Справа № 165/5063/24 Провадження №33/802/784/25 Головуючий у 1 інстанції:Ференс-Піжук О. Р.
Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., за участі захисника ОСОБА_1 адвоката Давидова О.В. (в режимі відеоконференції), розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Давидова Олександра В`ячеславовича на постанову судді Нововолинського міського суду Волинської області від 23 жовтня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 605 (шістсот п`ясть) грн. 60 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 08 листопада 2024 року о 01:50 год. на вул.Шахтарській в м.Нововолинську Волинської області, керував автомобілем марки «Мазда 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, і відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, чим порушив п.2.5 ПДР та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У поданій апеляційній скарзі захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Давидов О.В. вважає судове рішення незаконним і необґрунтованим.

Зазначає про те, що стороною захисту до місцевого суду подавалось клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 на військовій службі в ЗСУ та виконанням бойових завдань на Харківському напрямку, однак воно взагалі не вирішувалось і рішення по ньому не приймалось. Розгляд справи дійсно неодноразово відкладався з тих причин, що він як захисник не міг зв`язатись з ОСОБА_1 через відсутність зв`язку, хоча останній бажає особисто брати участь у розгляді справи. А тому, захисник вважає, що місцевий суд не вирішивши такого клопотання та не зупинивши провадження у справі, порушив право ОСОБА_1 на захист.

Окрім того захисник зазначає, що оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, про що повідомляв працівникам патрульної поліції на місці події, то вони не мали права складати щодо нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. За таких обставин на ОСОБА_1 розповсюджують положення ст.173-20 КУпАП, що міститься у главі 13Б «Військові адміністративні правопорушення» і при цьому, протокол про військове адміністративне правопорушення мав складати командир (начальник) військової частини чи інша уповноважена особа. Тому протокол про адміністративне правопорушення, який складений щодо ОСОБА_1 працівниками поліції і, який розглядається в даній справі, є неналежним і недопустимим доказом.

Посилаючись на вищевикладене, апелянт просить скасувати оскаржувану постанову судді щодо ОСОБА_1 , а провадження у справі щодо нього, - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до апеляційного суду не з`явилися, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце апеляційного розгляду. А тому, апеляційний суд враховуючи такі обставини та положення ст.268 КУпАП, вважає за можливе апеляційний розгляд провести у відсутності цієї особи, але за участі її захисника.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши захисника ОСОБА_1 адвоката Давидова О.В., який апеляційні доводи підтримав та просив задовольнити скаргу, а також не заперечив щодо розгляду справи у відсутності його довірителя, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

За положеннями ст.245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Дана вимога Закону та роз`яснення ПВСУ в повному обсязі суддею першої інстанції при розгляді справи були дотримані.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №168621 від 08.11.2024 вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у провину порушення п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідно до диспозиції цієї норми закону, полягає: 1) у керуванні особою (водієм) транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння; 2) або ж у діях особи (водія), яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №168621 від 08.11.2024, за змістом якого ОСОБА_1 керуючи автомобілем та маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. Як встановлено із цього протоколу наряду із відеозаписом, ОСОБА_1 відмовився від підписання протоколу та отримання його копії;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.11.2024, з яких вбачається, що ОСОБА_1 як водій транспортного засобу маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці) відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі і це, як вбачається з матеріалів справи, фіксувалось на боді-камеру, відеозапис чого міститься в матеріалах справи;

- рапортом працівника поліції від 08.11.2024.

Окрім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення доводиться відеозаписами з боді-камери працівника поліції, на яких зафіксовано події, що викладені у протоколі. Зокрема, на відеозаписах зафіксовано як працівники поліції під час комендантської години зупинили транспортний засіб, як з`ясувалось згодом, під керуванням ОСОБА_1 , який коли зупинився транспортний засіб, вийшов з нього та почав відходити в сторону, тобто залишати місце події. Під час спілкування працівників поліції з водієм ОСОБА_1 , в останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, про що йому повідомлено та неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. ОСОБА_1 на таку пропозицію нічого не відповідав, а вказував, що немає доказів про його керування транспортним засобом, у зв`язку з чим працівник поліції такі його дії розцінив як ухилення від проходження огляду у встановленому законом порядку. При цьому, працівником поліції на вимогу ОСОБА_1 було пред`явлено докази (відеозапис) як він керував транспортним засобом. Після цього, ОСОБА_1 було роз`ясненого його права та обов`язки, які передбачені законодавством, а також повідомлено про складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП. Склавши такий протокол на інші адміністративні матеріали, протокол було оголошеному ОСОБА_1 , але він відмовився від його підписання, про що у ньому зроблено відповідні відмітки.

Такий відеозапис на думку суду є цілком належним і допустимим доказом, яким підтверджено ті події, які фактично викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та інших складених матеріалах.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності апеляційний суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто у відмові особи (водія), яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, відповідає повністю вимогам ст.23, 33 КУпАП.

У поданій апеляційній скарзі захисник зазначає про те, що дії ОСОБА_1 , який являється військовослужбовцем, неправильно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки на його думку, їх слід було кваліфікувати за ст.172-20 КУпАП, яка міститься в главі КУпАП «Військові адміністративні правопорушення». Відповідно апелянт вважає, що працівники поліції не мали права складати щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, що на його думку, тягне недопустимість такого протоколу як належного доказу у справі.

Проте, такі апеляційні доводи на увагу суду не заслуговують з огляду на таке.

Статтею 172-20 КУпАП передбачена відповідальність за:

ч.1) розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння;

ч.2) участь начальників (командирів) та інших керівників у розпиванні з підлеглими військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів під час виконання ними обов`язків військової служби, або невжиття ними заходів для відсторонення від обов`язків військової служби осіб, які перебувають у нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або приховування випадків розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, появи на території військової частини в нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння підлеглих військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів;

ч.3) дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Таким чином, об`єктом такого правопорушення є порядок проходження військової служби, а об`єктивна сторона складу діяння, - складається із вищезазначених самостійних альтернативних діянь. Суб`єктом цього проступку є військовослужбовець.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, об`єктом такого правопорушення, окрім іншого, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об`єктивна сторона, відповідно до диспозиції цієї норми закону, полягає: 1) у керуванні особою (водієм) транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння; 2) або ж у діях особи (водія), яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння. Суб`єктом проступку є водій транспортного засобу.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 керував цивільним транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції у комендантську годину. У зв`язку із виявленням в ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, йому було запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку, однак він відмовився.

Із дослідженого відеозапису вбачається, що на місці події ОСОБА_1 перебував у цивільному одязі і при цьому, будь-яких пояснень з приводу того, що перебуває при виконанні службових обов`язків, пов`язаних із проходженням військової служби, не надавав.

Аналіз вищенаведених норм законодавства та встановлених обставин справи дає прийти до висновку, що ОСОБА_1 у час його зупинки працівниками поліції перебував в статусі водія приватного транспортного засобу, тобто є суб`єктом правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.130 КУпАП, а тому його дії працівниками поліції правильно було кваліфіковано за цією нормою Закону.

Окрім того, апеляційний суд не вбачає істотних порушень вимог законодавства, які свідчили про незаконність судового рішення чи порушення прав ОСОБА_1 , посилання сторони захисту про подання ними до місцевого суду клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 на військовій службі в ЗСУ, яке не було розглянуто судом, оскільки чинними нормами КУпАП такого зупинення не передбачено.

Таким чином, вищенаведені та усі інші апеляційні доводи щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, оскільки судом було правильно застосовано норми матеріального права та не порушено норм процесуального права, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 будь-яким чином адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП шляхом закриття провадження у справі.

Апеляційний вважає, що суддя місцевого суду повно, всебічно та об`єктивно розглянув справу щодо ОСОБА_1 та прийняв цілком законне і обґрунтоване судове рішення, яке не викликає жодних сумнівів в апеляційного суду.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова судді, - без змін.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Давидова Олександра В`ячеславовича залишити без задоволення, а постанову судді Нововолинського міського суду Волинської області від 23 жовтня 2025 року в даній справі, - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк