Головуючий у суді першої інстанції: Герасименко М.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 939/1913/25

провадження № 33/824/4420/2023

29 жовтня 2025 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Шкоріна О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Западнюк Наталією Іллівною, на постанову Бородянського районного суду Київської області від 4 серпня 2025 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Бородянського районного суду Київської області від 4 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення в межах санкції цієї статті у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн.

Відповідно до постанови від 4 серпня 2025 року, 14 червня 2025 року приблизно о 13 годині 45 хвилин, у с. Діброві Бучанського району Київської області, ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем проживання по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство економічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме не давав у користування належний їй на праві власності транспортний засіб, внаслідок чого була завдана шкода її психічному здоров`ю.

Не погоджуючись із цією постановою, захисник ОСОБА_1 - адвокат Западнюк Н.І. подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією частини першої статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання фізичної або психологічної шкоди. Сварка, яка до таких наслідків не призвела, не може кваліфікуватись як домашнє насильство.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Западнюк Н.І. апеляційну скаргу підтримала, надала пояснення ідентичні змісту апеляційної скарги.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 адвокат Богатиренко О.В. проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила постанову судді Бородянського районного суду Київської області від 4 серпня 2025 року залишити без змін.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним 14 червня 2025 року відносно своєї дружини адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Однак, суд апеляційної інстанції не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, зі змісту протоколу серії ВАД № 853624 від 20 червня 2025 року вбачається, що 14 червня 2025 року, приблизно о 13 годині 45 хвилин, за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 , не дав у користування авто своїй дружині ОСОБА_2 , яке їй належить, чим вчинив економічне домашнє насильство, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст.173-2 ч.1 КУпАП.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З`ясовуючи ці обставини, необхідно виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якими доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Положеннями статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 4 статті 1 вказаного Закону передбачено, що економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Разом з тим, обставини домашнього насильства, описані у протоколі серії ВАД №853624, а саме «вчинив відносно ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство економічного характеру», не дозволяють зробити висновок про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено про завдання внаслідок економічного насильства будь-якої шкоди фізичному або психічному здоров`ю ОСОБА_2 .

Суд звертає увагу на те, що сама по собі сварка між особами, за відсутності доказів на підтвердження завдання економічного насильства та, внаслідок таких дій, шкоди психічному або фізичному здоров`ю потерпілого, не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Суд першої інстанції вийшов за межі обвинувачення ОСОБА_1 , оскільки в протоколі йдеться лише про домашнє насильство і не йдеться взагалі про заподіяння шкоди фізичному чи психічному здоров`ю потерпілої. Однак, в оскаржуваній постанові, суд першої інстанції дійшов висновку про нібито вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, що завдало шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 .

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи, суд не має права в будь-який спосіб конкретизувати пред`явлене посадовою особою адміністративне обвинувачення та його змінювати, оскільки це суперечить загальним засадам судочинства, які передбачені статтею 129 Конституції України.

Враховуючи наведені обставини, висновок місцевого суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, не ґрунтується на матеріалах справи та законі.

Суд першої інстанції зазначені обставин не встановив, не звернув увагу на відсутність доказів які б підтверджували обвинувачення, і дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та доведеності його вини у цьому правопорушенні.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що справу відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення у відповідності до п. 1 ст. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Западнюк Наталією Іллівною, задовольнити, а постанову Бородянського районного суду Київської області від 4 серпня 2025 року - скасувати.

Справу відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: О.І. Шкоріна