Рівненський апеляційний суд
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року м. Рівне

Справа № 569/1082/25

Провадження № 33/4815/570/25

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Дупака В.Г. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 13 лютого 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 13 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

З матеріалів справи вбачається, що 15 січня 2025 року о 07 год. 27 хв. в м. Рівне на вул. Польова, 4 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Рено Меган», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірного покриву обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що зафіксовано на пристрій бодікамера 2705. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі захисник Дупак В.Г. просить cкасувати постанову місцевого суду про притягнення ОСОБА_1 згідно ч.1 ст.130 КУпАП.

Вважає, що судом першої інстанції не було враховано всіх обставин справи та не проаналізовано помилок, які допустили поліцейські при складанні процесуальних документів, відтак постанова суду першої інстанції винесена незаконно, з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права без оцінки та індивідуалізації всіх матеріалів та обставин справи. Доводить, що відеозапис був порізаний на короткі епізоди навмисно, відеозйомка не велась безперервно, а тому він не може бути допустимим доказом. Вказує, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому за приписами ч.3 ст.266-1 КУпАП міг бути підданий огляду тільки посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів відповідно до порядку, встановленого ч.2-7 ст.266-1 КУпАП.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Відповідно до ст.285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Постанова відносно ОСОБА_1 винесена 13 лютого 2025 року без його участі (а.с.18).

Копію постанови захисник Дупак В.Г. отримав 02 червня 2025 року, що підтверджується матеріалами справи.

Апеляційна скарга подана до місцевого суду 09 червня 2025 року (а.с.25).

Отже, оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, то цей строк слід поновити.

Справа призначалася до розгляду на 11.07.2025 року та 25.07.2025 року, однак відкладалася за клопотаннями захисника.

На судове засідання, призначене на 22 грудня 2025 року, ОСОБА_1 та захисник Дупак В.Г. знову не з`явилися, водночас від захисника Дупака В.Г. повторно надійшло про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Відповідно до вимог ч.4 ст.294 КУпАП, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

Крім того, ч.2 ст.268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ст.130 КУпАП, не є обов`язковою.

За наведених обставин, а також з метою розгляду справи в розумні строки, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 та захисника Дупака В.Г..

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст.266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року №1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до цих нормативних актів, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення при зазначених у постанові обставинах ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, а саме:

- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого результат огляду відсутній у зв`язку з відмовою особи від його проходження (а.с.4);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого огляд не проводився у зв`язку з відмовою особи від його проходження (а.с.5);

- відеофайлом, яким зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження встановленого огляду на місці зупинки транспортного огляду та у медичному закладі (файл 0047, час 04:00).

Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції є об`єктивними доказами, тобто такими, які процесі доказування не встановлюються від людей і не залежать від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин. Так, суд виходить з того, що відмова від проходження огляду зафіксована відеозаписом безперервно, відеоматеріали містять послідовну фіксацію подій від моменту зупинки транспортного засобу до завершення спілкування з водієм, а будь-яких доказів їх штучного переривання чи монтажу не наведено, тому такий відеозапис є належним та допустимим доказом.

Крім того судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 та порушень ними оформлення адміністративних матеріалів, що ставили б під сумнів його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд також критично відноситься до доводів апеляційної скарги про те, що оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, то за приписами ч.3 ст.266-1 КУпАП міг бути підданий огляду лише посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних силах України, оскільки відповідно до глави 13-Б КУпАП, присутність працівників Військової служби правопорядку у Збройних силах України є обов`язковою лише при складенні матеріалів про військові адміністративні правопорушення.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.ст.33, 38 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яке, на думку апеляційного суду, буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.

Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику Дупаку В.Г. строк на апеляційне оскарження постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 13 лютого 2025 року.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 13 лютого 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника адвоката Дупака В.Г. без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович