.

Отже, ОСОБА_1 зобов`язана була подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік в строк до 31.03.2025 включно.

Натомість, ОСОБА_1 подала вказану декларацію лише о 22.07.2025 о 20:31 хв, тобто з істотним пропуском строку, встановленого законом, без поважних на це причин, чим допустила порушення вимог фінансового контрою, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 751/2025 від 26.08.2025;

- роздруківкою з офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції декларацій ОСОБА_1 (а.с. 9);

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 25.07.2025 та іншими матеріалами адміністративної справи.

Отже, апеляційний суд погоджується з висновком суду 1-ої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що ознакою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за цією статтею виключається.

Під поважними причинами необхідно розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту НАЗК, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою.

Відомості про обставини, які об`єктивно могли завадити ОСОБА_1 в поданні декларації у встановлений законом строк у матеріалах справи відсутні та в апеляційній скарзі не наведені, перебування у відпустці до догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та догляд за дітьми на переконання апеляційного суду не є поважною причиною неподання декларації у встановлений законом строк, із запізненням на чотири місяці, будь-яких доказів перебування на тривалому лікарняному тощо не надано, наявність технічних перешкод подання декларації належним чином не підтверджені.

Отже, на переконання апеляційного суду, за наявності встановленого факту несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації та відсутності поважних причин порушення термінів її подання, відсутні підстави стверджувати про відсутність в діях останньої складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Більш того, апеляційний суд вважає безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, посилання ОСОБА_1 як на поважність причини неподання нею декларації, необізнаність про відновлення кампанії декларування на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» від 20.09.2023 № 3384-ІХ, який набрав чинності 12.10.2023, оскільки відповідно до ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

При цьому, апеляційний суд вважає голослівними твердження ОСОБА_1 про те, що внесення відповідних даних стосовно неї до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, матимуть серйозні негативні наслідки для її подальшого працевлаштування та ускладнить її здатність забезпечувати належний догляд за дітьми, з огляду на те, що відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про запобігання корупції» в редакції від 17.06.2025 строк зберігання відомостей в Єдиному державному реєстрі осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, відомостей про накладення адміністративного стягнення на фізичну особу за вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення становить один рік.

Після закінчення строків, відомості про особу в Єдиному державному реєстрі осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, підлягають виключенню.

З врахуванням наведеного, підстав для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження в справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 176-2 КУпАП апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову суду 1-ої інстанції, як законну та обґрунтовану залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 268, 280, 283, 294 КУпАП апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Болградського районного суду Одеської області від 08.10.2025, про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 176-2 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца