П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2025 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., за участі представника особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , його захисника Жук Л.Б., розглянувши справу про адміністративне правопорушення що надійшла з Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП, відносно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №395995 від 19.07.2025 вбачається, що 19.07.2025 01:52:15 м. Ужгород, вулиця перехрестя вул.. Ольбрахта та вул.. академіка Шпеника водій гр. ОСОБА_2 керував ТЗ BMW 520 D д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння. Огляд на стан сп?яніння проводився лікарем «КНП ЗОМЦПЗтМЗ», та підтверджується висновком 701 від 19.07.2025 чин порушив п.2.9.а.ПДР - керування 13 особами в стані алк., нарк. чи ін. сп?яніння що знижують їх увагу та швидкість реакції. Відповідальність передбачена: ст.130 ч. 1 КУпАП.

31.10.2025 у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 повідомив, що під час патрулювання ними було зупинено транспортний засіб, за порушення ПДР. Під час перевірки документів, було відчутно сильний запах алкоголю. Водій повідомив, що випив пиво. При цьому зазначив, що інші пасажири були не настільки тверезі, він випив лише пиво тому саме він сів за кермо.

Свідок зазначив, що для проходження огляду на ста сп`яніння поїхали до наркодиспансеру , де отримали висновок про перебування в стані алкогольного сп`яніння водія. Склали протокол за ст. 130 КУпАП.

03.11.2025 із УПП в Закарпатській області надійшов лист до якого додано цифровий носій (DVD диск) із відеозаписом для доручення до матеріалів справи.

Від ОСОБА_1 та його адвоката Жук Л.Б., надійшло клопотання про виклик свідка ОСОБА_4 17.12.2025.

У судовому засіданні 17.12.2025 свідок ОСОБА_4 , повідомив що відпочивали разом з друзями в закладі в Ужгороді, були ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Вони всі відпочивали разом в закладі. Після чого ОСОБА_5 мав їх всіх відвезти. ОСОБА_5 не став на знак стоп, після за ними поїхала поліція. Оскільки ОСОБА_5 перелякався поліції, ОСОБА_6 запропонував пересісти за руль. Вони вирішили, що й пересядуть. Сиділи на передніх сидіннях, тому швидко перелізли.

19.12.2025 від адвоката Жук Б.Л. яка діє в інтересах ОСОБА_1 надійшли письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення.

Так, вказано на те, що у матеріалах справи відсутні відео матеріали керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , натомість за його твердженням того, дня 19.07.2025 він взагалі не керував транспортним засобом. Вже на стоянці, коли він пересів на місце водія до них під`їхали працівники поліції та склали відносно нього протокол і винесли постанову про порушення ПДР.

При цьому у запереченнях вказано що наведене слідує із пояснень наданих ОСОБА_1 в судовому засіданні, та свідка ОСОБА_4 .

Адвокат просить закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не зявився, повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. У попередньому судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що він не перебував за кермом, натомість водієм був ОСОБА_7 . Однак напередодні він, ОСОБА_1 та інші пасажири авто відпочивали у закладі ОСОБА_8 та випивали алкогольні напої. Тому коли за ними послідував наряд поліції, через те, що ОСОБА_5 порушив ПДР не став на знак «СТОП» останній запанікував. Він почав говорити що визвуть ТЦК і його заберуть, через що ОСОБА_1 , захотів допомогти другу та запропонував пересісти йому на заднє сидіння і переліз на місце водія, оскілки вважав, що одне пиво не покаже стан алкогольного сп`яніння. Проте, через те, що він рідко вживає алкоголь як пояснив йому лікар у нього дуже слабка ферментація, тому такий результат на Драгері.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, беручи до уваги покази свідків, дослідивши матеріали справи, доходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 , наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його дії кваліфіковані вірно.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визначається, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За статтею 130 КУпАП відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

П. 2.9. а ПДР України передбачена заборона керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП особа несе відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями статті 266 КУпАП визначено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП передбачені розділом IX. Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395.

Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року N 1103.

Направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Відповідно до п.7 Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

У разі проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським, результати огляду зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Як встановлено з матеріалів справи, огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проводився у закладі охорони здоров`я, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 701 від 19.07.2025. Згідно висновку ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

При дослідженні відеозапису вбачається, що при роз`ясненні причини зупинки, поліцейський вказує, що водій не зупинився на знак «СТОП» п.2.2. При цьому водій ОСОБА_1 вказує що «не замітив» та «буде знати на інший раз», «він не місцевий».

Після цього ОСОБА_1 у зв`язку із виявленням під час спілкування, сильного запаху алкоголю пропонують пройти огляд на місці , у лікаря нарколога та роз`яснено право відмовитися. При цьому на питання поліцейського що саме пив, ОСОБА_1 повідомляє що «пиво».

Варто зазначити, що ОСОБА_1 не заперечує що керував транспортним засобом. Також, власник транспортного засобу та інші пасажири не вказують на те, що за кермом був інший учасник події, а саме ОСОБА_5 .

Під час транспортування ОСОБА_1 говорить що він сів за кермо, оскільки він випив лиш одне пиво, і він адекватний, натомість хлопці бухали.

ОСОБА_1 роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду. Водій повідомив, що бажає пройти огляд у лікаря нарколога та його було доставлено в наркодиспансер.

Процедура проходження огляду на стан сп`яніння зафіксовано на відеозаписі з боді-камер поліцейських.

Під час огляду у лікаря нарколога, ОСОБА_1 , на запитання лікаря чи вживав він алкоголь протягом останньої доби, на що він повідомляє що випив одне пиво десь 30 хв. тому.

ОСОБА_1 зазначає, що не вживав алкоголь останні два роки. Лікар вказує, що може бути що у зв`язку тим що він рідко вживає алкоголь одне пиво може тримати довго.

Згідно ч.1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином за результатами розгляду вказаного протоколу про адміністративної відповідальності дослідивши докази, оцінивши їх в сукупності, приходжу до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5257354 від 19.07.2025 за ч. 1 ст. 122 КУпАП; дослідженим в судовому засіданні відеозаписом з нагрудних камер поліцейського (DVD-додано до матеріалів справи).

Вважаю вищенаведені докази належними та допустимими в процесі доказування, оскільки такі здобуті уповноваженими особами, у спосіб та у порядку визначеному законом і безпосередньо стосуються обставин правопорушення.

Слід зазначити, що відповідно п.28 постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», яким передбачено, що позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КУпАП.

Згідно з п.1.10 Правил дорожнього руху водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статті 256 КУпАП.

Щодо заперечень ОСОБА_1 то під час розгляду справи такі на переконання суду не знайшли свого підтвердження. Так, згідно матеріалів справи підставою для зупинки стало порушення водієм ПДР ч.1 ст. 122 КУпАП, за що на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу 340 грн. у постанові ОСОБА_1 поставив підпис.

З дослідженого відеозапису з боді-камери поліцейського вбачається що ОСОБА_1 жодного разу не заперечує що саме він перебував за кермом.

Таким чином, наявний у матеріалах справи відеозапис у сукупності з іншими доказами безумовно свідчить про те, що саме ОСОБА_1 , керував транспортним засобом та в подальшому пройшов огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

При цьому суд оцінює критично покази свідка ОСОБА_4 , оскільки згідно пояснень свідка такий перебуває в дружніх стосунках з ОСОБА_1 , і не бере їх до уваги, так як вони спростовуються іншими доказами у справі.

У зв`язку з чим, доводи про те, що він не керував транспортним засобом, суд оцінює критично і вважає, що вони повністю спростовані перевіреними судом доказами, у зв`язку з чим відхиляються як такі, що спрямовані виключно на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним правопорушення.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Разом з тим, стороною захисту не надано жодних доказів, які б із достовірністю підтверджували доводи щодо не керування транспортним засобом.

При цьому, апеляційний суд враховує, що в рішенні у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008) Європейський суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005), Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

На переконання суду доказів, які б ставили під сумнів кваліфікацію дій правопорушника, суду надано не було. Невизнання своєї провини правопорушником суд визнає як спосіб захисту з метою уникнути відповідальність за вчинене правопорушення, яке є найбільш небезпечним у сфері безпеки дорожнього руху.

З огляду на викладене, протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього докази є належними та допустимим. Протокол про адміністративне правопорушення складений у відповідності до положень ст. 256 КУпАП, оскільки його форма та зміст відповідають вимогам чинного законодавства, складений та підписаний уповноваженою на те особою і особою, яка притягується до адміністративної відповідальності. В протоколі зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення. Відтак, викладені у протоколі обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

Враховуючи наведене, особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення, ступінь вини ОСОБА_1 , у скоєному, беручи до уваги, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, тобто в межах санкції відповідної статтіКУпАП.

При призначенні адміністративного стягнення суд виходить із змісту ст.33КУпАП і враховує характер вчиненого правопорушення, обставини справи та наслідки, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та відповідно до вимог ст.35КУпАП обтяжують відповідальність за вчинення адмінправопорушення, а отже суд приходить до висновку про необхідність накладення на гр. ОСОБА_1 , адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАПта з врахуванням вище перелічених обставин, доцільним буде обрати стягнення у вигляді накладення штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно ч. 5 ст. 283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. №3674-VI (з наступними змінами та доповненнями) у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня 2025 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3028,00 грн. Таким чином, правопорушнику необхідно сплатити судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.130, 221, 284, 285, 289, 294 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закон України «Про судовий збір», суддя

П ОС ТА НО ВИ В:

Громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 307 та ч.2 ст. 308 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. При здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, потерпілим, прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Строк звернення постанови для виконання - три місяці з дня винесення постанови.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош