ЄУН №337/4841/25
Провадження №3/337/1390/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року

Суддя Хортицького районного суду м. Запоріжжя Калугіна Ганна Борисівна, розглянувши матеріали справи про адміністративні правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, місце роботи: не відоме, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , за ч. 3 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

01.09.2025 о 23:13 м. Запоріжжя дорога автошлях Т08-06Леп2 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці; звужені зіниці очей, що не реагують на світло). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на місці зупинки, про повторність попереджений, від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування без порушень ПДР, чим порушив п. 2.5.ПДР відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

В судове засідання ОСОБА_1 не прибув за невідомими причинами, від його захисника адвоката Білоуса С.А. не одноразово до суду надходили клопотання про відкладання судового засідання на іншу дату, через зайнятість захисника в іншому судовому процесі.

07.010.2025 від захисника ОСОБА_1 адвоката Білоуса до суду надійшло клопотання про закриття адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП відсутність складу адміністративного правопорушення, яке мотивоване тим, що в провадженні Хортицького районного суду м. Запоріжжя перебуває адміністративна справа № 337/4841/25 за фактом притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.130, захисником якого є адвокат Білоус Сергій Анатолійович. Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 440882, ОСОБА_1 , 01 вересня 2025 року о 23-13 годині в м. Запоріжжя, дорога автошлях Т 08-06 ЛЕП 2, керував транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF, державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук; поведінка, що не відповідає обстановці; звужені зіниці очей, що не реагують на світло). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився на місці зупинки, чим порушив п. 2.5 ПДР України. Своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КПАП України. ОСОБА_1 свою вину не визнає, вважає, що протокол серії ЕПР1 №440882 від 01.09.2025 року складений незаконно. Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи записів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Згідно ст. 280 КУпАП. орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вонаадміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. За протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №440882 від 01.09.2025 року, дії водія ОСОБА_1 , кваліфіковані за ст. 130 ч.3 КУпАП, за ознакою відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, тобто порушення п. 2.5 ПДР України. Предметом доказування винуватості особи за даним складом правопорушення є факт керування транспортним засобом, факт належного проведення огляду на стан сп`яніння та факт повторності двічі протягом року притягнення за ст.130 КУпАП. Вважає, що факт керування 01.09.2025 року о 23-13 годині ОСОБА_1 транспортним засобом не знайшов свого підтвердження в наданих суду матеріалах справи, зокрема матеріалах відео фіксації правопорушення, що унеможливлює притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Щодо відсутності доказів керування транспортним засобом. Згідно Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України18 грудня 2018 року №1026, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення (розділ 1 п.2 п.п.1). Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки (розділ 3 п.2). Наведене свідчить, що з метою фіксації фактів порушення водіями Правил дорожнього руху України передбачено проведення поліцейськими відеозапису за допомогою відеореєстратора патрульної машини та нагрудних камер, які є належними та допустимими доказами, на підставі яких встановлюються фактичні обставини справи, у тому числі, доведення винуватості особи у вчиненні правопорушення. Натомість, приєднані до протоколу матеріали відео фіксації, не є повними та відеозапис безперервним, момент руху та зупинки транспортного засобу, зокрема перший файл «з позначкою джерело Import 03.09.2025 14:24:50 14:25:08» здійснено не на службовий технічний пристрій, тобто не на службові відео реєстратори 474988, 472517, відомості про який відсутні в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Даний матеріал містить відео файл знятий на невідомий пристрій 7оmai без дати та часу, на якому зафіксовано рух невідомого автомобіля Volkswagen під керуванням невідомої особи, дорожня обстановка не відповідає дорожній обстановці зафіксованій на місці спілкування з ОСОБА_1 відповідно до відеозаписів з службових відео реєстраторів 474988, 472517, долучених до протоколу. А отже, можна дійти висновку, що долучений до протоколу відеозапис «з позначкою джерело Import» немає ніякого відношення до подій 01.09.2025 року о 23-13 годині відносно ОСОБА_1 . Таким чином порушено патрульними поліцейськими вищезазначену Інструкцію із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, а так само не зазначено пристрій в протоколі, проте як зазначено про два пристрої «474988, 472517», на відеозаписах яких відсутні факти керування транспортним засобом ОСОБА_1 . Так, обов`язок проводити повну фіксацію як факту вчинення адміністративного правопорушення, так і подальших процесуальних дій, що вчиняються поліцейськими, передбачений Інструкцією. Відповідно до п. 5. розділу ІІ цієї Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський повинен переконатися в точності встановлених на пристрої дати та часу. Метою обов`язкової відеофіксації процесу виявлення адміністративного правопорушення та процесуальних дій, що вчиняються поліцейським є забезпечення збирання об`єктивних доказів вчиненого правопорушення, усунення суперечностей, які можуть виникати у ході вчинення цих дій, перевірка правильності та законності дій як поліцейських, так і інших учасників у ході їх вчинення. Згідно роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Таким чином, факт керування ОСОБА_1 автомобілем 01.09.2025 року о 23?13 годині в м. Запоріжжя, дорога автошлях Т 08-06 ЛЕП 2 не знайшов свого підтвердження в матеріалах справи, а досліджений відеозапис спростовує викладені у протоколі відомості. Правова позиція щодо необхідності повної відео фіксації правопорушення під час його документування знайшла своє відображення у Постанові Верховного Суду у складі колегії КАС № 357/10134/17 (п. 33-36) щодо доказів по справам про адміністративні правопорушення. Будь-яких інших доказів (у розумінні до положень ст. 251 КУпАП), наприклад, пояснень свідків, із яких можливо було б встановити факт керування ОСОБА_1 автомобілем 01.09.2025 року о 23-13 годині в м. Запоріжжя, дорога автошлях Т 08-06 ЛЕП 2 до матеріалів справи не додано. Таким чином вважаємо неможливим перевірити наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення за відсутності відеозапису подій, лише на підстав рапорту та документів, складених співробітниками поліції. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту». Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Аналогічний правовий висновок щодо відсутності підстав для притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КпАП України без фіксації руху транспортного засобу викладений у постанові Жовтневого районного суду м. Запоріжжя 22 лютого 2023 року справа № 331/5079/22 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/109417795). Виходячи із системного аналізу вказаного законодавства України, усталеної правової позиції ЄСПЛ, який за певних умов поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03), враховуючи принцип правової визначеності, який є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права (ст. 3 Основного Закону) та який знайшов своє закріплення у судовій практиці КСУ, ВСУ, ВС і прецедентних рішеннях ЄСПЛ, можна зробити висновок, що дана справа, належить до справ із обвинуваченням у вчиненні правопорушення. Відтак, на цю категорію справ поширюється гарантії ст. 6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону, зокрема при вирішення питання оцінки доказів, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП іншої норми закону, зокрема положень КПК, які регламентують подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення, що є невід`ємним правом осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності та їх захисників (правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції), а для суддів усіх інстанцій важливим елементом законного і справедливого правосуддя, оскільки мова не йде про норми, які встановлюють виключення або спеціальне правове регулювання. В цьому контексті цілком обґрунтованими є покликання до понять належності, допустимості та взаємозв`язку доказів під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Проте, наявні в матеріалах справи докази цим критеріям не відповідають, що виключає можливість притягнення до відповідальності особи на підставі цих доказів. Згідно ч. 2 ст. 251 КпАП України, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів, тобто працівника УПП. Вважаю, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, яке інкримінується йому, не знайшов підтвердження, не доведений належними доказами, і його пояснення про те, що при складанні протоколу були допущені істотні порушення, які унеможливлюють притягнення його до відповідальності не були спростовані матеріалами, доданими до протоколу про адміністративне правопорушення, з доданих до протоколу відеофайлів не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом 01.09.2025 року о 23-13 годині, додані до протоколу відеофайли не є повними та безперервними, що унеможливлює притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Враховуючи, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, як передбачено ч. 3 ст. 62 Конституції України, це дає підстави дійти висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення. Просить суд, адміністративний матеріал відносно ОСОБА_2 за ч.3 ст. 130 КУпАП закрити.

Вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд виходить з наступного.

Положення ч. 3 ст. 130 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно п. 1.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ 17.12.2008 № 1103 (далі Порядок).

Статтею 266 КУпАП визначено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з п. 2, 3, 4 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 6 Порядку, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. При цьому, відповідно до п. 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, згідно закону, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, а для притягнення водія до відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно встановити, що у водія наявні ознаки сп`яніння, передбачені ч. 3, ч. 4 розд. 1 Інструкції, як підстави для огляду, та встановити факт відмови від проходження огляду, зафіксований у визначеному законом порядку (відеозаписом або у присутності двох свідків).

Суд звертає увагу, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Судом досліджено:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 440882 від 01.09.2025, відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння;

- рапортом працівника поліції від 01.09.2025;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.09.2025 о 23:21 год. від проходження ОСОБА_1 відмовився;

- довідкою з бази даних підсистеми «Адмінпрактика», а саме інформаційно-телемунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 має повторність за ст. 130 КУпАП, а саме: рішенням Дніпровського районного суду м. Запоріжжя № 334/134/25 від 20.05.2025 штраф 17000,00 з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 рік за ч.1 ст. 130 КУпАП; рішенням Запорізького районного суду Запорізької області № 317/6638/24 від 30.05.2025 штраф 17000,00 з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 рік за ч.1 ст. 130 КУпАП;

- реєстраційною карткою транспортного засобу згідно якого власником транспортного засобу Volkswagen Golf державний номерний знак НОМЕР_2 є ОСОБА_3 ;

- відеозаписи з нагрудних камер поліцейських 472517, 474988, на якому зафіксовано факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 .

З відеозаписів, долучених працівниками поліції до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений патрульними, під час спілкування інспектором патрульної поліції було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці), ОСОБА_1 запропоновано пройти медичний огляд у медичному закладі, після чого останній тривалий час сперечається с поліцейськими, та на неодноразові вимоги пройти огляд протягом тривалого часу водій прямо не відмовляється, проте не вживає жодних дій для реального проходження огляду, що свідчить про його пасивну відмову від проходження огляду.

Суд наголошує, що чиним законодавством про адміністративні правопорушення не передбачено примусове направлення особи на огляд з метою визначення стану сп`яніння, окрім як у разі скоєння ДТП з потерпілими. Таким чином, не маючи повноважень на примусовий огляд особи на стан сп`яніння, поліцейський має повноваження лише висунути вимогу пройти огляд, тоді як водій зобов`язаний добровільно виконати цю вимогу. У разі, якщо водій з тих чи інших причин не виконує таку вимогу, тоді він вважається таким, що відмовився від її виконання.

Доводи захисника щодо відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, спростовуються відеозаписами з нагрудних камер поліцейських 472517, 474988.

За таких обставин, у задоволенні клопотання захисника про закриття провадження у справі слід відмовити.

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

Санкцією ч. 3 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративне стягнення у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.

Таким чином, на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП у розміру штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років без конфіскації транспортного засобу, оскільки він йому не належить.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 33, 40-1, 130, 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, ЗУ «Про судовий збір», суддя

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП України, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави (Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Отримувач коштів: ГУК у Зап.обл/Запорізька обл/21081300, Код ЄРДПОУ отримувача: 37941997, Рахунок:UA0008001, Код класифікації доходів бюджету: 21081300), в розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 51000,00 грн (п`ятдесят одна тисяча гривень 00 копійок), з позбавленням права керуванням транспортними засобами на строк 10 (десять) років.

У разі несплати у встановлений законом строк штрафу, на підставі ст. 308 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у примусовому порядку подвійний розмір штрафу, тобто 102000,00 грн (сто дві тисячі гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави (Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Отримувач: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; Код ЕДРПОУ отримувача: 37993783; Номер рахунку отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Постанова суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом 10 днів з дня її постановлення.

Повний текст постанови складений 15.12.2025.

Суддя Г.Б. Калугіна