Провадження № 3/369/9949/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17.12.2025 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Куценко М.О., розглянувши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Права, передбачені ст. 268 КУпАП особі у судовому засіданні роз`яснені.

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕРП1 № 518004 від 19.11.2025 року 19.11.2025 року близько 23:36 год. по вулиці Богдана Хмельницького в м. Боярка, Фастівського р-ну, Київської обл., водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Transit Connect державний номерний знак НОМЕР_2 будучи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки із застосуванням приладу алкотестер Драгер 6810. Результат 0.34 проміле, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання з`явився, вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав. Пояснив, що 19.11.2025 року під час того як він парковував автомобіль до нього під`їхали працівники поліції. В ході розмови поліцейські вказали на те, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння і запропонували пройти освідування на приладі алкотестер Драгер, на що ОСОБА_1 погодився. Після проходження тесту за допомогою Драгеру, який показав результат 0,34 проміле, він не погодився з результатами огляду та відразу вказав на свою не згоду працівникам поліції, і запропонував поліцейським провести огляд у медичному закладі, оскільки алкогольних напоїв він не вживав та не був в стані сп`яніння. Однак, поліцейські відмовили в даному проханні та почали складати протокол.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, необхідним справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП провадженням закрити, з наступних підстав.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245 , 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, в якості доказу винуватості ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення працівниками поліції надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 518004 від 19.11.2025; роздруківка тесту на алкоголь; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; документація на газоаналізатор «Alcotest 6810» та мундштуки, диск з відеозаписом обставин долучений до протоколу.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у діях ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не доведені.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕРП1 № 518004 від 19.11.2025 року ОСОБА_1 інкримінується керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння з порушенням вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає виключно за умови доведеності факту керування транспортним засобом у стані сп`яніння, або відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог п.2.9а ПДР України водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність саме за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису, вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся від процедури проходження огляду на місці зупинки та пройшов його, але він був не згодний з результатами цього огляду та неодноразово наполягав на повторному проведенні огляду в медичному закладі, на що працівники поліції категорично відмовили.

Аналіз відеозапису проведений судом, повністю підтверджує пояснення ОСОБА_1 надані в судовому засіданні.

Частиною третьою статті 266 КУпАП передбачено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).

Так, Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року затверджений «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», де згідно абзацу другого пункту 5 цієї Постанови передбачено, що підтвердженням стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Пунктом 6 цієї Постанови передбачено, що водій транспортного засобу, який відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Із дослідженого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що:

ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду;

він пройшов огляд на місці зупинки;

одразу після отримання результату висловив незгоду з ним;

неодноразово наполягав на проведенні повторного огляду в закладі охорони здоров`я;

працівники поліції відмовили у направленні до медичного закладу та продовжили оформлення протоколу.

Таким чином, працівниками поліції не було дотримано обов`язкового порядку проведення огляду, передбаченого ст. 266 КУпАП, Порядком № 1103 та Інструкцією № 1452/735.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд на стан сп`яніння, проведений з порушенням встановленого законом порядку, вважається недійсним.

Отже, результат огляду із застосуванням алкотестера «Drager Alcotest 6810» за відсутності підтвердження в закладі охорони здоров`я та за наявності заявленої незгоди водія не може визнаватися належним і допустимим доказом у розумінні ст. 251 КУпАП.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 283КУпАП постанова суду має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі "Лучанінова проти України", від 15.05.2018 року у справі "Надточій проти України", який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зміст стандарту доведення поза розумним сумнівом надано, зокрема, в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі N 688/788/15-к, згідно якої вказаний стандарт означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі "Салабіаку проти Франції" від 07.10.88 року, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Отже, враховуючи, що керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані сп`яніння за обставин зазначених в протоколі не підтверджується допустимими доказами, керуючись принципом презумпції невинуватості, тлумачить на користь ОСОБА_1 та приходить до висновку щодо недоведеності (поза розумним сумнівом) події та складу адміністративного правопорушення.

Пункт 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір стягується у разі накладення адміністративного стягнення. Оскільки провадження по справі підлягає закриттю, то судовий збір із ОСОБА_1 не стягується.

На підставі викладеного, керуючись статтями 221, 247, 268, 283, 284 КУпАП України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за протоколом про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Михайло КУЦЕНКО