Провадження №3/367/2926/2025
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 грудня 2025 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

Головуючого судді Кухленка Д.С.,

при секретарі Шаповал О.О.,

розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Департаменту внутрішньої безпеки НП України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , будучи членом ліквідаційної комісії Державного підприємства «Ремонтно-будівельне управління Міністерства внутрішніх справ України» (далі ДП «РБУ МВС України»), як посадова особа юридичної особи публічного права, будучи суб`єктом декларування відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України від 14.10.2014 № 1700-VІІ «Про запобігання корупції» (далі Закон) та суб`єктом згідно з Приміткою до ст. 172-6 КУпАП, як особа уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в порушення вимог ч.1 ст. 45 та п. 2-7 розділу ХІІІ Закону, несвоєчасно, без поважних причин подала 07.07.2025 року о 11 год 09 хв, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи членом ліквідаційної комісії Державного підприємства «Ремонтно-будівельне управління Міністерства внутрішніх справ України» (далі ДП «РБУ МВС України»), як посадова особа юридичної особи публічного права, будучи суб`єктом декларування відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України від 14.10.2014 № 1700-VІІ «Про запобігання корупції» (далі Закон) та суб`єктом згідно з Приміткою до ст. 172-6 КУпАП, як особа уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в порушення вимог ч.1 ст. 45 та п. 2-7 розділу ХІІІ Закону, несвоєчасно, без поважних причин подала 07.07.2025 року о 11 год 04 хв, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 повідомила, що повністю заперечує проти даних протоколів. Зазначила, що працювала в ліквідаційній комісії, її запросили щоб розібратися з документацією, та вона рахується як бухгалтер. Зазначила, що працює бухгалтером, але запросили в комісію по ліквідації, раніше була членом ліквідаційної комісії і ніколи не подавала декларацію. Коли вийшов закон, ОСОБА_1 швидко подала декларацію.

Прокурор Сова А.А. в судовому засіданні просила визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, оскільки вважає що в її діях наявний склад порушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП. Просила притягнути до адміністративної відповідальності та накласти адміністративне стягнення в межах даної статті.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Дії особи, поведінка якої є предметом дослідження, у кожному випадку потрібно оцінювати у контексті положень ст. 9 КУпАП, де закріплено поняття адміністративного правопорушення. Відповідно до цієї норми - адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, вчинена суб`єктом правопорушення, і за яку передбачено адміністративну відповідальність. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (надалі Конвенція) кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Кадубец проти Словаччини» зазначено, що ст. 6 Конвенції гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів, незважаючи на те, що був вчинений адміністративний проступок, а не кримінальне діяння.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відповідальність настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Пунктом «и» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону №1700-VII визначено, що посадові та службові особи інших державних органів, у тому числі Фонду соціального страхування України та Пенсійного фонду, органів влади Автономної Республіки Крим є суб`єктами на яких поширюється дія Закону №1700-VII.

Визначення поняття «посадові особи» та «службові особи» в рамках підпункту «и» пункту 1 частини першої статті 3 Закону №I700-VII наведено у пункті 25 розділі II Роз`яснень щодо фінансової доброчесності: застосування окремих положень Закону №1700-VII стосовно заходів фінансового контролю (подання декларації, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, повідомлення про відкриття валютного рахунку) від 13.11.2023 № 4 викладених у «Базі знань» на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство).

Так, під "посадовими та службовими особами інших державних органів" слід розуміти працівників державних органів, які здійснюють функції представників влади або обіймають посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій.

Абзацом 1 ч. 2 ст. 45 Закону №1700-VII визначено, що особи, зазначені у п. 1, підпунктах «а» і «в» п. 2, п. 5 ч. 1 ст. З цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Абзацом 2 ч. 2 ст. 45 Закону визначено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» п.2, п.5 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому ч. 1 цієї статті, ст. 45 Закону визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», п.2, ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Судом встановлено, що відповідно до Наказу ДП «РБУ МВС України» від 30.11.2021 року №6 ОСОБА_1 затверджено членом ліквідаційної комісії цього підприємства.

Також встановлено, що ОСОБА_1 , будучи членом ліквідаційної комісії ДП «РБУ МВС України», з 30.11.2021 є суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону відповідно до підпункту «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону та суб`єктом відповідальності відповідно до Примітки до ст. 172-6 КУпАП, і вона зобов`язана виконувати вимоги Закону, в тому числі зазначену у ст. 45 вказаного Закону.

Закон № 3384-ІХ набрав чинності 12.10.2023, відповідно ОСОБА_1 як особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, була зобов`язана подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на функції держави або місцевого самоврядування за 2021 рік та за 2022 рік, не пізніше 31.01.2024 року.

Проте ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, який повинен бути обізнаним щодо обов`язку, способу та терміну подання такого типу декларації, за відсутності поважних причин, в порушення ч. 1 ст. 45 та абз. 1 п. 27 Розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону подала відповідні декларації лише 07.07.2025 о 11 год. 09 хв. та того ж дня о 11 год. 04 хв., що встановлено відповідно до публічної частини декларації ОСОБА_1 в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» від 20.09.2023 № 3384-1Х та пункту 27 розділу XIII «Прикінцеві положення Закону України «Про запобігання корупції» особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 нього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

Таким чином, вирішуючи питання про можливість накладення на ОСОБА_1 правопорушення слід вважати день складання протоколу про адміністративне правопорушення (28.08.2025), оскільки на момент складання протоколу були зібрані усі необхідні докази, що в сукупності свідчать про наявність ознак складу правопорушення, та існувала можливість вручити вказаний протокол особі, виконавши дії, визначені ч.ч. 2-4 ст. 256 КУпАП.

Таким чином, станом на час розгляду справи та ухвалення судового рішення з дати виявлення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення, визначений частиною 3 статті 38 КУпАП не закінчився.

Вина ОСОБА_1 підтверджується наявними документами в матеріалах справи, а саме протоколами про адміністративне правопорушення № 210 від 28.08.2025, та №211 від 28.08.2025, рапортом старшого оперуповноваженого в ОВС ВДАКП УЗАК ДВБ НПУ підполковника поліції Фірман В від 28.08.2025, Наказом ДП «РБУ МВС України» про створення ліквідаційної комісії по припиненню ДП «РБУ МВС України» №67 від 08.10.2019, Наказом ДП «РБУ МВС України» про призначення складу ліквідаційної комісії Державного підприємства «Ремонтно-будівельне управління Міністерства внутрішніх справ України» №6 від 30.11.2021 року, та іншими матеріалами справи.

У зв`язку з чим, враховуючи характер скоєного ОСОБА_1 правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, майновий стан, суд приходить до висновку, що їй необхідно призначити покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що буде необхідним і достатнім, з метою виховання особи в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 9, 38, 172-6, 247, 268, 276, 277, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в:

Визнати винною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, які необхідно сплатити в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення подання на постанову - не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна, в порядку, встановленому законом.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання - три місяці з дня її винесення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги у 10-ти денний строк з дня винесення такої постанови.

Суддя: Д.С. Кухленко