Провадження № 3/522/9150/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 грудня 2025 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Переверзева Л.І., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 521864 від 24.11.2025 року, який надійшов з Управління патрульної поліції в Одеській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 130 ч.1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

До Приморського районного суду міста Одеси з Управління патрульної поліції в Одеській області надійшов протокол відносно ОСОБА_1 про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Судом встановлено, що 24 листопада 2025 року о 00 годині 4 хвилини у м. Одеса по вул. Тираспольська 27, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом електросамокат у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки зі згоди водія у встановленому законодавством порядку за допомогою газоаналізатора Драгер 7510 ARLM-0427 та табло якого показало результат 0,95% проміле, номер тесту 1438, із результатом тесту водійка погодилась, від керування відсторонена, чим водій порушила вимоги п.2.9 (А) Правил дорожнього руху керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції, за що відповідальність передбачена статтею 130 ч.1 КУпАП.

Згідно вимог п.2.9 (А) Правил дорожнього руху України, водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 130 ч.1 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними судами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу або швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижуються його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції на місці зупинки, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог статті 266 КУпАП, вважається недійсним.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена, про причини неявки не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не подала.

Суд вважає, що були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 , будучи повідомленою про дату та час розгляду справи в суді, не з`явилась, суд оцінює таку поведінку як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого, в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

У своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, інформація про час та місце розгляду справи перебуває у відкритому доступі на офіційному сайті суду, а відтак ОСОБА_1 мала цікавитись долею справи, добросовісно користуватись наданими їй процесуальними правами.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, провина ОСОБА_1 у скоєні вищезазначеного адміністративного правопорушення підтверджується доданим до протоколу про адміністративне правопорушення доказами:

-відеозаписами з нагрудних відеореєстраторів поліцейських, які підтверджують викладені в протоколі обставини, а саме: що водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом електросамокат у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки зі згоди водія у встановленому законодавством порядку за допомогою газоаналізатора Драгер 7510 ARLM-0427 та табло якого показало результат 0,95% проміле, номер тесту 1438, із результатом тесту водійка погодилась;

-результатом тесту № 1438 від 24.11.2025 року за допомогою приладу Alcotest Drager 7510, прилад ARLM-0427, згідно якого встановлено, що вміст алкоголю у видихаємому ОСОБА_1 повітрі становить 0,95% проміле;

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого, результат огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 є позитивним і становить 0,95%. ОСОБА_1 з результатами огляду згодна.

-направленням ОСОБА_1 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24.11.2025 року, згідно якого, ОСОБА_1 мала ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, результат огляду за допомогою газоаналізатора Драгер 0,95 %.

Згідно довідок з бази даних УКС ІПНП «Адмінпрактика», згідно якої станом на 24.11.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не отримувала посвідчення водія; протягом року не піддавалась адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП.

Відповідно до роз`яснень Касаційного Кримінального Суду у складі Верховного суду, що містяться у листі №718/0/158-25 від 04.12.2025 року, позбавлення права керування транспортним засобом, у тому числі за статтею 130 КУпАП, є додатковим обов`язковим стягненням. Положення щодо необхідності відступу та зміни раніше застосованої практики в частині призначення стягнення має бути застосовано безальтернативно, незалежно від наявності у особи посвідчення водія.

Враховуючи зазначені роз`яснення Касаційного Суду у складі Верховного суду №718/0/158-25 від 04.12.2025 року, суд приходить до висновку щодо необхідності відступу та зміни раніше застосованої практики в частині призначення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами особам, які не отримували посвідчення водія.

Вирішуючи питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення, Суд відповідно до статті 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, майновий стан, приймаючи до уваги відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують адміністративну відповідальність, Суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що ОСОБА_1 дійсно винна у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 ч.1 КУпАП і вона підлягає адміністративній відповідальності.

На підставі викладеного та керуючись статтями 130, 283-285 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ

ОСОБА_1 визнати винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 ч.1 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

На постанову може бути подана апеляційна скарга, яка подається до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд міста Одеса, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси Л.І. Переверзева