САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/4206/25
Провадження №3/726/916/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2025 м. Чернівці

Суддя Садгірського районного суду м. Чернівці Асташев С. А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Управління патрульної поліції в Чернівецькій області ДПП НП України щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки за національністю, РНОКПП: НОМЕР_1 , що не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ВПО, проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

Згідно із відомостями у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 200381 від 07.12.2025, який складений щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП: «07 грудня 2025 року, приблизно о 01:00 в АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_1 вчинила щодо свого співмешканця ОСОБА_2 домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, виражалася нецензурною лайкою».

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала. Вказала, що у них виникло непорозуміння із ОСОБА_2 , просила суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні також підтвердив, що у них виникло непорозуміння із ОСОБА_1 , остання не вчинила неправомірних дій щодо нього. Просив її не карати, примирилися.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, зібрані у ній докази та надавши їм відповідну правову оцінку, доходжу такого висновку.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин по справі (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із вимогами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII від 07 грудня 2017 року. Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно із ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Статтею 3 цього ж Закону передбачено, що його дія поширюється на осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання.

На доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 200381 від 07.12.2025, який не є доказом вини, а лише містить виклад обставин, які повинні доводитись іншими доказами, долучено:

- письмові пояснення учасників події ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є взаємовиключними, адже кожен вказує у своїх поясненнях про вчинене домашнє насильство;

- форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 07.12.2025, яка є сумнівною, адже поліцейським визначено середній рівень небезпеки ОСОБА_1 , хоча у інших питаннях не зазначено про попередні факти насильства чи можливі подальші побоювання постраждалої особи за свою безпеку;

- терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії ЕТ № 100707 від 07.12.2025, яким заборонено ОСОБА_1 контактувати із ОСОБА_2 та зобов`язано ОСОБА_1 залишити місце проживання постраждалої особи до 17.12.2025.

Також до матеріалів справи долучено диск на якому наявні відеозаписи із нагрудних реєстраторів поліцейських, що фіксують обставини виїзду на виклик та оформлення матеріалів.

На відео із нагрудних реєстраторів поліцейських № 476057 та № 476055 зафіксовано як поліцейські приїжджають на виклик та їх зустрічає чоловік ОСОБА_2 . Останній повідомляє, що разом із співмешканкою ОСОБА_1 вживали алкогольні напої, однак співмешканка почала вести себе збуджено, а тому хотів викликати швидку, щоб лікарі їй щось вкололи але вони сказали спочатку викликати поліцію.

Пізніше поліцейські заходять на кухню де виявляють за столом ОСОБА_1 та малолітню дитину. Після розмови із співмешканцями поліцейські оформляють матеріали на обох за фактом вчинення домашнього насильства.

Аналізуючи докази у справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, доходжу висновку, що між сторонами (особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та потерпілим, що є співмешканцями) виник конфлікт, що не охоплюється складом та фабулою ст. 173-2 КУпАП.

Домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Домашнє насильство є правопорушенням із матеріальним складом, обов`язковою ознакою якого є настання відповідних суспільно-небезпечних наслідків у виді шкоди фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

У справах про психологічне домашнє насильства обов`язково необхідно встановлювати які саме негативні наслідки для психологічного стану постраждалої особи, перелічені у пункті 14 частини першої статті 1 Закону, настали внаслідок дій кривдника.

Сварка, яка до таких наслідків не призвела, не може кваліфікуватись як домашнє насильство.

З урахуванням викладеного, дії визначені у пункті 14 частини першої статті 1 Закону (психологічне насильство) становлять склад правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, лише за умови, що внаслідок їх вчинення така шкода настала (що може підтверджуватись відповідними медичними документами, висновком експерта). В іншому ж випадку (за відсутності таких даних) доказуванню підлягає реальність сприйняття відповідних дій кривдника постраждалою особою як таких, що посягають на їх безпеку чи безпеку третіх осіб, створюють емоційну невпевненість, нездатність захистити себе. Ці дані можливо встановити і на підставі пояснень постраждалої особи та кривдника, але вони обов`язково мають бути зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення (які саме дії, бездіяльність, висловлювання кривдника призвели до яких конкретно наслідків для постраждалої особи).

За відсутності таких даних доведеною вину особи у вчинені домашнього насильства у формі психологічного насильства вважати не можна.

Так само має бути доведене і фізичне насильство кривдника щодо постраждалої особи.

Належних та допустимих доказів вчинення неправомірних дій ОСОБА_1 щодо ОСОБА_2 матеріали справи не містять. На відео із нагрудних реєстраторів ОСОБА_1 перебуває у переляканому стані, особливо у момент коли починається повітряна тривога, пояснює свій стан пережитим стресом від обстрілів за час проживання у м. Харкові.

Матеріали справи не містять доказів та не зрозуміло як саме ОСОБА_2 , особа чоловічої статі міг почувати себе невпевненим та не здатним захиститися, враховуючи, що він є фізично сильнішим та теж брав участь у конфліктній ситуації, вчиняв дії щодо ОСОБА_1 та за що на нього також було складено протокол про адміністративне правопорушення. Також фактично ОСОБА_2 вказував поліцейським, що лише хотів, щоб ОСОБА_1 госпіталізували, пояснюючи це тим, що вона має певні проблеми із психічним здоров`ям, які посилюються під впливом вжитого алкоголю.

Варто зауважити і те, що після приїзду поліцейських ОСОБА_1 не вела себе агресивно та лише вказала на певні непорозуміння із своїм співмешканцем.

Як вбачається з досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, застосування психічного та фізичного насильства з боку ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_2 ґрунтується виключно на поясненнях останнього.

Об`єктивно підтвердити вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 щодо ОСОБА_2 не видається можливим, оскільки інших належних та допустимих доказів на підтвердження доводів ОСОБА_2 суду не надано

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи.

За таких обставин доходжу висновку, що матеріалами справи не доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а тому керуючись принципами презумпції невинуватості, враховуючи диспозитивність суду, вважає за необхідне закрити провадження у даній справі, на підставі п.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 173-2, 247, 251, 284, 280 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Садгірський районний суд м. Чернівці протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

СуддяС. А. Асташев