Провадження № 33/4808/736/25
Категорія ч.1 ст.51 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк І. П.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Говзана М.М.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 жовтня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, стягнуто до державного бюджету судовий збір у розмірі 605,60 гривень,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 вчинив дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, за наступних обставин.

Так, 12.09.2025 року близько 17 год 12 хв ОСОБА_1 перебуваючи в магазині «Епіцентр К», що по вул. Івасюка, 17, в м.Івано-Франківську, вчинив дрібну крадіжку товару, а саме набір свердл по металу 1.5-6.5 мм у кількості 1 шт та пакет із замком -1 упаковка, загальною вартістю 463 грн. 14 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 51 КУпАП, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що він категорично не погоджується із заявленими обвинуваченнями, оскільки прийшов у магазин зі своїми свердлами в кишені. В магазині «Епіцентр К», що знаходиться на вул. Івасюка, 17, в м. Івано-Франківськ він розгляд різні свердла, уже хотів узяти, проте, прочитавши характеристику на упаковці зрозумів, що вони йому не підходять, та залишив їх на полиці.

Стверджує, що звинувачення його у вчиненні дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки є безпідставними та неправдивими, оскільки факт вчинення крадіжки не доведено належними доказами.

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Говзан М.М. підтримали вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просили скасувати постанову суду та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші.

Апеляційний суд також неодноразово звертав увагу на недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року та вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Зокрема, діючий Кодекс України про адміністративні правопорушення був прийнятий за часів панування радянської системи регулювання суспільних відносин, що була спрямована на побудову тоталітарної моделі держави, в якій не було місця для справжніх демократичних цінностей, поваги до прав та свобод громадян, визначених Європейською конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України»)

Так, під час апеляційного розгляду справи, судом апеляційної інстанції у повному обсязі були реалізовані права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо права скористуватись юридичною допомогою професійного захисника та були перевірені її доводи щодо невинуватості у вчиненні правопорушення, внаслідок чого було встановлено, що вони є безпідставними та повністю спростовуються сукупністю досліджених доказів.

Апеляційний суд вважає, що допущені судом першої інстанції порушення процесуального закону не можуть бути безумовною підставою для скасування судового рішення та ухвалення іншого судового рішення аналогічного за своїм змістом.

Апеляційний суд вважає, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції можуть бути тільки істотні порушення вимог процесуального законодавства, які перешкодили суду правильно встановити фактичні обставини та надати вірну оцінку сукупності досліджених доказів та прийти до обґрунтованого висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення.

Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття провадження суд не закрив провадження по справі, або коли рішення було ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

Так, враховуючи, що в своїх доводах апелянт посилається на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, суд апеляційної інстанції вважав за необхідне у повному обсязі перевірити вищевказані доводи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Дослідивши у повному обсязі сукупність зібраних по справі доказів та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП. Правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції, на переконання апеляційного суду, повністю доводиться зібраними та дослідженими судом доказами.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення міститься протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №849349 від 12.09.2025 року відповідно до якого 12.09.2025 року біля 17 год. 12 хв. в м. Івано-Франківськ, вул. Івасюка, 17, гіпермаркет «Епіцентр К» ОСОБА_1 здійснив дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, а саме викрав із полиць магазину товар набір свердел по металу 1.5-6.5 мм у кількості 1 шт. та пакет із замком 1 уп., загальною вартістю 463 грн. 14 коп., чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 51 КУпАП. (а.с. 1)

Протокол складений уповноваженою особою поліцейським взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Івано-Франківській обл.. ДПП рядовим поліції Стефанишиною Я.М., із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний нею та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 був присутній при складанні вказаного протоколу, був ознайомлений з його змістом, йому були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, повідомлений про те, що розгляд справи відбудеться в Івано-Франківському міському суді, про що свідчить підпис останнього у відповідних графах протоколу.

У графі протоколу, де передбачені пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначено, що ОСОБА_1 надасть їх на окремому аркуші.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 (а.с. 5), останній вказує, що 12.09.2025 року близько 17 год. він прийшов в магазин «Епіцентр» із власними свердлами в кишені. Товари, які брав оплачені. Вийшов з магазину, до нього підійшов охоронець з магазину та повідомив, що він не оплатив за товар свердла.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Апеляційний суд вважає, що обвинувачення висунуте ОСОБА_1 є конкретним, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що він звинувачується у дрібному викраденні набір свердел по металу 1.5 - 6.5 мм у кількості 1 шт. та пакет із замком 1 уп., загальною вартістю 463 грн. 14 коп.

Диспозицією частини першої статті 51 КУпАП передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Пункт 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачає, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодекс для відповідного року. У 2025 році прожитковий мінімум для працездатної особи склав 3028 грн, а отже сума соціальної пільги становить 1514 грн.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 таємно викрав майно на суму, яка складає 463 гривні 14 копійок та правильно кваліфікував вищевказані дії за ч. 1 ст.51 КУпАП.

Разом з тим, зі змісту матеріалів провадження вбачається, що викриття правопорушення, яке було вчинено ОСОБА_1 відбулось вже після того, як останній вчинив всі дії, які вважав за потрібне для викрадення майна, що підтверджується відеозаписом долученим до матеріалів справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з камер відео спостереження служби безпеки гіпермаркету, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозаписи належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Зокрема, відеозаписами долученими до матеріалів зафіксовано як ОСОБА_1 заїжджає на парковку Епіцентр К, входить в ТЦ, згодом серед товарів обирає свердла, намагається відкрити упаковку з ними та витягнути свердла, однак йому це не вдається і він разом з упаковкою йде до інших стелажів де в подальшому залишає упаковку та продовжує обирати інші товари, згодом розраховується на касі, після чого на вулиці його затримує служба безпеки, разом з ними ОСОБА_1 направляється до службової кімнати, викладає із кишені свердла, згодом приїжджають працівники поліції, ОСОБА_1 надає письмові пояснення, працівники поліції складають протокол. (а.с. 7)

Зі змісту відеозапису вбачається, що дії ОСОБА_1 під час його перебування в магазині «Епіцентр К» не узгоджуються з його поясненнями про те, що він вже прийшов з власними свердлами та свідчать про те, що останній дійсно викрав набір свердл по металу 1.5-6.5 мм у кількості 1 шт та пакет із замком -1 упаковка, загальною вартістю 463 грн. 14 коп.

Долучені до матеріалів провадження відеозаписи, які були здійснені камерами відеоспостереження безумовно стосуються вчиненого правопорушення та надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Досліджений судом відеозапис має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Вищевказаний відеозапис повністю узгоджується з даними, які наведені у повідомленні №147 від 12.09.2025 року заступника начальника служби безпеки гіпермаркету «Епіцентр К» м.Івано-Фанківськ А.Л. Авраменко, відповідно до якого зазначено, що відео спостереженням було виявлено, що невідомий чоловік, перебуваючи в торговому залі на відділі «Інструменти» взяв зі стелажа товар - набір свердел по металу та далі пересуваючись торговим залом витягнув свердла з упаковки, приховав даний товар до кишень своїх штанів, направився на відділ «Покриття для підлоги, плитка» де приховав на стелажі порожню упаковку від свердел, яку в подальшому було знайдено працівником служби безпеки гіпермаркету. В послідуючому правопорушник зайшов на відділ « Вироби з металу», де взяв зі стелажа товар - пакет з замком і в подальшому направився до виходу «А», де на касі №2 оплатив за деякі інші товари, при цьому не сплативши викрадений ним товар. На фасаді за касовою зоною на виході, невідома особа була зупинена працівниками СБ і за його згодою супроводжена до службового кабінету Службу безпеки де останній добровільно виклав таємно викрадений ним товар на стіл. Зазначається про викрадення набору свердел по металу 1.5-6.5 мм у кількості 1 шт. та пакету із замком -1 упаковка, загальною вартістю 463 грн. 14 коп. (а.п.4)

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, оскільки він ґрунтується на доказах, які містяться в матеріалах справи.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

У відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови доведеності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, на підставі належних та допустимих доказів.

Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ставиться в провину вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.51КУпАП, а саме дрібне викрадення чужого майна шляхом таємного викрадення.

Суб`єктивна сторона даного адміністративного правопорушення характеризується прямим умислом і корисливою метою.

Сукупність досліджених судом доказів, поза розумним сумнівом, свідчить про те, що ОСОБА_1 , 12.09.2025 у м. Івано-Франківськ, вул. Івасюка. 17, гіпермаркет «Епіцентр К» таємно викрав із полиць магазину набір свердел по металу 1.5 -6.5 мм у кількості 1 шт та пакет із замком 1 уп., загальною вартістю 463 грн. 14 коп., чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 51 КУпАП.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Застосовуючи справедливе стягнення за вчинене правопорушення, суд таким чином констатує, що відповідні діяння є суспільно небезпечними та за їх вчинення настають певні негативні наслідки.

Суд першої інстанції, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь вини, в межах встановленого законом строку , який передбачено ст.38 КУпАП , призначив ОСОБА_2 справедливе стягнення, яке відповідає вимогам закону.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв