П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2025 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Наумова Н.В., розглянувши матеріали Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , місце роботи: командир 1 відділення в/ч НОМЕР_1 НГУ, паспорт та РНОКПП - суду невідомі, за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

12.11.2025 року майстер-сержант ОСОБА_1 , виконуючи обов`язки начальника варти неналежно організував несення служби вартою, що проявилося у слабкій вимогливості до особового складу варти, та не забезпечив виконання ними службових обов`язків відповідно до вимог керівних документів, за що передбачено відповідальність у відповідності до ч. 2 ст. 172 - 15 КУпАП, тобто недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчиненого в умовах особливого періоду.

Гр. ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

При цьому суддя враховує, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001, у яких зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Крім того, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що гр. ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, тобто добросовісно не виконав процесуальні обов`язки, розгляд справи здійснено у його відсутність на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Вина гр. ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, стверджується даними протоколу серії НГУ № 525425 від 12.11.2025 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 12.11.2025 року, письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 12.11.2025 року, заявою ОСОБА_1 від 12.11.2025 року,копією військового квитка ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях гр. ОСОБА_1 наявні ознаки правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП - недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

В свою чергу, суд враховує характер та ступінь адміністративного правопорушення, особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, визнання вини згідно заяви ОСОБА_1 від 12.11.2025 року, яка наявна у матеріалах справи, бере до уваги той факт, що діяння, вчинене ОСОБА_1 містило в собі усі юридичні і суб`єктивні ознаки, що характеризують правопорушення, ч. 2 ст. 172 15 КУпАП, але внаслідок конкретних обставин воно не відповідало тій суспільній небезпечності, яка є типовою для цього виду правопорушення, дії ОСОБА_1 не завдали значної шкоди суспільним або державним інтересам чи правам та свободам інших осіб, тому вважає, що ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП обмежившись відносно нього усним зауваженням.

Керуючись, ст.ст. 22, 283, 284 КУпАП, на підставі ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , місце роботи: командир 1 відділення в/ч НОМЕР_1 НГУ, паспорт та РНОКПП - суду невідомі, визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, звільнивши його від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КпАП України, обмежившись відносно нього усним зауваженням та закрити провадження у даній справі.

На постанову може бути подана апеляція на протязі десяти днів до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області Н.В. Наумова