Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року м. Рівне

Справа № 565/1845/24

Провадження № 33/4815/443/25

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від 04 березня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 04 березня 2025 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень. Позбавлено ОСОБА_1 права керування транспортними засобами на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п?ять) гривень 60 копійок.

Провадження у справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку з передачею матеріалів до Вараського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Рівненській області.

Протокол про адміністративне правопорушення ААД №584337 від 17 серпня 2024 року, складений відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, та додані до нього матеріали справи про адміністративне правопорушення передано до Вараського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Рівненській області.

З матеріалів справи вбачається, що 17 серпня 2024 року о 14 год. 35 хв. ОСОБА_1 по вул. Набережній в м. Вараш, Рівненської області керував електросамокатом «Kugoo М3 Рro» в стані алкогольного сп`яніння, результат огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння приладом «Drager Alcotest 6820» становив 0,39‰, чим порушив п.2.9 а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Також, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №584337 від 17 серпня 2024 року, ОСОБА_1 17 серпня 2024 року о 14 год. 35 хв., по вул. Набережній в м. Вараш, Рівненської області керував електросамокатом «Kugoo М3 Pro», не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення із автомобілем «Hundai Accent», н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене за ст.124 КУпАП.

Постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 26 вересня 2024 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Дупака В.Г. про об`єднання справ, справи №565/1845/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУПАП та №565/1846/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, об`єднано в одне провадження.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Доводить, що невідповідність доказів обставинам справи полягає у тому, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення, визначення стану алкогольного сп`яніння здійснювалось приладом «Drager Alcotest 6820», а згідно результатів тестування на алкоголь, тестування здійснювалось іншим приладом, що має назву «Drager Alcotest 6820». Зазначає, що в матеріалах даної справи відсутні докази про те, що пристрій «Drager Alcotest 6820» або ж пристрій «Drager Alcotest 6820» дозволені до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Постанова відносно ОСОБА_1 винесена 04 березня 2025 року без його участі (а.с.69).

Вказану постанову суду ОСОБА_1 отримав 14 квітня 2025 року (а.с.91).

Апеляційна скарга подана на поштове відділення 14 квітня 2025 року (а.с.107).

Отже, оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, то цей строк слід поновити.

Справа призначалася до розгляду на 09 травня 2025 року, однак була відкладена у зв`язку з клопотанням захисника.

На судове засідання, призначене на 22 грудня 2025 року, ОСОБА_1 та захисник Мисковець О.Ю. знову не з`явилися, водночас від захисника Мисковця О.Ю. повторно надійшло клопотання про приєднання доказів у порядку статті 268 КУпАП з клопотанням про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Відповідно до вимог ч.4 ст.294 КУпАП, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

Частиною 2 ст.268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ст.130 КУпАП, не є обов`язковою.

За наведених обставин, а також з метою розгляду справи в розумні строки, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 та захисника Мисковця О.Ю..

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Постанова суду першої інстанції в частині закриття провадження у справі за ст.124 КУпАП ніким не оскаржується, а тому апеляційний суд не наводить доказів на підтвердження таких висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Так, приписами частини першої статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з вимогами ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При прийняті постанови щодо ОСОБА_1 судом першої інстанції вказані вимоги закону було дотримано.

Висновки суду про доведеність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на сукупності зібраних в справі та досліджених в судовому засіданні достатніх та достовірних доказах, яким дана правильна юридична оцінка.

Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння при встановлених судом обставинах підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.3), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого результат огляду позитивний 0,39 ‰ (а.с.7), результатом тесту №3183 від 17.08.2024 року, проведеного за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6820, згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (0,39 ‰) (а.с.6); відеоматеріалами з нагрудних камер працівників поліції, якими зафіксовано проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу (файл 0020, час 00:40), погодження ОСОБА_1 з результатами такого огляду та його відмову від проходження огляду в медичному закладі (файл 0020, час 01:08), а також неодноразове визнання ним факту вживання алкогольних напоїв (файл 0019, час 02:50 та час 07:50).

Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції є об`єктивними доказами, тобто такими, які процесі доказування не встановлюються від людей і не залежать від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин.

Так, апеляційний суд виходить з того, що проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу зафіксовано відеозаписом безперервно, а тому відеозапис, долучений до матеріалів справи, є належним та допустимим доказом.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 та порушень ними оформлення адміністративних матеріалів, що ставили б під сумнів його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності доказів обставинам справи є безпідставними та зводяться до формального тлумачення найменування спеціального технічного засобу. Розбіжність у написанні «Drager Alcotest 6820» та «Drager Alcotest 6820» не свідчить про використання різних приладів, а обумовлена особливостями транслітерації назви виробника, при цьому йдеться про одну й ту саму серійну модель газоаналізатора Alcotest 6820.

Матеріали справи дозволяють однозначно ідентифікувати прилад, яким проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння, а жодних доказів застосування іншого, невстановленого або несертифікованого технічного засобу стороною захисту не надано. Сам по собі формальний розбіжний запис назви приладу у протоколі та результатах тестування не впливає на достовірність отриманих показників та не тягне за собою визнання таких доказів недопустимими.

Також апеляційний суд зазначає, що вимогами чинного законодавства не передбачено обов`язку долучення до матеріалів конкретної справи окремих документів, що підтверджують допуск відповідної моделі приладу алкотестеру до застосування МОЗ чи Держспоживстандартом, за умови використання такого приладу уповноваженими працівниками Національної поліції у межах їх повноважень.

За таких обставин наведені доводи апеляційної скарги не спростовують встановлених судом фактичних обставин та не дають підстав для визнання доказів недопустимими.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для скасування судового рішення та не впливають на правильність висновку суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.ст.33, 38 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яке, на думку апеляційного суду, буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.

Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Отже, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від 04 березня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович