Провадження №: 3-в/755/90/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" грудня 2025 р. Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Мельниченко Л.А., розглянувши подання заступника начальника відділу моніторінгу та аналітичного забезпечення Департаменту патрульної поліції Управління поліції у місті Києві О.Парамонова,

В С Т А Н О В И Л А:

До суду надійшло подання заступника начальника відділу моніторінгу та аналітичного забезпечення Департаменту патрульної поліції Управління поліції у місті Києві О.Парамонова про вирішення питання щодо звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності.

Обґрунтовано клопотання тим, що постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 22 серпня 2023 року у справі № 755/11281/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 15 діб. Постанова набрала законної сили 04 вересня 2023 року. Згідно ч. 1 ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. Відповідно до ст. 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення, для цілей ст. 6 Європейської конвенції з прав людини (далі- ЄКПЛ) належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії ст. 6 ЄКПЛ. Положення КУпАП не містить поняття строки давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення, тобто законодавцем залишено поза сферою регулювання питання щодо строків виконання таких постанов, що можна розцінювати як можливість безстрокового виконання такого рішення суду. Натомість, дані строки передбачені в Кримінальному кодексі України, стаття 80 якого регламентує звільнення від відбування покарання у зв?язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку. Конституційний Суд України у п. 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у цьому Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У п. 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності. Під час перевірок місця проживання, ОСОБА_1 виявити останнього не вдалося.

Оголосивши подання, вислухавши думку старшого інспектора Фадєєва В., який просив задовольнити подання, дослідивши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності № 755/11281/23, дослідивши докази, долучені до подання, суддя приходить до наступних висновків.

Постановою судді Дніпровського районного суду міста Києва Іваніної Ю.В. від 22 серпня 2023 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП, у вигляді арешту строком на 15 діб, з направленням його для проходження програми кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк 6 (шість) місяців.

08 вересня 2023 року копія постанови була направлена на виконання.

29 вересня 2023 року т.в.о. Начальника Дніпровського УП ГУ Національної поліції у м. Києві матеріал щодо виконання постанови в частині відбування адміністративного арешту направив до Патрульної поліції міста Києва.

Як вбачається з рапортів працівників поліції від 20 грудня 2025, 16 квітня 2024 року, 19 листопада 2024 року, 23 липня 2025 року, 09 серпня 2025 року, 13 серпня 2025 року, 26 серпня 2025 року, 27 серпня 2025 року вони відвідали адресу АДРЕСА_1 , двері їм ніхто не відчинив, сусіди двері не відчинили.

У рапорті від 30 травня 2025 року зазначено, що сусіди такої особи не знають, а у рапорті від 22 серпня 2025 року вказано, що ОСОБА_1 вже 8 місяців не проживає за адресою по АДРЕСА_2 .

У той же час, згідно рапорту від 06 серпня 2025 року, працівникам поліції стало відомо, що ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_3 . Відвіданням цієї адреси встановлено, що там проживає мати ОСОБА_1 , яка повідомила, що він не проживає за цією адресою. 26 серпня 2025 року за цією адресою двері ніхто не відчинив.

Згідно рапору від 14 серпня 2025 року, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_4 , але двері там ніхто не відчинив. Працівники поліції зателефонували ОСОБА_1 на мобільний телефон НОМЕР_1 , останній повідомив, що не повідомить місця проживання, а самостійно звернеться до відділу УП для вирішення питання щодо постанови суду.

Згідно рапорту від 22 серпня 2025 року, ОСОБА_1 по мобільному телефону повідомив, що перебуває у місті Києві та самостійно звернеться до управління поліції протягом тижня.

Насамперед, до жодного з вищезазначених рапортів не долучені докази на підставі яких вони складалися та на які посилаються працівники поліції.

Крім того, постанова судді на виконання до органів поліції була направлена у вересні 2023 року, а перший рапорт про вживання заходів до її виконання датований лише 20 грудня 2025 року.

Крім того, на ОСОБА_1 було покладено обов`язок проходження програми кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк 6 (шість) місяці, для проходження якої він направлявся до Управління соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації.

Однак, у клопотанні та матеріалах відсутні дані про звернення працівниками поліції до цієї установи з метою з`ясування питання чи проходить ОСОБА_1 програму, дати визначені для явки до установи та встановлення адреси його проживання.

Також відсутні перевірки щодо даних наявних у відповідних програмах працівників поліції ( до прикладу, чи затримувався ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, чи вносилися до ЄРДР дані за ст. 390 КК України, за не проходження програми для кривдників, щодо обліку в ТЦК, тощо) з метою встановленні адреси проживання та знаходження ОСОБА_1 .

Крім того, до виконавчої служби була направлена на виконання постанова судді в частині стягнення з ОСОБА_1 суми судового збору. В цій установі працівники поліції також не намагалися встановити дані про місце проживання та роботи ОСОБА_1 .

Зі змісту рапортів працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 був обізнаний про зміст постанови та необхідність виконання адміністративного стягнення у виді арешту. Що свідчить про те, що останній умисно ухилявся від виконання постанови суду, а працівники поліції не вживали належних заходів до її виконання.

Керуючись ст. 283, 298 -300, 326 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Відмовити заступнику начальника відділу моніторінгу та аналітичного забезпечення Департаменту патрульної поліції Управління поліції у місті Києві О.Парамонову у задоволенні його клопотання про вирішення питання щодо звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення, з урахуванням норм статей 287-279 КУпАП, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Л.А. Мельниченко