Провадження № 3/638/5815/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м.Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі судді Зінченка О.В., за участю секретаря судового засідання Плахотничої В.В., представника потерпілого ОСОБА_1 , захисника Гнатюк А.І., особи, щодо якої вирішується питання пропритягнення до відповідальності ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124, 122-4 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 469458 від 30.09.2025 ОСОБА_2 26.09.2025 о 12:00 керуючи автомобілем Toyota Land Cruiser, н.з. НОМЕР_1 , по автодорозі Печеніги-Лебяж`є-С-212313 на ділянці 300 км + 150 м, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та допустив перекидання транспортного засобу та з`їхав у кювет, внаслідок чого автомобіль зазначав механічних пошкоджень. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_2 26.09.2025 о 12:00 керуючи автомобілем Toyota Land Cruiser, н.з. НОМЕР_1 , по автодорозі Печеніги-Лебяж`є-С-212313 на ділянці 300 км + 150 м, ставши учасником дорожньо-транспортної пригоди, місце пригоди залишив та не повідомив підрозділ поліції про неї, чим порушив вимоги п. 2.10.а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину визнав частково, а саме визнав той факт, що залишив місце ДТП, та пояснив, що дійсно 26.09.2025 у денний час він, разом зі своїм співробітником ОСОБА_3 повертались до місця служби на службовому автомобілі Toyota Land Cruiser. Дійсно вони стали учасниками ДТП, внаслідок якої автомобіль з`їхав у кювет та перекинувся, однак пригода відбулась не внаслідок дій ОСОБА_2 . Він пояснив, що вів автомобіль з невеликою швидкістю близько 50 км/год, оскільки вони проїжджали ділянку дороги із кількома поворотами один за одним. Виїжджаючи з останнього повороту їм назустріч виїхала зелена вантажівка, яка була на полосі руху ОСОБА_2 . З метою уникнення зіткнення ОСОБА_2 направив автомобіль у кювет та відбулось перекидання. Водій вантажівки не зупинився та поїхав далі. Через деякий час ОСОБА_2 разом із ОСОБА_3 вилізли з автомобіля, ОСОБА_2 зрозумів, що йому доведеться ремонтувати автомобіль за власний кошт, після чого вони вирішили покинути місце ДТП.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, однак наявність складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не доведена, виходячи з наступного.

Згідно ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи кримінальний характер провадження у справах про адміністративні правопорушення, суд зазначає, що презумпція невинуватості діє також і у цих справах.

Згідно абз. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно п. 12.1 ПДР, порушення якого інкриміновано ОСОБА_2 , та яке має наслідком дорожньо-транспортну пригоду, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Разом із тим, ОСОБА_2 пояснив, що маневр, внаслідок якого автомобіль з`їхав у кювет та перекинувся, було здійснено з метою уникнення зіткнення із вантажівкою, яка виїхала назустріч на їх полосу руху.

Його доводи підтвердив в судовому засіданні допитаний в якості свідка ОСОБА_3 , який пояснив, що 26.09.2025 близько опівдня він разом із ОСОБА_2 повертався до місця служби та на повороті на їх полосу руху виїхала військова вантажівка. З метою уникнення зіткнення ОСОБА_2 скерував автомобіль на узбіччя, внаслідок якого він з`їхав у кювет та перекинувся. На переконання свідка, такий маневр був єдиним способом уникнути зіткнення. Свідок також підтвердив, що вони залишили місце ДТП, та повернулись на місце служби, однак через деякий час разом із працівниками поліції повернулись.

Аналізуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про те, що матеріали справи не містять достатніх, належних та допустимих доказів того, що перекидання автомобіля відбулось саме внаслідок порушення ОСОБА_2 п. 12.1 ПДР. Працівниками поліції взагалі не відображено в матеріалах справи наявності іншого автомобіля, відсутні пояснення свідка ОСОБА_3 .

В зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що працівниками поліції при складанні протоколу не у повній мірі встановлені обставини дорожньо-транспортної пригоди, в зв`язку з чим впевнено стверджувати, що вона відбулась саме внаслідок порушення ОСОБА_2 п. 12.1 ПДР, неможливо.

Разом із тим, сам факт, що ДТП мала місце 26.09.2025 о 12:00, що ОСОБА_4 був її учасником та у подальшому до приїзду працівників поліції покинув її місце, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні та підтверджується поясненнями самого ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_3 та підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що провадження у справі за ст. 124 КУпАП належить закрити в зв`язку з відсутністю складу правопорушення, в той час як за ст. 122-4 КУпАП ОСОБА_2 належить визнати винним із призначенням адміністративного стягнення.

Надаючи оцінку доводам захисника про те, що працівниками поліції було допущено порушення процедури складання адміністративного матеріалу, а саме не вчасно складено протокол про адміністративне правопорушення, чим порушено вимоги ст. 254 КУпАП, не долучено до адміністративного матеріалу пояснення свідка ОСОБА_3 , не встановлено всі обставини дорожньо-транспортної пригоди, суд виходить з наступного.

Той факт, що працівниками поліції не в повній мірі встановлено обставини ДТП та не долучено до матеріалу пояснення свідка визнано судом підтвердженим та, відповідно, зроблено висновок, що це є підставою для закриття провадження за ст. 124 КУпАП, однак не може бути підставою для закриття провадження за ст. 122-4 КУпАП.

Щодо інших доводів суд зазначає, що згідно практики Верховного Суду щодо оцінки доказів у кримінальних провадженнях, яка, на переконання суду, є застосовною у справах про адміністративні правопорушення, норми закону щодо допустимості доказів не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 01 грудня 2020 року у справі № 318/292/18).

Таким чином, суд приходить до висновку, що порушення встановлено ст. 254 КУпАП строку складання протоколу не є суттєвим порушенням, яке призвело до суттєвого порушення прав ОСОБА_2 або обмежило його в реалізації прав та, відповідно, не тягне визнання протоколів про адміністартивні правопрушення неддопустимим доказами.

Решта доводів захисника висновків суду не спростовує.

При призначенні адміністративного стягнення, суд бере до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, судом не встановлено.

Враховуючи, що адміністративний матеріал не містить даних про вчинення ОСОБА_2 раніше адміністративних правопорушень, особу ОСОБА_2 , який обіймає посаду водія-сапера відділення механізованого розмінування групи механізованого розмінування частини ПР та ГР АРЗ СП ГУ ДСНС України у Черкаській області, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, добровільно здійснив ремонт пошкодженого автомобіля, суд вважає, що стягнення у виді штрафу цілком забезпечить виконання завдань, визначених у ст. 23 КУпАП.

Керуючись ст. 124, 247, 284, 294, 307, 308 КУпАП суддя

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн.

Штраф ОСОБА_2 має сплатити у 15-тиденний строк з дня вручення йому копії постанови.

Роз`яснити ОСОБА_2 що згідно з ч. 2 ст. 308 КУпАП, у разі несплати штрафу у 15-денний строк з дня вручення йому постанови штраф стягується у подвійному розмірі, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 605,60 грн на користь держави.

Реквізити для сплати штрафу: Отримувач коштів: ГУК Харківськ обл/Харкiвобл/21081300; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37874947; Рахунок отримувача (IBAN): UA0020001; Код класифікації доходів бюджету: 21081300; призначення платежу: справа № 638/20476/25 постанова від 17.12.2025; ПІБ.

Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації бюджету: 22030106, призначення платежу: справа № 638/20476/25 постанова від 17.12.2025; ПІБ.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О. В. Зінченко

Повний текст постанови виготолвений 19.12.2025.