ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/5173/25 Головуючий в 1 інст. Пивоварова Ю.О.
Провадження №33/807/1218/25 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Середи А.А., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Середи А.А. на постанову судді Олександрівського районного суду м.Запоріжжя від 9 жовтня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що 29 серпня 2025 року о 22 годині 11 хвилини у м. Запоріжжя, Олександрівський район, вул. Шкільна, 25, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW 730I», д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився під час безперервної фіксації на нагрудний реєстратор, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі тверезому водієві, про повторність попереджений.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Середа А.А., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що вважає її необґрунтованою, а справа вирішена не у відповідності із Законом, рішення суду ґрунтується на припущеннях, вина ОСОБА_1 не доведена поза розумним сумнівом.

В обґрунтування своїх доводів зазначив, що з огляду на положення п. 1.10 ПДР України та диспозицію ст. 130 КУпАП, в даній ситуації ОСОБА_1 неможливо визнати водієм, оскільки матеріали справи не містять беззаперечних доказів, які б підтверджували факт керування ним ТЗ. Недоведеність факту керування ОСОБА_1 автомобілем «BMW 730I», д.н.з. НОМЕР_2 виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Наголошує, що працівники поліції не мали підстав для зупинки транспортного засобу, не зупиняли його та не надали доказів керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. Не мали підстав вважати, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, не мали підстав пропонувати йому пройти огляд на наявність такого стану, не оформили на місці події Направлення та Акт огляду не вручили. Вважає, що висновок поліцейських, а згодом і суду про керування ОСОБА_1 ТЗ ґрунтується на припущеннях, що має тлумачитися на користь останнього.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення та рапорт працівника поліції не можуть бути беззаперечними доказами вини особи в тому чи іншому діянні.

Наполягає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 к вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, які б узгоджувалися міх собою, а тому провадження підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Просить скасувати постанову судді Олександрівського районного суду м.Запоріжжя від 9 жовтня 2025 року, провадження в справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Окрім вимог щодо скасування даної постанови, просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на поважність причини його пропуску.

В обґрунтування своїх доводів зазначив, що в день розгляду справу копія оскаржуваної постанови не надавалась, фактично отримана стороною захисту 15 жовтня 2025 року в приміщенні суду.

Отже вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови судді суду першої інстанції, ним пропущений з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи, доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, враховуючи, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладені в клопотанні доводи, суддя апеляційного суду, з урахування положень ст. 294 КУпАП, вважає за можливе визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк апеляційного оскарження постанови судді Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 9 жовтня 2025 року.

Враховуючи належне повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції, шляхом доставки смс повідомлення (згідно вимог Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2003 р. п. №28), присутність його захисника адвоката Середи А.А. та відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 , що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Під час апеляційного перегляду справи, адвокат Середа А.А. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Наголосив на відсутності в матеріалах справи доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши адвоката Середу А.А. та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні в справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, за обставин відображених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 438060 від 29 серпня 2025 року підтверджується:

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому відображені виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія (а.с. 4);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції 29 серпня 2025 року в якому вказані виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Огляд не проводився у зв`язку з відмовою (а.с. 5);

- відеозаписом події (а.с. 10).

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Інструкції).

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан, зокрема алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Працівниками патрульної поліції вказані вимоги закону дотримані.

Доводи апеляційної скарги, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, проаналізувавши зібрані по справі докази, суддя апеляційного суду вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Відеозапис події, долучений до справи, відображає рух транспортного засобу «BMW 730I», д.н.з. НОМЕР_2 по проїзній частини дороги поруч із екіпажем патрульної поліції о 22 год. 09 хв. Далі, зафіксовано як працівники поліції слідують за вказаним автомобілем для його зупинки, заїхавши на дворову територію багатоповерхового будинку, автомобіль BMW 730I», д.н.з. НОМЕР_2 здійснив паркування о 22 год. 11 хв. Від автівки відходять два чоловіка, один з яких починає тікати від співробітника поліції. Після того, як поліцейський наздогнав чоловіка, у якого наявні візуальні ознаки сп`яніння, встановив його особу, яким виявися ОСОБА_1 . Зафіксовано оголошення ознак алкогольного сп`яніння, виявлених у ОСОБА_1 , пропозиція останньому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. Слід зазначити, що лише після надходження вищевказаної пропозиції ОСОБА_1 почав стверджувати, що він не керував транспортним засобом. При цьому, хто саме керував автомобілем не зазначив. Не зазначає і інша особа про керування нею транспортним засобом. Крім того, відеозаписом події зафіксовано як працівник поліції запитує ОСОБА_1 «хто залишився в автомобілі», на що останній відповідає «тільки я», поліцейський уточнює «ви самі були», ОСОБА_1 відповідає «так». Після неодноразових пропозицій ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, водій надає відмову. Слідує процедура складання та підписання протоколу.

На переконання судді апеляційного, суду факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджено відеозаписом, а працівниками поліції дотримано процедуру проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, визначену ст. 266 КУпАП.

При цьому, зафіксований стан ОСОБА_1 надавав працівникам поліції обґрунтованих сумнівів у керуванні ним транспортним засобом у тверезому стані, а сукупність ознак, які вказують на цілком аргументовані вимоги працівника патрульної поліції пройти відповідний огляд, зафіксована поведінка ОСОБА_1 та його відмова від проходження огляду на визначення стану сп`яніння, переконують суддю апеляційного суду в доведеності провини останнього.

Отже, за обставин керування ОСОБА_1 транспортним засобом, зафіксована поведінка останнього працівником поліції вірно розцінена як відмова водія від проходження огляду.

Крім того, суддя зауважує, що відеозапис наявний у достатньому об`ємі задля з`ясування обставин, які є предметом розгляду в даній справі.

Відповідна відмова водія є порушенням вимог п.2.5 ПДР та утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги щодо не вручення працівниками поліції ОСОБА_1 копії акту огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направлення до закладу охорони здоров`я, не спростовують факту вчинення ним правопорушення та не є обставиною, яка впливає на кваліфікацію його дій.

На посилання сторони захисту про те, що письмове направлення до закладу охорони здоров`я не складалося, слід зазначити, що в матеріалах справи наявне направлення на огляд водія ОСОБА_1 , яке складено о 22 год. 25 хв. 29 серпня 2025 року відповідно до вимог додатку 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015№ 1452/73, що спростовує вказане посилання захисника.

Суддя апеляційного суду погоджується з доводами апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення та рапорт працівника поліції не можуть бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, разом з цим по даній справі наявні і інші докази, які в сукупності з відомостями, викладеними в протоколі та рапорті поліцейського підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, слід звернути увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Середі Андрію Анатолійовичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Олександрівського районного суду м.Запоріжжя від 9 жовтня 2025 року.

Апеляційну скаргу адвоката Середи Андрія Анатолійовичу, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Олександрівського районного суду м.Запоріжжя від 9 жовтня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 331/5173/25