Номер провадження: 33/813/2349/25
Головуючий у першій інстанції Ляшко О. П.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду: Громік Р.Д.

за участю секретаря Скрипченко Г.В.,

за участі:

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Ковчук В.М.

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду м. Одесивід 06 листопада 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 гривень 00 копійок; стягнено з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок на користь держави,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №466951 від 27.09.2025 вбачається, що 27 вересня 2025 року о 19 год. 00 хв. у м. Одеса, вул. Дерибасівська, 17, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Nissan Leaf» д.н.з. НОМЕР_1 , здійснила зупинку безпосередньо на перехресті доріг вулиць Дерибасівська та Європейської з метою висадки пасажирів, після того як пасажирка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрила задні праві пасажирські двері, автомобіль «Tesla» д.н.з. НОМЕР_2 , здійснив наїзд на відчинені двері, чим ОСОБА_1 порушила вимоги п. 15.9 (ґ), п. 15.13, Правил дорожнього руху України. Внаслідок даного ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, з матеріальними збитками, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Постановою судді Приморського районного суду м. Одесивід 06 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП про адміністративні правопорушення, і застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 гривень 00 копійок; стягнено з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок на користь держави.

На дану постанову ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким провадження закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального та матеріального права.

В доводах апеляційної скарги зазначено, що:

1) саме пасажирка ОСОБА_2 відкрила праві пасажирські двері, внаслідок чого автомобіль Tesla ВН7692YА під керуванням водія ОСОБА_3 , тобто саме дії ОСОБА_4 призвели до порушення Правил дорожнього руху, що вподальшому спричинило ДТП;

2) водій ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях від 27.09.2025 працівнику поліції наголошувала, що не давала дозволу на відкриття дверей автомобілю пасажирам, а тим більше на праві задні двері;

3) свідок ОСОБА_2 та потерпілий ОСОБА_3 перед судовим засіданням, яке було призначене на 27 жовтня 2025 року спілкувались, вели віддалені розмови та візуально простежувалось, що вони мають один намір визнати вину виключно за водієм ОСОБА_1 , про що заявляли останній відкрито на місці ДТП 27 вересня 2025 року;

Вивчивши доводи поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Статтею 124 КУпАП передбачається відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Положеннями КУпАП встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Зі змісту норми КУпАП вбачається, що об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП становить діяння - порушення правил дорожнього руху, та наслідок - заподіяна шкоди майну, а саме: транспортним засобам, вантажу, автомобільним дорогам, вулицям, залізничним переїздам, дорожнім спорудам чи іншому майну.

Предметом доказування у справі про притягнення особи до відповідальності за ст. 124 КУпАП є доведеність тих обставин, що особа порушила певні вимоги Правил дорожнього руху України, порушення вимог Правил дорожнього руху України перебувають у причинному наслідку із дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Відповідно, досліджуючи докази по даній справі, суд повинен встановити чи мало місце діяння у вигляді порушення правил дорожнього руху, та наслідок - заподіяна шкода майну.

Згідно із п. п. 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.3б ПДР встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 15.13 ПДР України забороняється відчиняти двері транспортного засобу, залишати їх відчиненими і виходити з транспортного засобу, якщо це загрожує безпеці і створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху.

Відповідно до п. 15.9 «ґ» Правил дорожнього руху України зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Порушення вимог 15.13, 15.9 «ґ» Правил дорожнього руху має наслідком притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:

- відомостями, що наведені в протоколі серії ЕПР1 №466951 від 27.09.2025 року про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_5 (а.с.1);

- схемою місця ДТП, якою зафіксовано факт дорожньо-транспортної пригоди, місце розташування транспортних засобів після скоєння ДТП, пошкодження транспортних засобів, загальний стан транспортних засобів (а.с.2);

- поясненнями ОСОБА_6 (а.с.5);

- поясненнями ОСОБА_3 від 27 вересня 2025 (а.с.3);

- поясненнями ОСОБА_4 від 27 вересня 2025 року (а.с.4);

- фотоматеріалами та відеозаписом з місця ДТП.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, дійшов правильного висновку, що в діях ОСОБА_1 , яка притягується до адміністративної відповідальності вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.124 КУпАП.

Суд першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення правильно враховував: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушниці, ступінь її провини, майновий стан, а також те, що умисні дії правопорушниці були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки - автомобіля.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що необхідним і достатнім адміністративним стягненням для правопорушниці буде штраф в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 850 гривень, з метою подальшого запобігання правопорушень та виховування особи в дусі дотримання «Правил дорожнього руху України».

