Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.12.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю секретаря судових засідань Кушнір А. І., прокурора Вакули Ю. В., особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Мойсеєць Б. В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді у режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/856/24 за апеляційною скаргою захисника-адвоката Чеботарьова В. В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.09.2024.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , припинив 07.10.2022 діяльність на посаді першого заступника начальника Закарпатської митниці, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в користь держави в розмірі 605,60 грн.

З протоколу про адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією № 177 від 16.07.2024 та постанови судді від 09.09.2024 вбачається, що ОСОБА_1 , будучи звільненим з посади першого заступника начальника Закарпатської митниці, являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, згідно підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до ст. 172-6 КУпАП, у порушення вимог абзацу 2 частини 2 статті 45 та пункту 2-7 розділу ХІІІ «Прикінцевих положень» Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, 01.02.2024 подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022 рік (після звільнення), чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Чеботарьов В. В. просить скасувати постанову суду від 09.09.2024 та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування апеляційної скарги, захисник посилається на те, що судом першої інстанції порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки стороні захисту не надано можливості ознайомитися з матеріалами справи, зокрема через підсистему «Електронний суд». Разом з тим, звертає увагу на те, що у порушення вимог ст. 268, 277 КУпАП справа розглянута і постанова винесена 09.09.2024 без участі сторони захисту, і при цьому оскаржуване судове рішення надіслано до ЄДРСР 25.10.2024, тобто через півтора місяці з дати його винесення. Стверджує про відсутність

-2-

у матеріалах справи доказів, які б свідчили про наявність у ОСОБА_1 прямого чи непрямого умислу на несвоєчасне подання декларації. Про відсутність у ОСОБА_1 наміру на вчинення зазначених дій свідчать і ті обставини, що такі вчинено вперше, термін прострочення є незначним, будь-які відомості, у тому числі щодо майнового стану, ОСОБА_1 не приховувались, істотна шкода суспільним чи державним інтересам, правам і свободам громадянам або іншим цінностям, що охороняються законом не завдана. Разом з тим, захисник порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що такий пропущено з поважних причин, оскільки сторона захисту не брала участі в розгляді справи, а копію оскаржуваної постанови отримано 25.10.2024 через електронний кабінет ЄСІТС «Електронний суд».

У додаткових поясненнях ОСОБА_1 указує на те, що складення протоколу про адміністративне корупційне правопорушення не належить до компетенції працівників УСР в Закарпатській області. Звертає увагу на те, що з 25.01.2024 по 01.02.2024 він надав волонтерську допомогу в зоні проведення бойових дій та не мав технічної можливості подати декларацію, і при цьому 31.01.2024 були технічні збої офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, що на його думку є поважними причинами неподання декларації. Стверджує, що дії по заповненню декларації він почав вживати вчасно та багато разів намагався її подати, проте не зміг цього зробити, оскільки з невідомих причин сайт НАЗК не приймав інформацію та висвітлювалась помилка, що також свідчить про відсутність у нього умислу на неподання декларації. Разом із тим, указує на те, що 29.12.2023 він подав попередні декларації про доходи за 2021 та 2022 роки (перед звільненням), яка нічим не відрізняється від декларації «після звільнення», що додаткового підтверджує відсутність у нього намірів здійснити приховування факту наявності будь-якого майна, або ухилення від подачі декларації. Також зазначає, що у день звільнення йому не було роз`яснено обов`язку подати декларації «перед звільненням» та «після звільнення», про що свідчить відсутність у матеріалах справи його розписки про ознайомлення з таким обов`язком, у зв`язку з чим він помилково подав декларацію про істотні зміни в майновому стані, яку в той момент не був зобов`язаний подати. Стверджує про відсутність у матеріалах справи доказів, які б свідчили про наявність у нього прямого чи непрямого умислу на несвоєчасне подання декларації. Про відсутність у нього наміру на вчинення зазначених дій свідчать і ті обставини, що такі вчинено вперше, термін прострочення є незначним, будь-які відомості, у тому числі щодо майнового стану, ним не приховувались, істотна шкода суспільним чи державним інтересам, правам і свободам громадянам або іншим цінностям, що охороняються законом не завдана. Крім того, вказує на те, що припинив діяльність державного службовця 07.10.2022, тобто на момент збирання щодо нього інформації не відносився до осіб, які займають посаду, пов`язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування. Протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, оскільки не містить усіх достатніх та необхідних даних, які б підтверджували наявність у нього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, зокрема: у протоколі не зазначено місця та часу вчинення правопорушення і дати його виявлення, а також відомостей щодо визнання чи невизнання ним вини; порушено його право на надання пояснень, доказів та зауважень щодо змісту та суті протоколу; не дотримано процесуальні вимоги до оформлення матеріалів, а саме не засвідчено правильності доданих до протоколу копій письмових документів, не зазначено кількості доданих аркушів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Мойсеєць Б. В., які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора Вакули В. Ю., яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд

-3-

приходить до висновку про те, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга захисника-адвоката задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно з вимогами ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, суди зобов`язані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства.

Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31.10.2003), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27.01.1999), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15.05.2003), Законом України «Про запобігання корупції», КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, а також практикою Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події і складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Частина 1 статті 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до встановлених судом обставин, згідно наказу Державної митної служби України від 23.06.2022 № 546-о «Про звільнення ОСОБА_3 », зі змінами внесеними наказом Державної митної служби України від 27.06.2022 № 577-о «Про внесення змін до наказу Держмитслужби від 23.06.2022 № 546-о «Про звільнення ОСОБА_3 », ОСОБА_1 було припинено державну службу та звільнено із займаної посади першого заступника начальника Закарпатської митниці у перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності.

У зв`язку із закінченням 06.10.2022 тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 , 07.10.2022 з ним було проведено повний розрахунок відповідно до наказу Закарпатської митниці від 24.06.2022 № 558-о «Про оголошення наказу Державної митної служби України від 23.06.2022 № 546-о «Про звільнення ОСОБА_3 »

-4-

та здійснення розрахунку», зі змінами, внесеними наказом Закарпатської митниці від 07.10.2022 № 935-о «Про внесення змін до наказу Закарпатської митниці від 24.06.2022 № 558-о «Про оголошення наказу Державної митної служби України від 23.06.2022 № 546-о «Про звільнення ОСОБА_3 » та здійснення розрахунку».

ОСОБА_1 , будучи звільненим з посади першого заступника начальника Закарпатської митниці, зобов`язаний був подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022 (після звільнення) до 00 год 01.02.2024, однак, в порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції та п. 2-7 розділу ХІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно без поважних причин, а саме 01.02.2024 о 22 год 36 хв, опублікував на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022 (після звільнення), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Обґрунтовуючи винуватість ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення суд послався на досліджені у судовому засіданні матеріали справи: протокол № 17 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 16.07.2024, повідомлення № 31378/0/06-24 від 12.03.2024 Національного агентства про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданим начальником відділу з питань запобігання та протидії корупції Закарпатської митниці за № 19 відносно ОСОБА_1 , лист Закарпатської митниці Державної митної служби України від 16.05.2024 № 12/12-01/8.5/3963, накази Державної митної служби України від 23.10.2021 № 1376-о «Про призначення ОСОБА_1 », від 23.06.2022 № 546 «Про звільнення ОСОБА_1 », від 27.06.2022 № 577-о «Про внесення змін до наказу Держмитслужби від 21.06.2022 року № 546-о «Про звільнення ОСОБА_1 », від 30.11.2021 № 337 «Про внесення змін до наказу Закарпатської митниці від 08.07.2021 № 10 «Про утворення конкурсної комісії», від 24.06.2022 № 558-о «Про оголошення наказу Державної митної служби України від 23.06.2022 № 546-о «Про звільнення ОСОБА_1 та здійснення розрахунку», лист Управління проведення спеціальних перевірок та контролю за своєчасністю подання декларацій Національного агентства з питань запобігання корупції № 47-07/22595-24 від 04.04.2024, послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , щорічну декларацією ОСОБА_1 за 2022 рік (після звільнення) поданою 01.02.2024 о 22 год 36 хв.

Наведені докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи, об`єктивно узгоджуються між собою, не спростовуються стороною захисту за допомогою інших доказів, і тому у своїй сукупності є достатніми для ухвалення судом рішення по справі й притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ст. 569 МК України працівниками митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

-5-

Положеннями статті 68 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та Законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до пп. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону є, зокрема, працівники митних органів.

Положеннями ст. 572-2 МК України встановлено, що посадові особи митних органів зобов`язані подавати декларацію доброчесності, форма та порядок подання якої визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до ч. 2-7 Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» - встановлено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024. Суб`єкти декларування, зазначені у частинах сьомій - чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.

У порядку підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону № 1700-VII, ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та при звільненні зі служби мав подати декларацію відповідно до положень статті 45 Закону № 1700-VII.

Згідно до п. 2-7 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31.01.2024. Суб`єкти декларування, зазначені у частинах сьомій - чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.

Відповідно до наказу Державної митної служби України від 23.06.2022 № 546-о «Про звільнення ОСОБА_3 », зі змінами внесеними наказом Державної митної служби України від 27.06.2022 № 577-о «Про внесення змін до наказу Держмитслужби від 23.06.2022 № 546-о «Про звільнення ОСОБА_3 », ОСОБА_1 було припинено державну службу та звільнено із займаної посади першого заступника начальника Закарпатської митниці у перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності з 06.10.2022, а 07.10.2022 з ним було проведено повний розрахунок. При цьому ОСОБА_1 був обізнаний, що він 07.10.2022 звільнений з посади, про що свідчить його особистий підпис про отримання копії наказу від 07.10.2022, зроблений на такому наказі.

-6-

Відтак після звільнення у ОСОБА_1 виник обов`язок подати до НАЗК декларацію за 2022 рік в термін не пізніше 31.01.2024 шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

З відомостей із Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування на веб-сайті «nazk.gov.ua», судом встановлено, що ОСОБА_1 подав декларацію особи, що припинив виконувати функції держави або органу місцевого самоврядування (після звільнення) за 2022 рік, лише 01.02.2024 о 22 год 36 хв. Відтак декларація, подана ОСОБА_1 за 2022 рік, є такою, що подана з пропуском строку, що встановлений для подання декларації, особою, що припинила виконувати функції держави або органу місцевого самоврядування.

Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив вимоги абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» і вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції дослідив обставини разом із наданими матеріалами справи та правильно встановив той факт, що ОСОБА_1 у порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, опублікував на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік, що свідчить про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Склад адміністративного правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Вина є одним із елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Склад адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 172-6 КУпАП утворює несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Цей склад є формальним, оскільки не передбачає настання наслідків, а обов`язковим елементом є протиправне діяння.

Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання. Апеляційний суд вважає неспроможними доводи сторони захисту щодо відсутності в діях ОСОБА_1 суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, що полягала у відсутності умислу не подавати декларацію.

У своїх додаткових поясненнях ОСОБА_1 фактично визнавав, що знав про обов`язок подати декларацію після звільнення до 31.01.2024, однак не подав з підстав, що не залежали від нього, оскільки надавав волонтерську допомогу в зоні проведення бойових дій з 25.01.2024 по 01.02.2024, а також через технічні збої 31.01.2024 в роботі офіційного веб-сайту НАЗК.

Таким чином, ОСОБА_1 усвідомлював неправомірність своїх дій та знав про адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання декларації, однак не вжив усіх необхідних заходів для виконання свого обов`язку та допустив пряме порушення норм законодавства у сфері запобігання корупції.

-7-

Виправдування дій ОСОБА_1 та посилання сторони захисту на існування об`єктивних обставин, що призвели до пропуску строку подання декларації, та які слід визнати суду поважними, апеляційний суд відхиляє та погоджується з судом першої інстанції щодо відсутності у матеріалах справи доказів, які б свідчили про існування дійсно об`єктивних і непереборних для ОСОБА_1 обставин, які унеможливлювали подання своєчасно ним декларації. Апеляційний суд вважає, що під поважним причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного вебсайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Водночас стороною захисту не зазначено про наявність будь-яких обставин, які б вказували на поважність причин невчасного подання декларації ОСОБА_1 , який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік, та доказів, які б могли підтвердити факт наявності таких причин. Наявність поважних причин несвоєчасного подання ОСОБА_1 визначеного типу декларації апеляційним судом також не встановлено. Зазначене також підтверджується тим, що 29.12.2023 ОСОБА_1 була подана декларація про суттєві зміни у майновому стані, тому посилання на наявність поважних причин, що зумовили несвоєчасне подання декларації, є необґрунтованим і не спростовує факту невиконання ним вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

Посилання сторони захисту на те, що складення протоколу про адміністративне корупційне правопорушення не належить до компетенції працівників УСР в Закарпатській області, також є безпідставним, оскільки до повноважень Департаменту стратегічних розслідувань належить протидія корупції серед посадових осіб, на яких поширюється дія закону «Про запобігання корупції», вжиття заходів з метою виявлення корупційних правопорушень і правопорушень, пов`язаних з корупцією, та їх припинення відповідно до законодавства України, до яких належить і вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Безпідставними є також доводи апеляційної скарги про розгляд справи судом першої інстанції із порушенням прав ОСОБА_1 , оскільки матеріалами справи встановлено, що судові засідання неодноразово відкладалися за клопотаннями захисника, в тому числі у зв`язку з необхідністю ознайомлення з матеріалами справи. Однак, будучи належним чином повідомленими про судове засідання 09.09.2024, ні ОСОБА_1 , ні його захисник-адвокат Чеботарьов В. В. жодних заяв про неможливість взяти участь у ньому до місцевого суду не подавали, а тому суд правомірно розглянув справу за їх відсутності.

Одночасно, апеляційний суд констатує, що наявні в справі письмові докази є достатніми для формування позиції з приводу складеного відносно ОСОБА_1 протоколу за ч. 1 с. 176-2 КУпАП.

Водночас апеляційний суд констатує, що право на захист та висловлення власної позиції було надано ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції. Реалізація зазначених прав пов`язана виключно із волевиявленням особи, і ОСОБА_1 реалізував зазначені права при апеляційному розгляді.

Доводи сторони захисту про безпідставну відмову у задоволенні клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції є необґрунтованими, оскільки при вирішенні заявленого захисником клопотання у постанові від 13.08.2024 наведені обґрунтовані та достатні підстави, з яких виходив суд при його вирішенні.

-8-

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі захисника-адвоката Чеботарьова В. В. не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені. Доводи апеляційної скарги з приводу неналежності окремих доказів носять формальний характер та такий висновок не спростовують.

Вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суддя врахувала характер та ступінь адміністративного правопорушення, особу правопорушника, обставини справи й призначила останньому адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції вищевказаної статті, яке є справедливим і таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення .

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга захисника-адвоката Чеботарьова В. В. в інтересах ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що захисником не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника-адвоката Чеботарьова В. В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови задовольнити. Поновити захиснику-адвокату Чеботарьову В. В строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.09.2024 щодо ОСОБА_3 .

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Чеботарьова В. В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.09.2024 щодо ОСОБА_3 , - без змін.

Постанова оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя