Справа № 504/5203/25
Номер провадження 3/504/2455/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2025с-ще Доброслав

Суддя Доброславського районного суду Одеської області А.Ф. Сафарова, розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красносілка Комінтернівського району Одеської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 51 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Доброславського районного суду Одеської області надійшли матеріали про адміністративне правопорушення, складені ПОГ ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Деневою Г.В. відносно ОСОБА_1 , який вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст. 51 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав письмову заяву про визнання вини в повному обсязі, та розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали адміністративного провадження, суд дійшов такого висновку.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 760007 від 22.11.2025 вбачається, що 24.10.2025 близько 21:00 год. ОСОБА_1 , перебуваючи в магазині «Точка» за адресою: Одеська область, с. Красносілка, вул. Набережна, 107, таємно викрав з полиці майно ТОВ «Мережа Точка» (), а саме: пляшку горілки «Greeen Day» у кількості 1 од. об`ємом 0,375 л вартістю 71,10 грн. (без ПДВ), тим самим завдав матеріальний збиток ТОВ «Мережа Точка» на вказану суму. Правопорушення вчинено повторно протягом року (постанова Доброславського районного суду Одеської області від 16.10.2025 у справі № 504/4174/25 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу). Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст. 51 КУпАП.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, окрім протоколу, надано наступні докази:

-рапорт, зареєстрований в ЄО за № 9347 від 24.10.2025;

-заяву представника ТОВ «Мережа Точка» Драгомерецького В.В. про вчинене правопорушення від 24.10.2025;

-письмові пояснення ОСОБА_2 від 24.10.2025,

ОСОБА_1 від 22.11.2025;

- диск з відеозаписом, на якому зафіксовано факт вчинення дрібної крадіжки ОСОБА_1 24.10.2025;

- копія постанови Доброславського районного суду Одеської області від 16.10.2025 по справі № 504/4174/25.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 760007 від 22.11.2025 посадовою особою ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.3 ст. 51 КУпАП.

Диспозиція ч. 3 ст.51 КУпАП передбачає відповідальність за " повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частиною першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню ".

Повторність правопорушення це повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили.

Із долученої копії постанови суду від 16.10.2025 та наданої суду на підтвердження кваліфікації дій за ознакою повторності, встановлено, що на час вчинення ОСОБА_1 правопорушення, яке мало місце 24.10.2025,постанова Доброславського районного суду Одеської області від 16.10.2025 по справі № 504/4174/25 не набрала законної сили.

Разом з тим, у КУпАП, відсутня норма, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим, у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, та набрала чинності для України 11.09.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч. 3 ст. 51 КУпАП на ч. 1 ст. 51 КУпАП, диспозиція якої передбачає відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перекваліфікація дій не порушує права ОСОБА_1 та не змінює обставин правопорушення, зафіксованих в протоколі.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчинені вказаного порушення є доведеною, кваліфікація дій за ч.1 ст. 51 КУпАП є вірною.

Пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність ОСОБА_1 обставин, що мали місце під час вчинення адміністративного правопорушення, судом не встановлено.

При накладенні стягнення правопорушнику ОСОБА_1 суд враховує, характер вчиненого правопорушення та ступень вини порушника, його особу, матеріальний стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Згідно вимог ст. 40-1 КУпАП України, судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.

Керуючись ст.ст. 40-1, 51, 268, 284 КУпАП України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Дії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перекваліфікувати з ч. 3 ст. 51 КУпАП на ч. 1 ст. 51 КУпАП.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим за ч.1 ст. 51 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді 20 (двадцяти) годин громадських робіт.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, ставка якого складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідає сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно з приписами ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

З реквізитами для сплати штрафу та судового збору можна ознайомитись за посиланнями на офіційний веб портал «Судова влада України» https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/zbir/ та https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/tax/ .

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А. Ф. Сафарова