Житомирський апеляційний суд
Справа №274/4295/25 Головуючий у 1-й інст. Базюк Ю. П.
Номер провадження №33/4805/1054/25
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: захисника адвоката Козирєва І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Козирєва Ігоря Миколайовича, в інтересах ОСОБА_1 на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 31 липня 2025 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 31 липня 2025 року інтересах ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір, що становить 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 31 травня 2025 року в 09:10 год. в м. Бердичеві по вул. Цадика, 16, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Козирєв І.М., в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що огляд в медичному закладі проведений з порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зокрема: огляд здійснювала медична сестра, а не лікар, при проведенні огляду не був проведений контрольний забір повітря, під час огляду ОСОБА_1 лікаря в кабінеті взагалі не було, в ході огляду було названо цифровий показник без вказівки на одиницю вимірювання, про висновок огляду повідомив поліцейський, а не лікар. На думку захисника, висновок щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння слід вважати недійсним, оскільки він складений з порушенням вимог цієї Інструкції.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення адвоката Козирєва І.М., який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу наступного висновку.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно зі ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції загалом дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.9 «а» Правил, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає положенням статтей 283, 284 КУпАП.

Як вірно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення від 31.05.2025 відповідно до якого 31.05.2025 в 09:10 год. в м. Бердичеві по вул. Цадика, 16, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2); постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4856124 від 31.05.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП (а.с. 8); висновком медичного огляду №65 КНП «Бердичівська міська лікарня» БРМ від 31.05.2025, за результатами якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 4); відеозаписом обставин події (а.с. 10), на яких зафіксований факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння, згода ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння в медичному закладі, факт огляду на стан алкогольного сп?яніння в медичному закладі. Результат огляду 0,57 проміле.

Протокол про адміністративне правопорушення підписаний ОСОБА_1 без будь-яких зауважень щодо процедури огляду.

Судом першої інстанції в судовому засіданні допитано лікаря КНП «Бердичівська міська лікарня» ОСОБА_2 , який пояснив, що 31.05.2025 він здійснював огляд ОСОБА_1 , якого доставили працівники поліції, на стан алкогольного сп?яніння. Огляд ОСОБА_1 здійснювався ним візуально, а також ОСОБА_1 продував прилад «Драгер». В ході огляду ОСОБА_1 ним були виявлені такі ознаки алкогольного сп?яніння, як запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук. Результат огляд з використанням спеціального технічного засобу 0, 57 проміле. За результатами огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 було встановлено діагноз: алкогольне сп?яніння.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо апеляційних доводів про те, щовисновок щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння слід вважати недійсним, оскільки він складений з порушенням вимог цієї Інструкції, то останні спростовуються дослідженими доказами.

Так, відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі-Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність) (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Пунктами 5, 15, 18, 19, 21 Розділу ІІІ Інструкції відсутність документів не може бути причиною для відмови у проведенні огляду на стан сп`яніння. У цьому разі в акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 3) (далі акт медичного огляду), зазначаються дані щодо зовнішнього вигляду особи, яку оглядають, а також те, що дані про цю особу записані з її слів. У разі надходження документів дані про оглянуту особу долучаються до акта медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду.

Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.

Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається у присутності поліцейського в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Отже, доказом перебування водія в стані алкогольного сп`яніння є висновок медичного огляду, який наявний в матеріалах справи.

Щодо доводів скарги про те, що огляд здійснювала медична сестра, а не лікар, то апеляційний суд зазначає наступне, відповідно до п.п. 2,4 розділу ІІІ Інструкції огляд водія транспортного засобу на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я проводиться у присутності поліцейського в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів лікарем закладу охорони здоров`я. Лікар (фельдшер) повинен ознайомитися з документами особи, яку оглядає (паспорт, особисте посвідчення, посвідчення водія тощо) (за наявності), а заборони в наданні керманичу спеціального технічного засобу для проведення огляду медичним персоналом (медичною сестрою чи братом) Інструкція не містить.

Суд звертає увагу на те, що заключний висновок та діагноз за результатами огляду про те, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, був встановлений лікарем після оцінки всіх результатів медичного огляду, у зв`язку з чим доводи захисника щодо відсутності лікаря в кабінеті під час огляду ОСОБА_1 є безпідставними, а висновок є належними, допустимими та достовірними доказами у справі, і які сумніву в суду не викликають.

Тому підстав не брати до уваги результати огляду, який проведений фахівцем, в суду немає.

Беззаперечних доказів щодо не проведення контрольного забору повітря при проведенні огляду стороною захисту не надано, а не зазначення цифрового показник без вказівки на одиницю вимірювання не є істотним порушенням та не спростовує провину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки вказаний показник був озвучений медичним персоналом (медичною сестрою чи братом) для лікаря щодо встановлення результатів медичного огляду.

Відповідно до п. 16 Розділу ІІІ Інструкції зазначено, що зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку, як убачається з відеозапису подій після огляду лікар склав висновок, який відразу був вручений ОСОБА_1 . Будь-яких зауважень, заперечень, уточнюючих запитань ОСОБА_1 не висловлював, спокійно підписав висновок, а тому доводи скарги в частині, щовисновок огляду повідомив поліцейський, а не лікар не знайшли свого підтвердження.

Порушень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015, під час огляду ОСОБА_1 не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом дослідження у суді першої інстанції, яким надана вірна оцінка, не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Апеляційний суд також наголошує, що порушення Правил дорожнього руху, які мають наслідком відповідальність за ст. 130 КУпАП, є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

У рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування чи зміни постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Козирєва Ігоря Миколайовича, в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 31 липня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь