Провадження № 33/824/3903/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції Писана Т.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Писаної Т.О.,

за участі секретаря судового засідання Івкової Д.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 22 січня 2025 року у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який є керівником ТОВ «Бартекс-Плюс» у м.Києві, яке розташовано за адресою: м. Київ, вул. Пшенична, буд.7-а, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 9899/16-31-04-9-04 від 23.10.2024 року, складеного посадовою особою головним державним інспектором Лубенського відділу податків і зборів з юридичних осіб управління оподаткування юридичних осіб Головного управління ДПС у Полтавській області Гузенко О.М. зафіксовано, що при проведенні перевірки своєчасності сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки осіб за ІІ квартал 2024 року по строку 29.07.2024 року керівник ТОВ «Бартекс-Плюс» ОСОБА_1 вчинив правопорушення, а саме несвоєчасне подання платіжного доручення до установи банку на сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки осіб за ІІ квартал 2024 року по терміну сплати, абзац «б» п.п.266.10.1 п.266.10 ст.266 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI зі змінами та доповненнями, фактично сплачено 20.08.2024 року.

Отже, ОСОБА_1 учинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, якою передбачена відповідальність за неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів).

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 22 січня 2025 року провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 163-2 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП.

При цьому, суд в оскаржуваній постанові дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 за ознаками ч. 1 ст. 163-2 КУпАП кваліфіковані правильно, оскільки він порушив строки подання платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів).

Не погодившись з такою постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою провадження у справі закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також просив про поновлення строку на апеляційне оскарження з урахуванням того, що він отримав постанову до електронного кабінету 30 червня 2025 року, що підтверджено карткою руху документу, та відомостями, наявними на офіційному сайті ЄДРСР .

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд не врахував обставини та докази, що свідчать про відсутність складу адміністративного правопорушення, а саме, що податок на нерухоме майно за ІІ квартал 2024 року сплачено вчасно 05.07.2024 року у межах граничного строку до 29.07.224 року. При цьому ДПС 25.07.2024 року нарахувала штраф у сумі 340 грн за несвоєчасне подання декларації та безпідставно списала цю суму з коштів, сплачених за податок на нерухоме майно. У подальшому, рішенням Оболонського районного суду м. Києва у справі №756/7516/24 від 17.07.2025 року встановлено своєчасність подання декларації. В той же час, ОСОБА_1 20.08.2024 року було додатково сплачено 340 грн для врегулювання ситуації, яка виникла не з його вини.

З урахуванням наведеного стверджує, що жодної фактичної недоплати податку на нерухоме майно з його боку не було, а встановлена йому недоплата виникла виключно внаслідок неправомірних дій податкового органу.

У підтвердження наведених обставин надав докази копії платіжних документів від 05.07.2024 та від 20.08.2024, та копію судового рішення.

У апеляційній скарзі надав пояснення, що указані документи не були надані до суду першої інстанції, оскільки його клопотання про ознайомлення із матеріалами справи через електронний документ в системі Електронний суд та клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції залишились без розгляду.

Також наводить свої заперечення з приводу наданого до справи акта про неявку посадових осіб для ознайомлення, підписання та отримання протоколу про адміністративне правопорушення №9898/16-31-04-09-03 від 23.10.2024 року, оскільки ОСОБА_1 14.02.2024 року було подано заяву по формі j1391602 про бажання отримувати документи виключно через електронний кабінет відповідно до п. 42.4 ст. 42 Податкового кодексу України, у підтвердження чого надано копію заяви. Проте, жодних документів, повідомлень, актів у визначений спосіб йому направлено не було.

У судове засідання, призначене на 11 грудня 2025 року, ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи був належним чином повідомленим. В суді інтереси ОСОБА_1 представляв адвокат Пугач Сергій Васильович, який доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Вирішуючи заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд визнав наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції поважними, оскільки сам текст постанови він отримав до електронного кабінету 30 червня 2025 року, що підтверджено карткою руху документу, та відомостями, наявними на офіційному сайті ЄДРСР .

За наведених обставин та з метою забезпечення реалізації права ОСОБА_1 на допуск до правосуддя, в якому не може бути відмовлено з формальних підстав, апеляційний суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та вважає за необхідне поновити цей строк.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, а також додаткові пояснення, надані протягом розгляду в апеляційному провадженні, перевіривши законність, обґрунтованість та вмотивованість постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Розглядаючи справи про адміністративне правопорушення, суддя, як це визначено у ст. 245 КУпАП, повинен всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати всі обставини справи на основі належно досліджених в судовому засіданні та оцінених доказів і вирішити справу в точній відповідності з законом.

Водночас, згідно з вимогами ст. 278, 280 КУпАП, суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, який є одним з основних джерел доказів, має містити дату і місце його складення, посаду, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Крім того, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції не достатньо повно встановив усі обставини справи та дійшов до хибного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.

Так, суд першої інстанції дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, знайшла своє повне підтвердження у суді, а саме його винуватість підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення №9899/16-31-04-09-04 від 23.10.2024, актом про результат камеральної перевірки щодо порушення правил (термінів) сплати (перерахування) податків, платежів, зборів №12303/16-31-04-09-03/40810039 від 11.09.2024, актом неявки посадових осіб для ознайомлення, підписання та отримання протоколу про адміністративне правопорушення №9898/16-31-04-09-03 від 23.10.2024 року.

Проте з обґрунтованістю такого висновку не можна погодитись з урахуванням наступного.

До матеріалів справи додано акт про результати камеральної перевірки щодо порушення правил (термінів) сплати (перерахування) податків, платежів, зборів № 12303/16-31-04-9-03/40810039 від 11.09.2025 року, складений ГУ ДПС у Полтавській області, а саме щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за ІІ квартал 2024 року щодо платника податку ТОВ «Бартекс-Плюс».

Безпосередньо перевіркою встановлено, що документ, яким узгоджено суму податку/грошового зобов`язання, має назву Додаток 2 "Рзорахунок у частині об`єктів нежитлової нерухомості" до податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Відповідно названий документ має номер від 09.05.2024 року. Граничний термін сплати встановлений до 29.07.2024 року на суму 340 грн, яка фактично була сплачена 20.08.2024 року. Термін прострочення 22 дня.

Зроблено висновок, що дані перевірки свідчать про порушення ст. 124 ПК України "Порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання".

Повідомленням про запрошення платника податків, зборів, платежів або його представників до контролюючого органу від 11.09.2024 року повідомлено керівника ТОВ "Бартекс-плюс" про те, що його запрошено з`явитися на 11 годину 25 вересня 2024 року до секції №8 до Лубенського відділу податків і зборів з юридичних осіб управління оподаткування юридичних осіб ГУ ДПС у Полтавській області.

В матеріалах справи наявна копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, згідно якого поштове відправлення, направлене на адресу ТОВ "Бартекс-плюс", повернуто за закінченням терміну зберігання.

23.10.2024 року головними державними інспекторами ГУ ДПС у Київській області Гузенко О.М., Моржинською О.В., Статкевич Л.В. складено акт про неявку посадових осіб для ознайомлення, підписання та отримання протоколу про адміністративне правопорушення, згідно якого керівник ТОВ "Бартекс-плюс" ОСОБА_1 відповідно до повідомлення про запрошення платника податків, зборів, платежів або його представника до контролюючого органу від 11.09.2024 року не з`явився для складання та підписання протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 9899/16-31-04-9-04 від 23.10.2024 року, складеного посадовою особою головним державним інспектором Лубенського відділу податків і зборів з юридичних осіб управління оподаткування юридичних осіб Головного управління ДПС у Полтавській області Гузенко О.М. зафіксовано, що при проведенні перевірки своєчасності сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки осіб за ІІ квартал 2024 року по строку 29.07.2024 року керівник ТОВ «Бартекс-Плюс» ОСОБА_1 вчинив правопорушення, а саме несвоєчасне подання платіжного доручення до установи банку на сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки осіб за ІІ квартал 2024 року по терміну сплати, абзац «б» п.п.266.10.1 п.266.10 ст.266 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI зі змінами та доповненнями, фактично сплачено 20.08.2024 року.

Проте, підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у діях зазначеної особи складу правопорушення, тобто, сукупності передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина 1 ст. 163-2 ч. 1 КУпАП передбачає відповідальність за неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів) у виді накладення штрафу на посадових осіб у розмірі від п`яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Норма ч. 1 ст. 163-2 КУпАП є бланкетною, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, проте для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права. Основна особливість бланкетної диспозиції полягає в тому, що така норма має загальний зміст. Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

Відповідальність платника за порушення правил сплати грошового зобов`язання встановлена пп. 124.1ст.124 Податкового кодексу України, згідно із якою у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Податковим зобов`язанням відповідно до ст. 36 Податкового кодексу України визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Відповідно до пп.54.1. ст. 54 Податкового кодексу України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пп. 54.5. наведеної ст. 54 наведеного Кодексу також передбачено, що якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Також, згідно із пп.56.11. ст. 56 наведеного Кодексу передбачено, що не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Відповідно до п.п.266.10.1 п.266.10 ст.266 Податкового кодексу України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується юридичними особами - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації.

У відповідності до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення повинна бути зазначена суть адміністративного правопорушення, оскільки конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Разом з тим, ні протокол про адміністративне правопорушення №9899/16-31-04-09-04 від 23.10.2024, ні акт про результат камеральної перевірки щодо порушення правил (термінів) сплати (перерахування) податків, платежів, зборів №12303/16-31-04-09-03/40810039 від 11.09.2024 не містять самого документа, яким узгоджено суму податку/грошового зобов`язання: платником податку чи контролюючим органом. Відсутні також відомості щодо того, яким чином було нараховано суму податкового боргу: як суму основного зобов`язання щодо сплати податку/обов`язкового платежу, чи як штрафну санкцію.

Підставою для складання вказаного протоколу про адміністративне правопорушення №9899/16-31-04-09-04 від 23.10.2024 року стали відомості, викладені в акті про результати камеральної перевірки ТОВ «Бартекс-Плюс».

Крім того, згідно п. 86.2 ст. 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Разом із тим, відомості про надсилання самого акта за результатами проведення камеральної перевірки платнику податків в матеріалах справи відсутні.

Крім того, положеннями ст. 42 Податкового кодексу України визначено порядок листування платників податків та контролюючих органів.

Податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Платники податків, які подають звітність в електронній формі та/або пройшли електронну ідентифікацію онлайн в електронному кабінеті, можуть здійснювати листування з контролюючими органами засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Для осіб, які є фінансовими агентами, листування з контролюючим органом в електронній формі є обов`язковим у випадках, визначених цим Кодексом.

Листування контролюючих органів з платниками податків, зазначеними в абзаці першому цього пункту, які подали заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, а також з фінансовими агентами у випадках, визначених цим Кодексом, здійснюється засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" шляхом надіслання документа в електронний кабінет з одночасним надісланням платнику податків на його електронну адресу (адреси) інформації про вид документа, дату та час його надіслання в електронний кабінет.

Документ, надісланий контролюючим органом в електронний кабінет, вважається врученим платнику податків або фінансовому агенту, якщо він сформований з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та є доступним в електронному кабінеті.

Датою вручення платнику податків або фінансовому агенту документа є дата, зазначена у квитанції про доставку у текстовому форматі, що відправляється з електронного кабінету автоматично та свідчить про дату та час доставки документа платнику податків/фінансовому агенту. У разі якщо доставка документа відбулася після 18 години, датою вручення документа платнику податків/фінансовому агенту вважається наступний робочий день. Якщо доставка відбулася у вихідний чи святковий день, датою вручення документа платнику податків/фінансовому агенту вважається перший робочий день, що настає за вихідним або святковим днем.

Електронний документообіг між платником податків та контролюючим органом здійснюється відповідно до цього Кодексу, законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" без укладення відповідного договору.

Керівник платника податків визначає, змінює перелік уповноважених осіб платника податків, які наділяються правом підписання, подання, отримання ними документів та інформації через електронний кабінет від імені платника податків, та визначає їхні повноваження.

Платник податків стає суб`єктом електронного документообігу після надсилання до контролюючого органу першого будь-якого електронного документа у встановленому форматі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".

Як слідує із доводів апеляційної скарги та наданих до письмових пояснень доказів ОСОБА_1 14.02.2024 року було подано заяви по формі j1391602, j1499202 про бажання отримувати документи виключно через електронний кабінет відповідно до п. 42.4 ст. 42 Податкового кодексу України, у підтвердження чого надано копію заяви та докази отримання від ОСОБА_1 органами ДПС листування через електронний кабінет. Проте, жодних документів, повідомлень, актів у визначений спосіб йому направлено не було.

Крім того, згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до статті 251 КУпАП, є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Протокол про адміністративне правопорушення є актом обвинувачення і повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП, при цьому суд не має права брати на себе функцію обвинувачення та у будь-який спосіб конкретизувати зміст обвинувачення, вказаного у протоколі, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу, що слідує з загальних засад судочинства, закріплених у статті 129 Конституції України.

Згідно п. 16 розділу ІІ Інструкції з оформлення податковими органами матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 02 липня 2016 року № 566, якщо розгляд справ про адміністративне правопорушення віднесено до відання інших органів, належно оформлений протокол надсилається органу, уповноваженому розглядати адміністративну справу, протягом трьох днів з дня його реєстрації. До протоколу додаються інші матеріали справи, які є в наявності в податкових органах та які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Зі змісту акта про результати камеральної перевірки щодо порушення правил (термінів) сплати (перерахування) податків, платежів, зборів № 12303/16-31-04-9-03/40810039 від 11.09.2025 року, складений ГУ ДПС у Полтавській області, а саме щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за ІІ квартал 2024 року щодо платника податку ТОВ «Бартекс-Плюс» не вбачається інформації щодо виду податкового зобов`язання, сума якого була узгоджена та суб`єкта ініціювання, нарахування узгодженої суми податкового зобов`язання.

Відповідна обставина позбавила суд першої інстанції можливості перевірити правильність її висновків щодо порушення ОСОБА_1 термінів сплати узгодженої суми податкових зобов`язань.

Апеляційний суд враховує, що всі докази, які були наявні в матеріалах справи в суді першої інстанції, складені самим податковим органом - ГУ ДПС у Полтавській області, при цьому будь-яких первинних документів, на підставі яких вони складались, не надано.

У матеріалах цієї справи наявні клопотання ОСОБА_1 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, однак відсутня інформація щодо того, чи було забезпечено йому таку можливість.

Як слідує із пояснень ОСОБА_1 у апеляційній скарзі, ініціатором нарахування узгодженої суми податкового зобов`язання був контролюючий орган, правомірність нарахування якої ОСОБА_1 не визнає та спростовує надаючи докази: рішення Лубенської міської ради від 10.06.2021 року про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яке оприлюднено в засобах масової інформації та на офіційному сайті Лубенської міської ради. Відповідно до додатку 1 до указаного рішення встановлено ставку - 0.5% від мінімальної ЗП, що складає 35,5 грн/м. З урахуванням наведених ставок щоквартальний платіж складає 791,65 грн. Матеріали справи не містять доказів щодо правильності іншого розміру платежу.

До матеріалів справи додано платіжну інструкцію №16, відповідно до якої податок за 1 квартал 2024 року на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачено юридичною особою у сумі 791,65 грн 26.04.2024 року, платіжну інструкцію №50, відповідно до якої податок за 2 квартал 2024 року на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачено юридичною особою у сумі 791,65 грн 05.07.2024 року. Відповідно указаний податок у першому і другому кварталі, що передували камеральній перевірці, був сплачений у задекларованому розмірі у межах встановленого строку.

У доводах апеляційної скарги та в своїх додаткових поясненнях ОСОБА_1 надані скріншоти у підтвердження своєчасного подання через електронний кабінет декларації та про відсутність жодних повідомлень щодо результатів камеральної перевірки чи запитів від ДПС щодо надання пояснень та явки для ознайомлення та підписання протоколу.

Наведені обставини судом першої інстанції не перевірялись у зв`язку з чим зроблено передчасні та помилкові висновки про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого порушення, яка, на думку суду, підтверджується фактичними даними протоколу про адміністративне правопорушення, актом перевірки та іншими матеріалами справи у їх сукупності.

В оскаржуваній постанові суд посилається на те, що про закриття провадження у цій справі на підставі ст. 38 КУпАП просила адвокат Череда Т.М., однак жодних відповідних письмових заяв, протоколу судового засідання, аудіозапису судового засідання у матеріалах справи немає, тому апеляційний суд не може обмежувати апелянта у його доводах та вимогах щодо закриття провадження у цій справі з інших підстав.

Крім того, судом першої інстанції не враховано, що правове регулювання платіжного доручення як розрахункового документа, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача, здійснювалось на підставі Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", який втратив чинність 01 серпня 2022 року, а також постановою Правління НБУ від 23 грудня 2003 року № 577 "Про затвердження Положення про порядок здійснення безготівкових розрахунків в Україні в національній валюті в особливий період", яка втратила чинність 19 жовтня 2024 року.

01 серпня 2021 року набрав чинність Закон України "Про платіжні послуги", яким передбачено, що платіжна інструкція - розпорядження ініціатора надавачу платіжних послуг щодо виконання платіжної операції.

Разом із тим, відповідних змін до ст. 163-2 ч. 1 КУпАП, якою встановлено відповідальність за неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій саме платіжних доручень, в зв`язку з цим внесено не було, що призвело до виникнення колізії з положеннями Закону України "Про платіжні послуги", яким не передбачалось застосування платіжних доручень, тобто на даний час наявна розбіжність між нормативно-правовими актами, що регулюють суміжні правовідносини.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Разом із тим, ст. 62 Конституції України закріплює принцип презумпції невинуватості, відповідно до якого особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v. Russia", рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої "доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом" (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ "розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення".

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

За встановлених під час апеляційного розгляду обставин апеляційний суд приходить до висновку, що будь-яких належних, достатніх та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 , як керівник ТОВ "Бартекс-плюс", невчасно подав платіжне доручення до установи банку на сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки осіб за ІІ квартал 2024 року, матеріали справи не містять, а отже, у його діях відсутній склад інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.

Відповідно провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою, у зв`язку з чим підлягає задоволенню, а постанова Оболонського районного суду міста Києва від 22 січня 2025 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду міста Києва від 22 січня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Оболонського районного суду міста Києва від 22 січня 2025 року скасувати, а провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Писана