Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/603/25 Головуючий у суді І-ї інстанції Кавун Т. В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Іванов Д. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2025 року м. Кропивницький

Суддя Кропивницького апеляційного суду Іванов Д.Л., за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Беспалової Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні,в порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою адвоката Беспалової Н.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 06 червня 2025 року в справі про притягнення:

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

працюючого водієм «Новоконстянтинівської шахта»

проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 302044 від 16.04.2025 року вказано, що 16.04.2025 року о 10:45 в Кіровоградській області, Новоукраїнському районі, с. Мануйлівка по вул. Берегова, 80, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом SkodaOctavia, реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці, млява мова) та здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем. На місці події водієві було запропоновано пройти освідування на визначення рівня стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі. На що водій погодився пройти тест на визначення сп`яніння на місці зупинки, результат тесту 2,29 ‰ тест 04318. Від керування транспортним засобом відсторонений, чим порушив п. 2.9 а) ПДР України.

Крім того як вбачається з протоколу серії ЕПР1 № 302061 від 16.04.2025 року, ОСОБА_1 16.04.2025 року о 10:45 в Кіровоградській області, Новоукраїнському районі, с. Мануйлівка по вул. Берегова, 80, керував транспортним засобом SkodaOctavia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибравши безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції в результаті чого здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем SkodaOctavia, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП автомобілі зазнали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 12.1 ПДР.

Постановою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 06 червня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Рішення суду мотивовано тим, що вина ОСОБА_1 , який не з`явився в судове засідання без поважних причин, у вчиненні даних адміністративних правопорушень повністю підтверджується матеріалами справи.

При цьому у матеріалах судового провадження не має постанови суду про об`єднання різних справ стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпаП та ст. 124 КУпАП в одне провадження з присвоєнням єдиного номеру, а рішення суду, не зважаючи на клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Беспалової Н.О. про відкладення судового розгляду для забезпечення явки свідка ОСОБА_2 , ухвалено за відсутністю ОСОБА_1 та його захисника Беспалової Н.О.

Крім того, як вбачається з резолютивної частини суд визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП, однак адміністративне стягнення за кожне правопорушення окремо не призначив.

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Беспалова Н.О. просить скасувати постанову суду першої інстанції, вказуючи про незаконність та протиправність дій працівників поліції при оформленні протоколу стосовно ОСОБА_1 , грубе порушення вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та Інструкції про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.

Стверджує, що обставини, які викладені у протоколі про те, що саме ОСОБА_1 , а не інша особа керувала транспортним засобом, у стані алкогольного сп`яніння не відповідають дійсності, спростовуються відеозаписом, який міститься у матеріалах справи, на якому факт керування автомобілем ОСОБА_1 не зафіксовано.

Захисник вважає, що суд формально розглянув справу, допустив необ`єктивність та неповноту при з`ясуванні фактичних обставин справи та при дослідженні доказів, не допитав працівників поліції та свідків, які були безпосередніми очевидцями тих подій, не дав належної оцінки протиправним діям працівників поліції, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, не зважаючи на наявність клопотання про відкладення судового засідання, у зв`язку з необхідністю забезпечити явку свідка, порушив конституційні гарантії та право ОСОБА_1 на захист, ухвалив рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, яке не грунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин справи.

У клопотанні захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, вказуючи на те, що копію оскаржуваного рішення від 06.06.2025 року сторона захисту отримала лише 18.08.2025 року після оприлюднення постанови у реєстрі судових рішень, після чого 28.08.2025 року захисник звернулась з апеляційною скаргою, яку постановою Кропивницького апеляційного суду від 15.09.2025 року повернуто, у зв`язку з відсутністю документів про повноваження захисника щодо надання правової допомоги ОСОБА_1 , у зв`язку з чим захисник повторно змушена була звернутися до Кропивницького апеляційного суду з апеляційною скаргою, а тому пропустила строк на апеляційне оскарження з незалежних від неї об`єктивних причин.

З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Беспалову Н.О., які підтримали апеляційну скаргу і просили суд її задовольнити, допитавши свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також перевіривши матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга адвоката Беспалової Н.О. підлягає задоволенню за таких підстав.

Європейським судом з прав людини у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення.

Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання.

Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

Отже, відповідно до практики ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є кримінальною, мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії статті 6 Конвенції.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинності.

У справі «Гурепка проти України» з огляду на свою усталену прецедентну практику, Суд не має сумніву, що в силу суворості санкції дана справа за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носило кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції.

Беззаперечно адміністративне стягнення у виді штрафу, разом з позбавленням права керування транспортним засобом, мають каральний і стримуючий характер.

Згідно із ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

В ній зокрема, потрібно навести докази, на яких обґрунтовується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Однак, суд першої інстанції при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП, вказаних вимог не дотримався, що вплинуло на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Основного Закону).

Так, 17.04.2025 року на розгляд до Маловисківського районного суду Кіровоградської області надійшли матеріали справи № 392/753/25 стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, які згідно протоколу авторозподілу від 17.04.2025 року передані судді Кавун Т.В. - номер провадження 3/392/436/25; а 22.04.2025 року на розгляд до Маловисківського районного суду Кіровоградської області надійшли інші матеріали справи № 392/784/25 стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, які згідно протоколу авторозподілу від 22.04.2025 року теж передані судді Кавун Т.В. - номер провадження 3/392/446/25.

Відповідно до п. 2.3.43 Положення про автоматизовану систему документообігу раніше визначеному у судовій справі судді передаються судові справи про адміністративні правопорушення щодо особи, яка вчинила декілька адміністративних правопорушень.

Згідно до ст. 36 КпАП України, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Оскільки, в провадженні судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області Кавун Т.В. перебувала справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КупАП, то суд окремим процесуальним документом у виді постанови повинен був вищевказані справи про адміністративні правопорушення об`єднати в одне провадження для спільного розгляду і вирішення, з присвоєнням єдиного номеру, оскільки правопорушення вчинені одним і тим же порушником.

Однак суд цього не зробив, постанови суду про об`єднання різних справ стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП в одне провадження, матеріали справи не містять, а тому суд у такому випадку повинен був або ухвалити рішення по кожній справі або об`єднати їх та ухвалити одне рішення, по кожній статті ( ч.1 ст. 36 КУпАП) призначити адміністративне стягнення і лише після цього застосувати стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Як зазначено вище, як вбачається з резолютивної частини оскаржуваної постанови суд визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП, однак адміністративне стягнення за кожне правопорушення окремо не призначив, що є неправильним застосуванням процесуальних вимог.

Крім того, згідно положень ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів, справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП, розглянута без ОСОБА_1 , поштових відправлень на адресу ОСОБА_1 , матеріли справи не містять.

ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду стверджує, що суд розглянувши справу без нього та його захисника, тим самим позбавив його можливості користуватися своїми правами визначеними статтею 268 КУпАП України, що призвело до прийняття необгрунтованого та незаконного рішення.

Так, суддя у своєму рішенні зауважує про належне повідомлення ОСОБА_1 та його захисника про день час та місце розгляду справи, при цьому клопотання про відкладення судового розгляду для допиту свідка ОСОБА_2 , показання якої мають одне з ключових значень, розцінів як безпідставне, вказавши про те, що підстав для допиту вказаного свідка не має, оскільки захисник у своєму клопотанні не навела відповідного обґрунтування щодо мети та цілей допиту свідка, які питання будуть предметом допиту і яке значення мають показання свідка ОСОБА_2 для вирішення цієї справи.

Така інтерпретація відмови стороні захисту у допиті свідка та продовження розгляду за відсутністю сторін, нічого спільного на думку апеляційного суду з правосуддям не має, а забезпечення права на захист та справедливий суд, взагалі знівельовано.

При таких істотних порушеннях норм процесуального права, постанову судді районного суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч.1 ст. 130 КупАП не можна вважати законною та обґрунтованою.

При вирішенні апеляційної скарги адвоката Беспалової Н.О. в інтересах ОСОБА_1 , крім істотних процесуальних порушень допущених судом першої інстанції та порушення фундаментального права ОСОБА_1 на захист, апеляційний суд констатує й інші порушення, допущені працівниками поліції при фіксації та збору інформації.

Так, згідно диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вчинення даного адміністративного правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В той же час вказана норма закону відсилає до підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі і осіб, які керують транспортними засобами, і що встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до вимог п.2.9 а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Визначення терміну "керування транспортним засобом" наведено в п. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», згідно з яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

У рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Згідно ч. 2 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» до учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

У даному випадку, як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, суд констатував факт керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння на підставі даних протоколу про адміністративне правопорушення, оформленого стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, схеми ДТП, пояснень самого ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_2 , а також відеозапису та результатів освідування ОСОБА_1 на місці пригоди.

При тому, що з усіх обставин, які зафіксовано на відео, факт керування ОСОБА_1 автомобілем працівниками поліції в автоматичному режимі або іншим законним способом не зафіксований.

Відеозапис починається з того, як працівники поліції приїхали на місце ДТП і почали з`ясовувати що трапилось, видно як ОСОБА_3 перша пояснила що в автомобілі під час руху «стрельнуло колесо» автомобіль понесло в сторону і відбулось зіткнення з припаркованим біля будинку автомобілем ОСОБА_2 , яка вийшла з домоволодіння і зателефонувала чоловіку, вони намагалися домовитися на місці, оскільки пошкодження були не значні.

При цьому, допитані під час апеляційного розгляду свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , будучи попереджені про кримінальну відповідальність за ст. 384 та ст. 385 КК України у деталях пояснили що саме ОСОБА_3 , а не ОСОБА_1 керувала автомобілем і по дорозі до магазину потрапила у вибоїну, не впоралась з керуванням, з`їхала з дороги, не змогла загальмувати і випадкового зіткнулась з автомобілем, який знаходився біля будинку ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 в цей час знаходився разом з ОСОБА_4 у будинку, після повідомлення ОСОБА_3 - ОСОБА_1 одразу ж прибіг на місце, замінив пошкоджене колесо і до приїзду працівників поліції знаходився біля автомобіля.

ОСОБА_1 з цього приводу пояснив, що 16.04.2025 року він знаходився у ОСОБА_4 вдома, зранку зателефонував ОСОБА_3 і попросив привезти цигарки, у ОСОБА_3 не було посвідчення водія, а тому одразу ж після телефонного дзвінка він прибіг на місце для того щоб розібратися, замінив колесо і намагався домовитись з власником про ремонт, після того як на місце приїхали поліцейські, то вирішив взяти провину на себе, продув алкотест «Драгер» який виявився позитивним, дії працівників поліції не оспорював.

На відео зафіксовано, як після продуття алкотест «Драгер» висвічує показники 2,29 проміле алкоголю у видихуваному повітрі, тобто високі показники, які характерні для тяжкого ступеню алкогольного сп`яніння.

При тому, що запах алкоголю, як одну з ознак сп`яніння за допомогою відеозапису зафіксувати неможливо, а тому і запрошуються як правило свідки для фіксації, інших ознак алкогольного сп`яніння, які вказані у протоколі та акті огляду, а саме млява мова та поведінка, яка не відповідає обстановці, на відео взагалі не спостерігається.

Оскільки в Україні задекларований та діє принцип презумпції невинуватості, а право на захист є одним з фундаментальних гарантій правової держави, то апеляційний суд з об`єктивністю констатує, що ті ознаки алкогольного сп`яніння, які зафіксовані у протоколі та акті огляду ОСОБА_1 на відеозапису обставин пригоди не спостерігаються, то з урахуванням відсутності доказів керування ОСОБА_1 автомобілем, показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 трактуються на користь ОСОБА_1 .

В даному випадку, апеляційний суд вважає, що для об`єктивності та повноти судового розгляду, суд першої інстанції повинен був розглянути справу за участі сторін, дати можливість стороні захисту висловити свою позицію, заслухати пояснення ОСОБА_1 , вирішити клопотання, викликати і допитати свідків, у тому числі працівників поліції для підтвердження обставин, які зазначені у протоколі, а також спростування доводів ОСОБА_1 та його захисника.

З урахуванням вищевикладеного, а також рішення ЄСПЛ у справі « Гайдашевський проти України» апеляційний суд відмічає, що не може і не повинен суд здійснювати функції сторони обвинувачення, як в даному випадку, а наведені обставини потребували детального з`ясування, об`єктивної та належної оцінки, не дотримання цього принципу та формальний підхід і призвело до помилкового та передчасного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому постанова судді районного суду підлягає безумовному скасуванню.

Враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційна скарга адвоката Беспалової Н.О. в інтересах ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Беспаловій Н.О. строк на апеляційне оскарження постанови Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 06 червня 2025 року.

Апеляційну скаргу адвоката Беспалової Н.О. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 06 червня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч.1 ст.130КУпАП - скасувати, а провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу даних адміністративних правопорушень.

Постанова набирає законної сили негайно є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Д.Л. Іванов