ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Балацького Д. П. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2025 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

якого визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, та закрито провадження у справі у зв`язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно із оскарженою постановою, неповнолітній ОСОБА_1 о 19.20 год. 26 березня 2025 року по вул. Перемоги в м. Павлограді керував мотоциклом марки Loncin JL 200-68A, д.н.з. НОМЕР_1 , без посвідчення водія, тобто не маючи права керувати даним транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1 а Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст.126 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Балацький Д. П. просить оскаржену постанову скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обгрунтування апеляційних вимог вказує, що протокол про адміністративне правопорушення було складено за спливом 6 місяців від дня події, при його складанні ОСОБА_1 не були роз`яснені права та обов`язки, відсутні письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Зазначає, що в протоколі не вказано, який неповнолітній водій та яким мотоциклом керував, у зв`язку із чим вважає, що протокол не відповідає вимогам ст. ст. 254, 256 КУпАП.

Зазначає, що відеозапис, на якому міститься відео під час складання протоколу, було долучено лише під час судового розгляду, що вважає порушенням.

Також вказує, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки доводам захисника, які містяться в запереченні.

Одночасно захисником подане клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, в обґрунтування якого останній зазначає, що 09.11.2025 року ним було подано заяву про видачу копії постанови від 31.10.2025 року, втім копія даної постанови була направлена захиснику після робочого часу в останній день її оскарження та він побачив її лише 11.11.2025 року, після чого невідкладно подав апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 та його захисник Балацький Д.П. у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про місце, дату та час судового розгляду повідомлялися, про причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим на підставі ч. 6 ст. 294 КУпАП апеляційний розгляд здійснено за їх відсутності.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Вирішуючи клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне його задовольнити, оскільки матеріали справи не містять підтвердження отримання захисником копії постанови, доводи останнього про її отримання в останній день строку оскарження нічим не спростовуються, а отже є підстави для висновку, що вказаний строк був пропущений з поважної причини.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги по суті оскарженої постанови, апеляційний суд зважає на те, що згідно із положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, та протоколом про адміністративне правопорушення, яке передбачене ст. 124 КУпАП, складеними уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; витягом з ЄРДР № 0000576 від 26.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, згідно якого 26.03.2025 року о 19:20 год. по вул. Перемоги у м. Павлоград неповнолітній ОСОБА_1 , керуючи мотоциклом марки Loncin JL 200-68A, д.н.з. НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21150-120-20, під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП неповнолітній водій ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження; протоколом допиту неповнолітнього (малолітнього) потерпілого від 09.05.2025 року, в якому ОСОБА_1 вказав, що 26.03.2025 року о 19:20 год. по вул. Перемоги у м. Павлоград керував мотоциклом марки Loncin JL 200-68A, д.н.з. НОМЕР_1 , без посвідчення водія; протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 26.03.2025 року; протоколом допиту законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_3 від 01.05.2025 року, згідно якого пояснила, що є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_1 , який навчається у ліцеї № 11 у 11 класі, має у власності мотоцикл, але сину не дозволяла ним користуватись. ОСОБА_1 має навички керування мотоциклом, закінчив навчання у автошколі, та мав здавати практичне водіння, щоб отримати водійське посвідчення відповідної категорії. 26.03.2025 року близько 19:27 год. вона дізналась з телефонного дзвінка малознайомої жінки про те, що її син ОСОБА_1 потрапив у ДТП.

Вказані докази є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх узгодженість, і достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду.

Відповідно до п.2.1а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно диспозиції ч. 2 ст. 126 КУпАП, відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Отже, аналіз досліджених під час судового розгляду та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

У свою чергу апелянтом в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення.

Аналізуючи апеляційні доводи про те, що в протоколі не зазначено, який саме неповнолітній водій керував мотоциклом та яким саме, апеляційний суд вважає їх необгрунтованими у зв`язку з наступним.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 472346 від 03.10.2025 року у графі «особа, щодо якої складено протокол» зазначено: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особу встановлено згідно паспорта громадянина України НОМЕР_2 ; у графі «транспортний засіб» вказано мотоцикл марки Loncin JL 200-68A, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 . Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 472338 від 03.10.2025 року у графі «особа, щодо якої складено протокол» зазначено: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особу встановлено згідно паспорта громадянина України НОМЕР_3 ; у графі «транспортний засіб» вказано мотоцикл марки Loncin JL 200-68A, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 .

Отже, протокол серії ЕПР № 472346 від 03.10.2025 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, поза розумним сумнівом складено саме у відношенні неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та вказано транспортний засіб, яким він керував: мотоцикл марки Loncin JL 200-68A, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 .

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не був ознайомлений з правами та обов`язками, передбаченими ст. 268 КУпАП, апеляційний суд вважає такими, що не спростовують доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Так, дійсно з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 у графі підпис особи, якій роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 КУ, ст. 268 КУпАП та яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи вказав, що не ознайомлений. Однак, з відеозапису, який вівся під час складання адміністративного протоколу вбачається, що протокол складався у присутності захисника, який надавав неповнолітньому ОСОБА_1 юридичну допомогу.

Апеляційні доводи захисника про відсутність доказів вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, апеляційний суд оцінює критично з огляду на вищенаведене, та вважає їх такими, що надані з метою уникнення останнім адміністративної відповідальності.

Так, згідно п. 2.1.а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п. 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України

від 8 травня 1993 р. № 340 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України

від 20 травня 2009 р. № 511) особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Особа має лише одне посвідчення водія, що підтверджує її право на керування транспортними засобами діючих категорій, зазначених у ньому.

Згідно п. 16 Положення посвідчення водія видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, установленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний, практичний іспити у територіальному сервісному центрі МВС.

Так, з пояснень неповнолітнього ОСОБА_1 та його законного представника ОСОБА_3 , які вказані в протоколах допиту, вбачається, що ОСОБА_1 закінчив навчання у автошколі, та мав здавати практичне водіння, щоб отримати водійське посвідчення відповідної категорії.

Тобто, ОСОБА_1 достеменно відомо про те, що керування транспортним засобом можливе за наявності посвідчення водія, встановленого законодавством зразка, яке має бути отримано у сервісному центрі МВС, виключно після того, як особа пройшла медичний огляд у порядку, установленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний, практичний іспити у територіальному сервісному центрі МВС. Натомість, ОСОБА_1 в порушення, зазначених вимог законодавства, керував транспортним засобом, не отримавши посвідчення водія взагалі.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки останній, не маючи права керування транспортним засобом, а саме за відсутності посвідчення водія встановленого законодавством зразку, керував транспортним засобом мотоциклом.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними та допустимими доказами.

Разом з цим, судом першої інстанції провадження у справі закрито у зв`язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення, з чим і погоджується суд апеляційної інстанції, зважаючи на обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, визначені статтею 247 КУпАП. Зокрема, відповідно до п. 7 цієї статті, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення у справі, яка підвідомча суду (судді), може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніше трьох місяців з дня його виявлення, за виключенням окремих правопорушень, визначених законом, для яких передбачені спеціальні правила.

Відповідно до ст. 284 КУпАП справа підлягає закриттю за наявності обставин, передбачених ст. 247 даного Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталася 26.03.2025 року, а тому на час судового розгляду в суді першої інстанції, а саме 31 жовтня 2025 року, сплинув тримісячний строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, вбачаються належні і достатні підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП - у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, про що і було зазначено судом першої інстанції в оскарженій постанові.

При розгляді справи судом істотних порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену постанову місцевого суду залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Балацького Д. П. залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця