ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/26291/24

Провадження № 33/820/864/25

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Плюти В.С., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу ОСОБА_1 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 грудня 2024,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 126 та частиною 3 статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років без конфіскації транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп. судового збору в дохід держави.

За постановою суду, 15.09.2024 року о 00 год. 57 хв. водій ОСОБА_1 , будучи особою, що двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, повторно (в третє), в м. Хмельницькому, по провулку Романа Шухевича, 63/2, керував транспортним засобом ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, почервоніння шкіри обличчя). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України і вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Також, у вищезазначений день, час та місці ОСОБА_1 , повторно, протягом року, керував автомобілем ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 , будучи при цьому позбавленим права керування транспортними засобами. (постанова суду від 12 грудня 2023 року та від 05 жовтня 2023 року).

Такими діями ОСОБА_1 , порушив вимоги пунктів 2.5, 2.1(а) ПДР України та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 126 та ч. 3 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі. Переконує, що місцевий суд розглянув справу у його відсутність, копію оскаржуваного рішення ним отримано не було. Апелянт просить врахувати, що він був мобілізований з 18.09.2024 та перебував на військовій службі за межами м.Хмельницького. В грудні 2024 отримав поранення і потребував протезування кінцівок. Лише 24.11.2025, перебуваючи у відпустці за станом здоров`я, особисто, в суді отримав копію постанови від 13.12.2024 та ознайомився з матеріалами справи.

Зазначає, що згідно з матеріалами справи судові засідання були призначені двічі 03.10.2024 та 13.12.2024, однак, відповідно до довідок про недоставляння SMS від 30.09.2024, 09.12.2024, такі повідомлення йому доставлені не були, тобто він не був, належним чином, повідомлений про дату та час судового розгляду. Звертає увагу, що копія протоколу йому вручена не була, тому він не міг достеменно знати, що стосовно нього розглядається справа у суді.

Акцентує увагу на тому, що з 06.11.2024 перебував на військовій службі, брав участь у заходах забезпечення оборони України, отримав значні поранення, а суд розглянувши справу без його участі, фактично, позбавив його можливості реалізувати свої права, бути особисто присутнім при розгляді справи, ознайомитися з матеріалами справи скористатися правовою допомогою.

Щодо притягнення його до відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП, то місцевий суд посилається на постанови суду від 05.10.2023 та від 12.12.2023, однак в матеріалах справи відсутня постанова від 05.10.2023. Зазначає, що суд не перевірив чи постанова від 12.12.2023, на момент прийняття оскаржуваної постанови від 13.12.2024, не була скасована в апеляційному порядку. Тому вважає, що немає підстав стверджувати, що він двічі протягом року притягувався до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Переконує, що був вимушений керувати автомобілем, оскільки його дружині було необхідно терміново придбати ліки, про що він зазначав працівникам поліції.

Крім того, суд розглянувши справу у його відсутність допустив порушення щодо звернення постанови до виконання, що призвело до стягнення штрафу в подвійному розмірі та додаткових витрат виконавчого провадження.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав клопотання та апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду та залишення поданої ОСОБА_1 апеляційної скарги без задоволення, з наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга подана, після закінчення цього строку повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявила клопотання про поновлення цього строку, а також у поновлені строку відмовлено.

Оскільки ОСОБА_1 не був присутнім у судовому засіданні, матеріали справи не містять доказів направлення йому оскаржуваної постанови, вважаю, що строк на апеляційне оскарження був пропущений ним з поважних причин і він підлягає поновленню.

Положеннями частини 7 статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно з вимогами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, суд, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні за результатами їх дослідження та оцінки висновки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ч.2 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП настає за повторне, протягом року, вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Згідно з вимогами пункту 2.1.а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Частиною 3 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за дії, передбачені ч. 1 цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП, визнав повністю, підтвердив, що будучи особою, що двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 130 та ч.4 ст. 126 КУпАП, повторно (в третє), в м. Хмельницькому, по провулку Романа Шухевича, 63/2, керував транспортним засобом ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування транспортним засобом. Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

За наслідками судового розгляду судом першої інстанції правильно встановлено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 та ч. 3 ст. 130 КУпАП, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме даними:

-протоколу про адміністративне правопорушення серії № ЕПР1 № 129605 від 15.09.2024, якими підтверджується, що 15.09.2024 року о 00 год. 57 хв. в м.Хмельницькому, по вул. Р.Шухевича, 63/2, водій ОСОБА_1 здійснював рух транспортним засобом ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_2 , при цьому був позбавлений права керування транспортними засобами, чим здійснив порушення, повторно, протягом року ( протокол ААД 255254 від 20.07.2024), чим порушив вимоги п. 2.1а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП;

-постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 3003464 від 07.09.2024 за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП;

-довідки, яка підтверджує те, що ОСОБА_1 видавалось посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 03.01.2023, за яким зареєстровано ряд адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху;

-протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 129626 від 15.09.2024, з якого слідує, що водій ОСОБА_1 будучи особою, що двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, повторно (в третє) в м. Хмельницькому, по провулку Романа Шухевича, 63/2, керував транспортним засобом ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, почервоніння шкіри обличчя). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України і вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП;

-акту огляду, з якого вбачається, що у ОСОБА_1 , на момент його зупинки спостерігались ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації, почервоніння шкіри обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння та підпису в акті, останній, відмовився;

-направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 15.09.2024 року, у зв`язку з виявленими у нього ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови, почервоніння обличчя. Огляд проведено не було через відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;

З пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слідує, що в їх присутності водій ОСОБА_1 , у встановленому законом порядку, відмовився пройти перевірку для визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер чи в медичному закладі;

-постанови Хмельницького міськрайонного суду від 05 жовтня 2023 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Дослідивши вказані докази, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що вони відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також і достатності для підтвердження «поза розумним сумнівом» висновки суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні вимог п.п.2.1.а, 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на порушення його права на захист, оскільки суд розглянув справу за його відсутності, апеляційний суд до уваги не бере, враховуючи наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 3 ст. 268 КУпАП передбачений виключний перелік статтей при розгляді справ, за якими присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Категорія справ за ст. ст. 126, 130 КУпАП до вказаного переліку не входить, а тому присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за даними статтями у судовому засіданні не є обов`язковою.

З матеріалів справи вбачається, що місцевим судом формувались повідомлення ОСОБА_1 за номером +29, який був зазначений у протоколах про адміністративні правопорушення.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що цим номером телефону він давно не користується.

Відповідно, судом вживались заходи для повідомлення ОСОБА_1 про судовий розгляд, і такий не був здійснений через те що, останній, не повідомив суд про зміну номера контактного телефону.

Окрім того, право ОСОБА_1 на захист було відновлене апеляційним судом, йому, як апелянту, надано право давати пояснення, заявляти клопотання, брати безпосередню участь у судому засіданні, користуватися правовою допомогою, збирати і подавати суду докази на підтвердження своєї невинуватості у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає порушення права ОСОБА_1 на захист.

Доказів, які б спростовували висновки місцевого суду щодо доведеності його вини в інкримінованих правопорушеннях ОСОБА_1 не надав.

Твердження апеляційної скарги про те, що суд безпідставно зіслався на постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 грудня 2024 року, оскільки не перевірив чи вказана постанова не була скасовано апеляційною інстанцією, а постанова від 05 жовтня 2023 у справі відсутня, апеляційний суд до уваги не бере, враховуючи наступне.

Із копії постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 жовтня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Із відповіді Хмельницького міськрайонного суду від 17.12.2025, слідує, що означена постанова набрала законної сили 17 жовтня 2023, тобто в апеляційному порядку вона оскаржена не була.

Щодо тверджень про відсутність в матеріалах справи постанови суду від 05.10.2023, то такі є необґрунтованими, оскільки така наявна - а.с. 20.

Крім того, відповідно до копії постанови цього ж суду від 12 грудня 2023 року він також був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП а.с.19.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердив, що ця постанова, на час вчинення ним правопорушення 15.09.2024, набрала законної сили.

За таких обставин, апеляційний суд уважає, що місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 та ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених за ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1) ст.6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень («Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції»), (dec.); «Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2») [ВП], § 41).

Вид та розмір стягнення накладено на ОСОБА_1 судом першої інстанції у відповідності з вимогами ст.ст.23,33 КУпАП.

Згідно з приписами ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.5 ст.126, ч. 3 ст. 130 КУпАП та накладенні на нього адміністративного стягнення були дотримані, в повній мірі, підстав для його пом`якшення, в частині позбавлення права керування транспортними засобами, на що посилається апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Істотних порушень вимог КУпАП, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови суду, під час розгляду даних матеріалів судом першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому постанову суду першої інтсанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 грудня 2024.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 грудня 2024 стосовно ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М.Кулеша