ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 рокуСправа № 495/8831/25
Номер провадження 3/495/2834/2025

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Волкова Ю.Ф., розглянувши матеріали, що надійшли від Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , за п`ятою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - Кодекс),

встановила:

19.11.2025 до суду надійшли вказані адмінматеріали.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 513026 від 14.11.2025 ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення із таким формулюванням: 14.11.2025 о 16:20 год. по вулиці Лікарняна, село Старокозаче, повторно протягом року, керував автомобілем без посвідчення водія відповідної категорії, тобто не маючи права керувати таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1.а Правил дорожнього руху України.

У судові засідання 24.11.2025, 17.12.2025 ОСОБА_1 не з`явився; про дату, час, місце судового розгляду належно повідомлений під час оформлення адмінматеріалів; шляхом направлення тексту судової повістки у вигляді смс повідомлення; про поважність причин неявки або відкладення розгляду справи суду не заявив.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За правилами статті 268 Кодексу, суд дійшов висновку про можливість судового розгляду за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідальність за частиною п`ятою статті 126 Кодексу за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, вчинене повторно протягом року.

Вина правопорушника у вчиненні адміністративного правопорушення за частиною четвертою статті 126 Кодексу підтверджується матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 513026 від 14.11.2025, яким зафіксовано дату, час, місце події; рапортом, яким зафіксовано обставини виявлення правопорушника; рапортм; поясненнями особи, яка притягається до адміністратиної відповідальності,довідкою виданою начальником сектору АП майором поліції Зарембою Н. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 Кодексу.

Відповідно до санкції частини п`ятої статті 126 Кодексу, за зазначене правопорушення передбачена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами; суд вважає за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Вказаний вид покарання суд вважає справедливим, пропорційним, достатнім і співрозмірним характеру вчиненого адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 40-1 Кодексу, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно із пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн 60 коп., які підлягають стягненню на користь держави.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 27, 33-35, 36, 126, 221, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановила:

визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн (сорок тисяч вісімсот грн) з позбавленням права керування транспортним засобом на п`ять років.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір у сумі 605 грн 60 коп. (шістсот п`ять грн 60 коп.).

Згідно із статтями 307, 308 Кодексу штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу. У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання становить три місяці.

Суддя Ю.Ф. Волкова