Провадження № 33/824/4470/2025 Суддя в 2-й інстанції Ігнатюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

31 жовтня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., з участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Шевченка А.В., іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , його представника Мельниченка М.С., розглянувши справу за апеляційною скаргою представника Мельниченка М.С. на постанову Печерського районного суду міста Києва від 29 липня 2025 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 29 липня 2025 року провадження у справі щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

закрито у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 , у вину було поставлено те, що він, 04 липня 2024 року о 09 год. 27 хв., у м. Києві, по вул. Мечникова, 22 А, керуючи автомобілем ВАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог п. 2.3.б, 13.1 Правил дорожнього руху України не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем «Лексус», номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

У апеляційній скарзі представника іншого учасника ДТП Мельниченка М.С. указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. У обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи з`ясовані неповно, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Апелянт звернув увагу на те, що судом не взято до уваги показання ОСОБА_2 , а також свідків ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , які зазначили, що перед дорожньо-транспортною пригодою автомобіль «Лексус» перебував у статичному положенні орієнтовно 5 секунд і на момент зіткнення не рухався. Окрім того, з метою повного та всебічного розгляду справи, захисником долучено висновок судової автомеханічної експертизи від 14.08.2024 року, відповідно до якого в даній дорожньо-транспортній пригоді наявний причинно-наслідковий зв`язок між порушеннями Правил дорожнього руху водієм автомобіля «ВАЗ 21070» та наслідками у вигляді механічних пошкоджень транспортних засобів. Крім того, експертизою підтверджено, що автомобіль «Лексус» перебував у нерухомому стані відносно автомобіля «ВАЗ 21070», який рухався. Захисник також звернув увагу на ще один висновок судової автомеханічної експертизи, згідно з яким у водія ОСОБА_2 не виявлено порушень Правил дорожнього руху України, а також у його діях відсутній причинно-наслідковий зв`язок з виникненням цієї пригоди. На переконання апелянта, з огляду наведених доказів вина ОСОБА_1 доведена у повному обсязі. Просив постанову скасувати та постановити нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а провадження закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

У поданих запереченнях на апеляційну скаргу захисник Шевченко А.В. вказав на необгрунтованість доводів поданої скарги. Зокрема, щодо наявності свідків зазначено, що протокол не містить інформації про свідків. Окрім того, пояснення водія автомобіля «Лексус» не містить даних про перебування пасажирів у вказаному транспортному засобі, що свідчить про підстави неврахування показань зазначених свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Окрім того, потерпіла сторона зазначає, що показання свідка ОСОБА_7 не містять жодного доказового значення на підтвердження вини ОСОБА_2 і нібито спростовують порушення водієм ОСОБА_2 вимог п. 10.9 ПДР України. Однак таке трактування показань свідка є суб`єктивним та викривленням фактичних обставин справи, оскільки в судовому засіданні вказаний свідок пояснив, що він не бачив, щоб будь-які автомобілі виїжджали з парковки, а також не спостерігав, щоб автомобілі стояли на дорозі і очікували 5 секунд, щоб його об`їхали. Тобто, в даному випадку свідок спростовує версію потерпілого щодо того, що водій ОСОБА_2 чекав 5 секунд, поки його об`їде автомобіль ВАЗ. Окрім того, щодо доводів скарги про те, що суд під час розгляду справи не досліджував схему ДТП, необхідно зазначити, що таке твердження є необґрунтованим, оскільки суд неодноразово на неї посилається, де зокрема і зазначає про різні точки удару, які вказали водії та відсутність будь-яких зауважень щодо її змісту від них. Щодо відмови у призначенні експертизи, зазначено, що в матеріалах справи відсутнє будь-яке клопотання від потерпілої сторони про проведення відповідної експертизи. Тому, на думку захисника, вказана інформація є безпідставною. Щодо долучених висновків експертів стороною потерпілого, звернув увагу на положення статті 273 КУпАП, з якої вбачається, що експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях. Тобто, експертизу в даній категорії справ має призначати саме суд, а не одна із сторін. Таке застереження законодавцем було зроблено з метою уникнення маніпулювань однієї з сторін при наданні експерту вихідних даних та формулювання питань на які необхідно надати йому відповідь. На переконання захисника, потерпілою стороною було долучено два висновки експерта, які не відображають жодним чином позицію ОСОБА_1 , відповідно експертами не досліджувалися та не надавалися оцінка версії події ДТП з боку ОСОБА_1 . Однак у висновку експерта № 8/24 від 14.08.2024 експерт в описовій частині зазначає, що з матеріалів справи та заяви випливає: «водій автомобіля ВАЗ 21070, не дотримався безпечного інтервалу до автомобіля «Лексус», та допустив зіткнення передньою правою частиною з задньою частиною автомобіля «Лексус». Тобто, вже на етапі опису обставин експертом фактично презюмується вина автомобіля ВАЗ 21070. На думку захисника, висновок експерта № 8/24 від 14.08.2024 було складено з порушенням принципів незалежності, об`єктивності та повноти дослідження. Крім того, експерт не виконав відповідні обов`язки, передбачені ст. 12 Закону України. Просив апеляційну скаргу представника іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 - адвоката Мельниченка М.С. залишити без задоволення.

Вислухавши пояснення іншого учасника ДТП ОСОБА_2 та його представника Мельниченка М.С., які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи і просили цю скаргу задовольнити; особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Шевченка А.В., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги у зв`язку із безпідставністю її доводів, просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а постанову задишки без змін; вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги апеляційної скарги з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 у вину було поставлено порушення вимог п. 2.3.б ПДР України, яким визначені загальні обов`язки водія по забезпеченню безпеки дорожнього руху та п.13.1 ПДР України, яким визначений обов`язок водіїв дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу. Саме не дотримання безпечного інтервалу поставлено у вину ОСОБА_1 .

За результатами дослідження доказів місцевий суд дійшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 порушень вимог п.13.1 ПДР України. Суд із даним висновком погоджується із наступних підстав.

Щодо пояснень іншого учасника ДТП ОСОБА_2 та свідків, допитаних за його клопотанням ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , відповідно до яких ОСОБА_2 здійснював рух заднім ходом, від одного із свідків почув попередження про автомобіль, який наближався, після чого зупинив автомобіль і перебував у нерухомому стані близько 5 секунд поки відбувся удар у його автомобіль, то до указаних показань апеляційний суд відноситься критично. Так, під час з`ясування обставин ДТП поліцейськими ОСОБА_2 по іншому пояснював механізм розвитку ДТП, зокрема, те, що він здійснював рух заднім ходом, зупинився щоб упевнитись у безпеці своїх дій і саме у цей час відчув удар у його автомобіль. Тобто, у ході цих пояснень ОСОБА_2 не повідомляв ні про наявність у його автомобілі інших осіб, ні про попередження щодо автомобіля, який наближався, ні про зупинку керованого ним автомобіля та отримання удару протягом близько 5 секунд. Суд звертає увагу на те, що указані обставини є істотним для встановлення причин ДТП і вони і вони не могли бути не повідомленими ОСОБА_2 у випадку їх існування на місці ДТП. Із указаних міркувань суд відхиляє пояснення ОСОБА_2 та свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 як докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні поставленого йому у вину адміністративного правопорушення.

Щодо висновку судової автотехнічної експертизи № 8/24 від 14.08.2024 року, то судом враховується наступне. Відповідно до даного висновку, автомобіль Лексус в момент зіткнення транспортних засобів перебував у нерухомому стані. У судовому засіданні в місцевому суді експерт Григор?єв О.І. зазначив, що за допомогою експертного дослідження неможливо визначити тривалість перебування автомобіля Лексус у нерухомому стані перед моментом зіткнення. При цьому суд враховує те, що відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 , наданих поліцейським на місці ДТП вбачається, що він, виїхавши задньою частиною автомобіля на проїжджу частину лише на незначну відстань, зупинився з метою переконатися у відсутності перешкод на дорозі. Саме в цей момент задня частина його автомобіля зазнала удару з боку автомобіля ВАЗ. Суд звертає увагу на те, що зазначені пояснення ОСОБА_2 узгоджуються з поясненнями ОСОБА_1 щодо раптовості виїзду автомобіля Лексус на проїзну частину, а також із висновком експерта про те, що у момент удару, з урахуванням довжини автомобіля Лексус, задні колеса вказаного транспортного засобу могли знаходитись на бордюрі.

Наведене дає підстави стверджувати те, що з моменту виїзду автомобіля Лексус на проїзну частину дороги до моменту зіткнення автомобілів пройшов надзвичайно короткий період часу, а твердження про те, що автомобіль Лексус перебував у нерухомому стані близько 5 секунд не підтверджується зібраними у справі доказами.

Суд враховує те, що зазначене вище експертне дослідження ґрунтується на поясненнях водія ОСОБА_2 , які були надані після складання адміністративного протоколу, та не враховує первинні показання учасників ДТП. Окрім того, як у ході експертного дослідження, так і у ході усього провадження у справі не було вирішене питання про те, чи мав водій автомобіля ВАЗ реальну можливість вчасно виявити небезпеку у своїй смузі руху та вжити передбачених ПДР України заходів для попередження зіткнення.

Вказане у своїй сукупності ставить під сумнів об`єктивність експертного висновку і не дозволяє вважати його належним доказом для беззаперечного встановлення порушення водієм автомобіля ВАЗ ОСОБА_1 вимог ПДР України та його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Щодо висновку судової автотехнічної експертизи Київського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/111-24/75251-ІТ від 24.01.2025, складеного судовим експертом Степурою О.С. , суддя зазначає наступне.

Із дослідницької частини цього висновку вбачається, що в основу дослідження відповідей на поставлені питання покладено вивчення питань по висновку судової автотехнічної експертизи № 8/24 від 14.08.2024 року, який визнається неналежним доказом. Із висновку вбачається також те, що експерт виходив із того, що автомобіль Лексус перебував у нерухомому стані протягом 4-5 секунд до моменту зіткнення. Однак ця обставина є припущенням, не підтверджується зібраними у справі доказами, суперечить первинним поясненням ОСОБА_2 та була сформована ним у ході розгляду справи в суді.

Зазначені обставини у їх сукупності ставлять під сумнів об`єктивність цього висновку і не дає підстав для визнання його належним доказом для беззаперечного встановлення порушення водієм автомобіля ВАЗ ОСОБА_1 вимог ПДР України та його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Суд звертає увагу на те, що у обох висновках експерта в жодній мірі не враховані пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_11 , які зазначили, що Лексус не перебував у смузі руху в стані очікування, що дає підстави стверджувати те, що автомобіль Лексус міг різко загальмувати та зупинитися безпосередньо перед зіткненням, щойно водій ОСОБА_2 , виявив транспортний засіб ВАЗ. Можливість водія автомобіля ВАЗ попередити зіткнення шляхом застосування екстреного гальмування у ході провадження у справі не з`ясовувалась.

Суд враховує те, що недотримання ОСОБА_1 безпечного бокового інтервалу об?єктивно, окрім протоколу про адміністративного правопорушення, зібраним у справі доказами не підтверджується. Достатньої кількості належних та допустимих доказів, якими би доводилось те, що ОСОБА_1 були порушені вимоги ПДР України, що призвело до зіткнення автомобіля ВАЗ номерний знак НОМЕР_1 та автомобіля «Лексус» номерний знак НОМЕР_2 .

Врахувавши наведені обставини місцевий суд дійшов до обґрунтованого висновку про недоведеність порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.3.б та 13.1 ПДР України та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП у зв`язку із чим закрив провадження у справі із підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, належним чином мотивувавши своє рішення.

Апеляційна скарга не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого місцевим судом рішення. Доводи апеляційної скарги щодо оцінки пояснень водія ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , а також щодо висновків експертиз спростовуються із наведених вище міркувань. Суд вважає, що зазначеним доказам місцевий суд дав належну юридичну оцінку, обґрунтовано визнав ці докази неналежними доказами, належним чином мотивувавши своє рішення.

Постанова Печерського районного суду міста Києва від 29 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не знаходить у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а у задоволенні апеляційної скарги відмовляє.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247,ст. 294 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в :

В задоволенні апеляційної скарги представника іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 - адвоката Мельниченка М.С. відмовити.

Постанову Печерського районного суду міста Києва від 29 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ігнатюк О.В.