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що саме пасажирка ОСОБА_2 відкрила праві пасажирські двері, внаслідок чого автомобіль Tesla ВН7692YА під керуванням водія ОСОБА_3 , тобто саме дії ОСОБА_4 призвели до порушення Правил дорожнього руху, що вподальшому спричинило ДТП, то апеляційний суд звертає увагу на таке.

Зі змісту норми КУпАП вбачається, що об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП становить діяння - порушення правил дорожнього руху, та наслідок - заподіяна шкоди майну, а саме: транспортним засобам, вантажу, автомобільним дорогам, вулицям, залізничним переїздам, дорожнім спорудам чи іншому майну.

Відповідно до частин першої третьої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що протокол, який складено відповідальною особою, повинен містити відомості про обставини, що характеризують суть адміністративного правопорушення у відповідності до диспозиції інкримінованої статті із визначенням: суб`єкта, суб`єктивної сторони, об`єкта, об`єктивної сторони, оскільки протокол за своєю суттю та призначенням, крім доказового значення, представляє собою обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення (проступку) в межах якого суд здійснює розгляд справи.

При цьому суд не може вийти за межі такого обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

Тобто суд апеляційної інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 уповноважений на надання оцінка лише діям останньої, оскільки розгляд питання щодо порушень Правил дорожнього руху пасажиром ОСОБА_7 під час ДТП, яка мала місце 27 вересня 2025 року, виходять за межі розгляду обставин за протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №466951 від 27.09.2025.

Враховуючи вищевикладене, сукупність вказаних фактів дають можливість дійти висновку, що суд апеляційної інстанції позбавлений можливості надавати оцінку діям пасажирці ОСОБА_4 , а тому вказаний довод скаржника не може бути взятий до уваги.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що водій ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях від 27.09.2025 працівнику поліції наголошувала, що не давала дозволу на відкриття дверей автомобілю пасажирам, а тим більше на праві задні двері, то суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до п. 15.13 ПДР України забороняється відчиняти двері транспортного засобу, залишати їх відчиненими і виходити з транспортного засобу, якщо це загрожує безпеці і створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху.

Враховуючи положення п. 15.13 ПДР, вказана норма розповсюджується на всіх учасників дорожнього руху, зокрема і водія транспортного засобу

Відповідно до п. 15.9 «ґ» Правил дорожнього руху України зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Згідно з п. 15.1 ПДР зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Відповідно до п. 15.2 ПДР за відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

Отже висадку дозволяється здійснювати пасажирам після зупинки транспортного засобу лише з посадкового майданчика, а в разі відсутності такого майданчика з тротуару чи узбіччя, а якщо це неможливо, то з крайньої смуги проїзної частини, але не з боку суміжної смуги для руху за умови, що це буде безпечно та не створить перешкод іншим учасникам руху.

Крім того відповідно до п.п. 14 п. 150 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 р. №176 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2007 р. № 1184) водій таксі зобов`язаний виконувати вимоги цих Правил, Правил дорожнього руху та правил технічної експлуатації транспортного засобу.

Тобто суд апеляційної інстанції зауважує, що водій повинен неухильно дотримуватися правил дорожнього руху, враховуючи і те, що під час здійснення перевезення пасажира, на нього покладено додаткову відповідальність і за безпеку такого пасажира.

Таким чином, посилання водія ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях від 27.09.2025 працівнику поліції наголошувала, що не давала дозволу на відкриття дверей автомобілю пасажирам, а тим більше на праві задні двері є безпідставними з огляду на те, що водій транспортного засобу несе повну відповідальність за дії пасажира під час здійснення перевезень.

Доводи скаржника про те, що свідок ОСОБА_2 та потерпілий ОСОБА_3 перед судовим засіданням, яке було призначене на 27 жовтня 2025 року спілкувались, вели віддалені розмови та візуально простежувалось, що вони мають один намір визнати вину виключно за водієм ОСОБА_1 , про що заявляли останній відкрито на місці ДТП 27 вересня 2025 року, є голослівними та необґрунтованими, оскільки вказані обставини не підтверджуються жодним належним та допустимий доказом, а тому такі доводи не можуть бути взяті до уваги судом апеляційної інстанції.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для скасування постанови судді Приморського районного суду м. Одесивід 06 листопада 2025 року.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одесивід 06 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік