ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/3305/25 Справа № 243/6254/25 Суддя у 1-й інстанції - Соловйова О. О. Суддя у 2-й інстанції - Стародуб О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Стародуб О.Г., при секретарі Кучевасовій А.В., за участю захисника Прокопцева С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Прокопцева С.В. на постанову судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 жовтня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та призначене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови, 07.07.2025 року о 23 год. 20 хв. Краматорський р-н, с-ще Билбасівка, вул. Річкова, біля буд. 31, гр. ОСОБА_1 керував т.з. Honda Tact AF-30, р.н. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки т.з. із застосуванням спеціального тех. приладу газоаналізатор Alcotest Drager 7510. Результат 0,27‰. Тест №265. Від керування т.з. відсторонено, т.з. дорожньому руху не перешкоджає. Велась відеофіксація на боді камеру Motorola Solutions VB 400 №472711, відеореєстратор 70 mai. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Прокопцев С.В. просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі. Вважає, що суд не повно з`ясував обставини справи, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також підстав правомірності його зупинки. Звертає увагу на те, що протокол підписаний ОСОБА_1 під впливом присутності поліцейських, що не свідчить про згоду останнього з протоколом. Зауважує про те, що долучений до матеріалів справи відеозапис не є безперервним, що суперечить вимогам «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису» затверджену наказом МВС № 1026 від 18.12.2018р., тому не може бути визнаний допустимим доказом у справі. Вказує на порушення порядку огляду, оскільки ОСОБА_1 не направляли до закладу охорони здоров`я та не відсторонили від керування транспортним засобом. Зазначає, що підпис ОСОБА_1 у роздруківці приладу Драгер свідчить не про згоду з результатами тесту, а про «ідентичність показань на екрані та роздруківці». Наголошує, що ОСОБА_1 не інструктували, як необхідно продувати прилад, а тому ставить під сумнів результат огляду. Вказує на відсутність у ОСОБА_1 зовнішніх ознак сп`яніння. Вважає, що враховуючи похибку технічного приладу, відсутність інструктажу щодо продування приладу та норми міжнародного права, виявлені у ОСОБА_1 0,27 проміле є допустимою нормою.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме - керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, відповідно до п. 7 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка була затверджена спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

За змістом п.2.9 «а» ПДР України встановлено заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Вказаних вимог чинного законодавства ОСОБА_1 не виконав, що й призвело до вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт скоєння адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 підтверджуються наступними доказами.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії АБА № 094394 від 07.07.2025 року, згідно якого 07.07.2025 року о 23 год. 20 хв. Краматорський р-н, с-ще Билбасівка, вул. Річкова, біля буд. 31, гр. ОСОБА_1 керував т.з. Honda Tact AF-30, р.н. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки т.з. із застосуванням спеціального тех. приладу газоаналізатор Alcotest Drager 7510, результат 0,27‰, тест №265. Від керування т.з. відсторонено, т.з. дорожньому руху не перешкоджає. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відеозаписом до протоколу, на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, здійснення огляду на стан сп`яніння за допомогою Alcotest Drager та зафіксовано результат 0,27 проміле, з яким ОСОБА_1 погодився.

Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, хитка хода. Результат огляду на стан сп`яніння 0,27 ‰ із яким ОСОБА_1 згоден, що підтверджується його особистим підписом.

Роздруківкою тестування на алкоголь за допомогою «Alcotest 7510 Drager», прилад № ARFM-0323 тест № 265 від 07.07.2025 року, з якої вбачається, що 07 липня 2025 року о 23:34:14 протестовано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого виявлено 0,27 ‰, та яка містить підпис тестуємої особи.

Письмовими поясненнями ОСОБА_1 , з яких вбачається, що він 07.07.2025 року знаходячись в смт. Билбасівка сів за кермо свого мопеду Honda Tact AF-30, р.н. НОМЕР_1 , та поїхав до свого друга на день народження. Під час святкування він випив пива 0,5 л. Після чого він сів за кермо мопеду та під час руху побачив працівників поліції, вимкнув світло, щоб вони його не побачили, оскільки він їхав без мотошолому. Далі він поїхав без світла до своєї дівчини. Після того як він під`їхав до будинку своєї дівчини до нього підійшли працівники поліції. Свою вину визнає та зобов`язується більше такого не робити.

Копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в неавтоматичному режимі, серії БАА № 495926 від 07.07.2025 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, апеляційний суд вважає їх належним, допустимим та достовірним, а їх сукупність є достатньою щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В розумінні ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є не доказом, а джерелом доказів, тобто фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, в розумінні, є доказом у справі про адміністративне правопорушення. З огляду на справу, що розглядається, у протоколі містяться фактичні дані про час та місце вчинення правопорушення, особу правопорушника, про застосування технічних засобів для виявлення правопорушення. Тому протокол про адміністративне правопорушення є допустимим та належним джерелом доказів. А висновок про наявність складу правопорушення в діях особи відносно якої складено протокол, дійсно є уявленням особи, що склала протокол, про наявність правопорушення, яке в суді повинно бути підтверджено відповідними доказами.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі і самому протоколу про адміністративне правопорушення, здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції поклав не лише протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , а в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).

Протокол про адміністративне правопорушення у справі складений уповноваженою на те особою з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, а викладені в ньому відомості відповідають фактичним обставинам справи, які були встановлені належними, допустимими та достатніми доказами. Протокол власноруч підписаний ОСОБА_1 .

Підстави для визнання протоколу недопустимим доказом у суду відсутні.

Долучений до матеріалів справи відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівниками поліції за допомогою наявних у них технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення і жодних сумнівів своєї достовірності у суду апеляційної інстанції не викликає.

Доводи апеляційної скарги, що відеозапис не є безперервним, що суперечить вимогам «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису» затверджену наказом МВС № 1026 від 18.12.2018р., тому не може бути визнаний доказом у справі, також є неслушними за таких підстав.

Відповідно до п. 5 вказаної Інструкції, як наголошено в апеляційній скарзі, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Вказана вимога передбачає саме ведення безперервного запису, а не долучення такого відеозапису до матеріалів справи. Є логічним, що у справі про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП інтерес представляє певний проміжок часу з відображенням фактичних обставин справи, та також є логічним недоцільне дослідження судом всього часу несення чергування працівниками поліції від початку увімкнення відеореєстратора до завершення чергування, коли мова йде тільки про час огляду особи на стан сп`яніння.

Апеляційний суд зазначає, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне.

На долученому до протоколу відеозапису відображено, що ОСОБА_1 неодноразово підтвердив факт керування транспортним засобом та факт вживання алкоголю 0,5 л. пива, здійснення огляду на стан сп`яніння за допомогою Alcotest Drager та зафіксовано результат 0,27 ‰, з яким ОСОБА_1 погодився.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що протокол підписаний ОСОБА_1 під впливом присутності поліцейських, а підпис у роздруківці приладу Драгер свідчить не про згоду з результатами тесту, а про «ідентичність показань на екрані та роздруківці» на увагу не заслуговують, оскільки всі дії ОСОБА_1 здійснювалися добровільно.

Доводи апеляційної скарги про незаконність зупинки транспортного засобу також не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 був зупинений під час дії комендантської години.

Твердження захисника про порушення порядку огляду, оскільки ОСОБА_1 не було запропоновано проїхати до медичного закладу не можуть бути взяті до уваги, оскільки останній погодився з результатом огляду на місці зупинки транспортного засобу.

Доводи апеляційної скарги про не відсторонення від керування транспортним засобом спростовуються оглянутим відеозаписом на якому ОСОБА_1 роз`яснено, що його відсторонено від керування та попереджено, що він може відкотити мопед додому.

Стосовно виказаних сумнівів з приводу правильності результату огляду апеляційний суд зазначає наступне.

Огляд ОСОБА_1 проведено за допомогою технічного приладу Drager Alcotest 7510 прилад № ARMF-0323.

Згідно наявного в матеріалах справи свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатор для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі «Alcotest 7510 OIML» № ARMF-0323 відповідає вимогам ДСТУ. Вказане свідоцтво чинне до 25 листопада 2025 року.

Огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проводився 07.07.2025 року, тобто в межах строку дії вказаного свідоцтва.

З оглянутого відеозапису вбачається, що огляд проведено з дотриманням Інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу приладу, ОСОБА_1 роз`яснено як правильно продувати прилад, отже доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не інструктували, як потрібно дихати є безпідставними.

Сумніви щодо достовірності результатів технічного засобу у апеляційного суду відсутні.

Що стосується доводів сторони захисту про необхідність дотримання судом європейського законодавства та що ОСОБА_1 не перебував в стані алкогольного сп`яніння з урахуванням положень Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, яка ратифікована УРСР 25 квітня 1974 року, то апеляційний суд вважає, що положення зазначеної Конвенції застосуванню, у даному випадку, не підлягають, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 8 пункту 5 Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, яка ратифікована Українською СРСР 25 квітня 1974 року, із змінами, внесеними Європейською угодою, якою доповнено Конвенцію про дорожній рух від 01 травня 1971 року, зі змінами та доповненнями, в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, які стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках - у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю в крові у відповідності до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

Наведена вище норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким настає алкогольне сп`яніння. Проте, Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0,25 мг у видихуваному повітрі, що й має місце в Україні, де встановлено мінімальний показник рівня алкоголю 0,2 ‰.

Відповідно до п. 7 Розділу Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, станом сп`яніння є результат спеціального технічного засобу з цифровим показником більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Пунктом 4 розділу ІІ Інструкції визначено, що огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Так, відповідно до технічних характеристик приладу «Drager Alcotest 7510» допустима похибка під час експлуатації в робочих умовах для масової концентрації алкоголю у видихуваному повітрі становить +/- 0,03 проміле - у діапазоні від 0 до 0,4 мл/г.

З огляду на те, що у ОСОБА_1 виявлено 0,27 проміле алкоголю, що, навіть з урахуванням похибки для технічного приладу «Drager Alcotest 7510», перевищує допустиму кількість алкоголю в організмі, у суду відсутні підстави вважати, що такий цифровий показник може бути викликаний похибкою.

Отже, оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, апеляційний суд вважає їх належним, допустимим та достовірним, а їх сукупність є достатньою щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які б спростовували висновки судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.

Вид і розмір адміністративного стягнення суддею визначені відповідно до вимог ст. 33 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Прокопцева С.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 жовтня 2025 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя