Справа № 519/2321/25 Провадження № 3/519/393/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.12.25 м. Південне

Суддя Південного міського суду Одеської області Лемець С.П., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП № 4 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство України, паспорт НОМЕР_1 ,

місце проживання: АДРЕСА_1 ,

місце роботи, посада:

за, ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

05.10.2025 о 10:20 год в Одеській обл., м. Південне, просп. Миру, буд. 27, ОСОБА_1 керував транспортним засобом електричним трициклом Corso, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводився із застосуванням приладу Alcotest Drager 0872, результат огляду 0,96 проміле. З результатом огляду ОСОБА_1 погодився під відео запис, який зафіксовано на бодікамеру №000777.

По цьому факту був складений протокол про адміністративне правопорушення серія № ЕПР1 № 474022 від 05.10.2025 у відношенні ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, чим порушив п. 2.9 ПДР.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Поляков О.О. заперечив щодо винуватості свого підзахисного, підтримав раніше надані стороною захисту письмові пояснення, просив провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно письмових пояснень представника ОСОБА_1 жодних ознак, які вказували б на наявність у нього відповідного стану, у поведінці не простежувалося. На відеозаписі з бодікамери, наданому суду працівниками поліції, не фіксується ані рух автомобіля, ані момент зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 . Відеозапис з місця події розпочинається з моменту повідомлення причини зупинки транспортного засобу та висунення звинувачень працівником поліції, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Однак, до матеріалів справи не було долучено зазначеного рішення уповноваженого органу державної влади про обмеження чи заборону руху. Надане відео не дає можливості суду у повній мірі дослідити обставини справи щодо керування особою транспортним засобом та моменту його зупинки, а відтак, не може бути достатнім доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 не було роз`яснено порядку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто того, яким чином має проводитись такий огляд. Поліцейським також не було повідомлено останньому права, передбачені ст. 268 КУПАП, зокрема, право на захист, в силу того, що він не є юридично обізнаним у процедурі проведення медичного огляду та складенні протоколу про адміністративне правопорушення, хоча останній неодноразово наполягав на залученні адвоката, однак йому було відмовлено. Права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, були роз`яснені особі лише після проходження огляду на драгері, що також є порушенням. У зв`язку з вищезазначеним неможливо встановити наступні обставини: чи були законні підстави для зупинки транспортного засобу; чи було роз`яснено ОСОБА_1 можливість та порядок проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я; чи було роз`яснено права ОСОБА_1 , а також наслідки відмови у проходженні тесту на драгері та огляду у медичному закладі. Таким чином, порушення, допущенні при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та проведенні огляду на наявність стану алкогольного сп`яніння, свідчать про недотримання порядку його проведення, а тому, на підставі ч. 5 ст. 266 КУпАП, результати такого огляду повинні бути визнані недійсними. Вказані норми закону мають імперативний характер, а тому, порушення зазначеного порядку, зокрема, послідовності його проведення або не проведення у точній відповідності з законом, тягне за собою недійсність результатів такого огляду. Долучений до матеріалів справи Результат проведеного 05.10.2025 тестування є нечітким, а відтак неможливо встановити усю необхідну інформацію стосовно періоду останнього калібрування. Таким чином, оскільки, невідомо, скільки часу минуло з моменту останнього калібрування приладу «Alcotest Drager 0872», за допомогою якого здійснено огляд на стан алкогольного сп`яніння, до моменту проведення працівником поліції його огляду, неможливо стверджувати, що результати такого огляду є належним доказом вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, медичний прилад «Alcotest Drager 0872» відсутній у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення та не внесений в перелік спеціальних технічних засобів, дозволених для використання на території України. Наказом МОЗ № 95, від 10.02.2010 про регулювання питання державної реєстрації (перереєстрацію) медичних виробів та внесення змін у реєстраційні матеріали було встановлено Перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення. Даним Наказом врегульовано питання використання Приладів електродіагностичних Drager Safety AG, Alcotest 7410 Plus com, Alcotest 6510, Alcotest 6810, свідоцтво про реєстрацію: № 7261/2007, від 10.02.2010. Наказом регулюється також питання реєстраційної процедури зазначених приладів: вимога щодо перереєстрації на 5 років, у зв`язку з закінченням терміну дії свідоцтва про державну реєстрацію та зміною назви виробу. Отже, строк дії Свідоцтва: № 7261/2007, від 10.02.2010 сплив 10.02.2015. Наказ МОЗ № 95 «Про затвердження Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху» від 01.03.2010 № 33 втратив чинність на підставі Наказу Міністерства внутрішніх справ № 1052 від 26.12.2018. Саме даним Наказом було встановлено Перелік технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, а саме вищезазначених: газоаналізатора «AlcoQuant 6020»; газоаналізатора «Alcotest 6510»; газоаналізатора «Alcotest 6810»; газоаналізатора «Alcotest 7410 Plus com». Відповідно до матеріалів справи дії працівника поліції, який складав протокол відносно водія не відповідають встановленим законом вимогам, оскільки в матеріалах справи відсутнє свідоцтво про калібрування засобу вимірювальної техніки «Alcotest Drager 0872», тому роздруківку результату проведеного огляду необхідно визнати недопустимим доказом, а справу про адміністративне правопорушення відносно останнього закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу та події адміністративного правопорушення. З наведеного вбачається, що технічне обслуговування (перевірка калібровки) газоаналізатору «Alcotest 0872» має проводитись кожні 12 місяців, згідно з вимогами інструкції з експлуатації даного технічного засобу, оскільки відповідне передбачено Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який регулює відносини, що виникають в процесі провадження метрологічної діяльності. Окрім того, згідно з інформацією, зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, серії ЕПР1 № 474022, огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу Alcotest Drager 0872, проте до матеріалів справи долучено свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, а саме Газоаналізатора «Alcotest 6810», а так само, в Акті огляду на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів вказано, що огляд здійснювався за допомогою «Alcotest 6810». В матеріалах справи відсутній сертифікат налаштування (калібрування) алкотестера «Drager 0872» та свідоцтво про повірку саме цього засобу вимірювальної техніки. У матеріалах справи відсутні також документ, що підтверджує проходження інспектором відділення поліції № 4 (м. Южне) Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Рудковським С.А. навчання по використанню та експлуатації приладу «Драгер Алкотест 0872», документ, що підтверджує ознайомлення інспектора з керівництвом експлуатації приладу Драгер Алкотест 0872.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

В рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зі змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №18 від 19.12.2008, при розгляді адміністративних справ, зокрема ст.130 КУпАП, суди мають враховувати положення правових норм, у яких визначено поняття «транспортні засоби», зокрема, ст.121 КУпАП, п.1.10 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №13-06 (далі - ПДР України).

Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій, серед іншого, зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Згідно пункту 1.10 ПДР України, транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Даний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування.

Механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Таким чином, як вбачається з вищенаведених термінів, поняття «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб» можна трактувати як два різні поняття: в широкому - транспортний засіб, в тому числі і електроскутер, і в вузькому - механічний транспортний засіб.

У постанові Верховного Суду по справі №127/5920/22 від 15.03.2023, касаційна інстанції зазначила, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ст. 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Пункт 2.9 ПДР України передбачає, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що провина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого, ч.1 ст. 130 КУпАП повністю доведена та підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 474022 від 05.10.2025; тестуванням на алкоголь до зазначеного протоколу, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з яких вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння; рапортом капітана поліції Рудковського С. від 06.10.2025; довідкою до матеріалів адміністративної справи ЕПР1 № 474022 від 05.10.2025, відеозаписом з місця події.

Суд критично оцінює позицію сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не мав ознак сп`яніння, відсутні докази руху та зупинки транспортного засобу, немає доказів одностороннього руху, ОСОБА_1 було відмовлено у залученні адвоката, оскільки вказані обставини спростовуються матеріалами справи, зокрема відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що на запитання чому рухаєтесь по зустрічній смузі руху, ОСОБА_3 , що йому потрібно в аптеку. З відеозапису також вбачається, ОСОБА_1 погодився з результатами огляду на стан сп`яніння, про що власноручно підписався в протоколі про адміністративне правопорушення, в тому числі і про те, що йому роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, а також поставив свій підпис про те, що зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені дані є правильними, будь-які заяви щодо необхідності отримання правової допомоги на відео та в матеріалах справи відсутні. У акті огляду зазначено виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, почервоніння шкіри обличчя.

Тестування на алкоголь проводилось засобом вимірювальної техніки ALCOTEST «6810» заводський № АRBL-0872 і в матеріалах справи наявне свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки (чинне до 15.10.2025), а тому заперечення сторони захисту в цій частині суд визнає необґрунтованими.

Суд вважає, що зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами. Так, вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст.40 Закону України "По національну поліцію".

Норми законодавства про адміністративні правопорушення (КУпАП) не містять вимог щодо порядку фіксації факту керування порушником транспортними засобами або наслідків відхилення від вимог внутрішньовідомчих інструкцій, а тому ця обставина має доводитись за загальними вимогами щодо доказів (стаття 251 КУпАП).

Таким чином, відеозапис, який приєднаний до протоколу про адміністративне правопорушення у справі, сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації, тому є належним та допустимим доказом.

Також суд звертає увагу, що згідно з п. 6 розділу ІІ Інструкції огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Тобто залучення свідків є обов`язковим елементом дотримання процедури огляду на стан сп`яніння лише в тому випадку, коли у працівників поліції відсутня технічна можливість здійснювати відеофіксацію огляду.

Оскільки матеріали справи містять відео фіксацію подій, що мали місце 05.10.2025, то залучення свідків не вбачалося обов`язком.

Що стосується інших тверджень представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, то згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ("Серявін та інші проти України", № 4909/04, від 10.02.2010).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

У даній справі суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування "поза розумним сумнівом", сформульований у рішеннях ЄСПЛ.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень за ч.1 ст. 130 КУпАП, доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушень і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на її користь, оскільки докази винності особи одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Суд також звертає увагу на те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком, оскільки воно безпосередньо загрожує безпеці учасників дорожнього руху, може призвести до серйозних наслідків для життя, здоров`я та майна громадян. Дорожньо-транспортні пригоди, спричинені такими порушеннями, часто стають причиною трагедій, які залишають глибокий слід у житті постраждалих та їхніх родин.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння є доведеним, а відтак є доведеною і його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

Відповідно до ст. 33 КУпАП суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Доказів того, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності або того, що передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП покарання буде становити для нього надмірний тягар, суду надано не було та в судовому засіданні не встановлено.

Таким чином ОСОБА_1 необхідно визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись, ч.1 ст.130 КУпАП, статтями 283-284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративне стягнення у виді однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Реквізити для сплати штрафу, Одержувач: ГУК в Од.обл./Одеська обл./21081300; ; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); р/р (IBAN) UA0015001; код класифікації доходів бюджету: 21081300; Після сплати штрафу оригінал квитанції необхідно надати до суду.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн.

Реквізити для сплати судового збору. Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (код ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA0026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106. Після сплати судового збору оригінал квитанції необхідно надати до суду.

Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом 10-ти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуть до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього Кодексу до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Південний міський суд Одеської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Сергій ЛЕМЕЦЬ