Справа № 587/5704/25
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2025 року суддя Сумського районного суду Сумської області Гончаренко Л.М., розглянувши матеріали, що надійшли від військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець, РНОКПП НОМЕР_2 ,

за ч. 3 ст. 172-11 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно із протоколом А4718 № про військове адміністративне правопорушення від 19.11.2025 солдат ОСОБА_1 без безпідставно відсутнім на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 у період 16.11.2025 по 18.11.2025 тобто 2 доби, отже своїми діями вчинив адміністративне, передбачене ч. 3 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судове засідання правопорушник не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в тому числі шляхом направлення смс повідомлення. Враховуючи, що участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності при розгляді даної справи відповідно до ст. 268 КУпАП не є обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі матеріалів.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 245, 280, 256 КодексуУкраїни про адміністративні правопорушення одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи.

Частиною 3 ст. 172-11 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 , які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення він вину свою вину визнає, зазначає, що після витписки з лікувального закладу за порушення режиму лікування, без поважної причини не повернувся вчасно до тимчасового місця дслокації 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу військової частини НОМЕР_1 , просить суворо не карати.

Також з акту службового розслідування вбачається, що відповідно до відібраних пояснень від ОСОБА_1 17.11.2025 до 23 год 59 хв не повернувся з лікування в тимчасове місце розташування військової частини НОМЕР_1 у зв`язку із сімейними обставинами, рішення повернутися до військової частини 18.11.2025 солдат ОСОБА_1 прийняв самостійно(а.с.10-20)

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вина солдата ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, повністю доведена.

Водночас суд, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, керується вимогами ст. ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, а також враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальностіі обмежитись усним зауваженням.

Отже беручи до уваги характер та обставини вчиненого правопорушення, яке хоча і містило в собі ознаки об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11КУпАП, але внаслідок конкретних обставин не відповідало тій суспільній небезпечності, яка є типовою для цього виду правопорушення, а також те, що ОСОБА_1 самостійно повернувся до місця розташування підрозділу, свою вину визнав та продовжив несення військової служби, суд вважає за необхідне закрити провадження за малозначністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.9, 22, 256, 278, ч. 3 ст. 172-11Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення,

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю скоєного, обмежившись усним зауваженням та закрити провадження у справі.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Сумський районний суд Сумської області.

Суддя Л.М.Гончаренко