Справа № 467/1648/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2025 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с-ща Арбузинка Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , відомості про притягнення до адміністративної відповідальності, у тому числі й протягом року, відсутні

за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Суть висунутого звинувачення за версією поліції

08 листопада 2025 року об 11:10 годині в с-щі Арбузинка по вул. Хліборобна на центральному кладовищі ОСОБА_1 , перебуваючи в п`яному стані, умисно порушив громадський порядок, образливо чіплявся до громадян, висловлювався грубою нецензурною лайкою в бік ОСОБА_2 , намагався зірвати прапори які встановлені на могилах загиблих воїнів та на зауваження не реагував.

Дії ОСОБА_1 особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, кваліфіковано за ст. 173 КУпАП.

Позиція особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що він дійсно 08 листопада 2025 року перебував на центральному кладовищі с-ща Арбузинка, де прибирав на могилі своєї матері. На вказаному кладовищі є сектор, де поховано загиблих захисників, а на їх могилах дійсно встановлені прапори. До загиблих ставиться з повагою, оскільки сам був військовослужбовцем. Однак його обурення викликало те, що прапори також встановлено на могилах людей, які не були захисниками. Він вважає, що дехто із похованих на алеї, не заслуговує на таке. Вказане викликало у нього відчуття несправедливості, а тому він в голос висловив своє незадоволення, при цьому можливо і застосовував нецензурну лайку. Однак, наміру порушити порядок та спокій інших осіб не мав, до людей не чіплявся.

У свою чергу, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, дослідивши матеріали справи у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ураховуючи положення ст.ст. 245, 251, 280 цього ж Кодексу, аналізував наступні питання.

Чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи підлягає порушник адміністративній відповідальності

Статтею 173 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян (формальний склад).

Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16- річного віку).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Згідно із диспозицією статті 173 КУпАП об`єктивну сторону складу дрібного хуліганства становлять такі альтернативні діяння: 1) нецензурна лайка в громадських місцях; 2) образливе чіпляння до громадян; 3) інші подібні дії, за умови, що кожне із цих діянь порушує громадський порядок і спокій громадян, а обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії.

Однак, за наслідками розгляду даного провадження з наданих уповноваженою особою у якості доказів фактичних даних не можливо із дотриманням стандарту доказування «поза розумним сумнівом» констатувати факт хуліганського мотиву поведінки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Також, слушним буде зауважити, що при хуліганстві об`єктом захисту є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством, і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені вище об`єкти захисту. Зміст та спрямованість цього діяння висновуються із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим.

Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонукання вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки (постанова ВСУ від 04.10.2012 у справі № 5-7к12).

Проте, цих обставин у даній справі не установлено, відповідно, не можливо визнати доведеним факт здійснення посягання на громадський порядок і спокій громадян в громадському місці з боку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, саме «звинувачення» викладене не у відповідності із диспозицією статті 173 КУпАП, позаяк, не містить зазначення обов`язкових ознак правопорушення, визначеного цією нормою, як то, навіть вказівки на те, що дії ОСОБА_1 є дрібним хуліганством.

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_1 від 08 листопада 2025 року, останній перебував на кладовищі в с-щі Арбузинка та прибирав на могилі своїх батьків. Надруги над могилами не здійснював, нічого не розкидав та не ламав. Зазначає, що поводив себе не коректно, однак люди, які проходили повз не правильно зрозуміли його дії.

Вказані письмові пояснення повністю узгоджуються з поясненнями ОСОБА_1 , наданими ним в судовому засіданні.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 від 08 листопада 2025 року встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи на кладовищі, вказував рукою у напрямку могил загиблих захисників та голосно, з використанням нецензурних слів, висловлювався про те, що померлі не заслуговують прапорів та квітів. Після цього ОСОБА_1 відійшов до якихось могил, де перебуваючи у збудженому стані розкидав квіти на могилі. Однак як було з`ясовано пізніше, це були могили його батьків, які він прибирав.

Вказані пояснення свідків не спростовують пояснень наданих ОСОБА_1 , як під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, так і в судовому засіданні. Крім того, вказані пояснення не вказують що дії ОСОБА_1 полягали в образливому чіплянні до громадян чи інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян та виражались лише у застосуванні останнім нецензурної лексики.

Однак на думку суду, саме по собі вживання нецензурної лайки не вказує на дійсність хуліганського мотиву, адже, таке викликано душевними хвилюваннями ОСОБА_1 , як колишнього військового, та обуренням щодо несправедливості щодо поваги пам`яті загиблих захисників та не мало на меті порушення громадського порядку.

Ураховуючи те, що за своєю правовою природою протокол про адміністративне правопорушення не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Тож, із суті адміністративного правопорушення, викладеного у протоколі, випливає, що особою, яка склала протокол, за одночасної відсутності в матеріалах справи в достатньому обсязі належних та допустимих доказів на підтвердження обставин правопорушення, не доведено суб`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення.

Зокрема, відсутні достовірні дані, що він виражався нецензурною лайкою саме з хуліганських мотивів.

Крім цього, суд виключає протокол із доказової бази, бо останній не відповідає нормі ч.1 ст. 156 КУпАП у частині формулювання суті правопорушення.

Як вказав суд вище, дії ОСОБА_1 у протоколі не означені як «дрібне хуліганство».

Таке не відповідає диспозиції ст. 173 КУпАП і суперечить принципу чіткості та детальності звинувачення, на який неодноразово вказував ЄСПЛ у своїх рішеннях.

З цих мотивів, протокол є недопустимим доказом і не може лягти в основу звинувачення.

Решта, долучених до нього доказів, зокрема, письмові пояснення, є похідними, а тому на них звинувачення не можу бути сформульоване судом.

За таких обставин, суд констатує відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, як то, його і об`єктивної сторони (відсутність вказівки на дрібне хуліганство), і суб`єктивної сторони (недоведеність дійсного хуліганського мотиву).

У той час, як Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року в справі № 1-р/2019 зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачиться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

А будь-яких інших доказів в ході судового розгляду, які б спростували такі висновки суду, здобуто не було.

Чи підлягає особа відповідльності

Таке виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

За таких умов, на цьому етапі, суть вчиненого правопорушення з кваліфікацією дій за ст. 173 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним та не кореспондується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», а тому оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважаю, що провадження у цій справі слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, який вказує на те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності складу адміністративного правопорушення.

Інші питання, що вирішуються судом при винесенні постанови

Судовий збір не підлягає стягненню з ОСОБА_1 , так як він не піддається адміністративному стягненню.

З цих мотивів, керуючись ст.ст.33, 283,284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 цього ж Кодексу у зв`язку з відсутністю у його діях складу цього правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на неї.

Строк пред`явлення до виконання три місяці з дня її винесення постанови.

Суддя Ірина Явіца