ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1774/25 Номер провадження 33/814/862/25Головуючий у 1-й інстанції Подмаркова Ю. М. Доповідач ап. інст. Захожай О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Захожай О.І.

при секретарі Гонта М.В.

за участю:

особи, відносно якої складено протокол- ОСОБА_1

захисника адвоката Кравчуна Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника-адвоката Кравчуна Д.В., поданої в інтересах особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 , на постанову судді Подільського районного суду м.Полтави від 08 серпня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Нові Санжари Полтавського району Полтавської області, громадянина України, працюючого слюсарем в філії "Будівельно-монтажна фірма "Укргазпромбуд", проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення - штрафу у розмірі 17 000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 23.04.2025, о 00 год. 44 хв., в м. Полтаві, по вул. Охтирський Шлях, керував транспортним засобом ВАЗ 21070, реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 7510 прилад ARLM-0457 результат: 2,33‰, тест 439 із застосуванням технічних записів відеозапису, а саме бодікамери 470494 та 470873 згідно постанови КМУ 1103 від 17.12.2008, із змінами від 20.01.2023, внесеними постановою КМУ 51, та згідно ст. 266 КУпАП без залучення свідків.

З постановою не погодився адвокат Кравчун Д.В. та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі на підставі п.4 ч.1 ст.247 КУпАП, за обставин вчинення дії в стані крайньої необхідності.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що суд першої інстанції в порушення вимог КПК України належним чином не з`ясував обставин справи, оскільки викладені в постанові суду висновки про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не грунтуються на доказах, що містяться в матеріалах справи та не відповідають фактичним обставинам.

Стверджує, що ОСОБА_1 їхав до місця перебування своєї родини, щоб забезпечити їх евакуацію та надати допомогу, тобто дії були спрямовані виключно на захист родини в умовах реальної загрози та були вчинені в стані крайньої необхідності.

В судове засідання, призначене на 11-00 год. 19 грудня 2025 року учасники, будучи належним чином повідомленими про дату та час судового засідання, не з`явились, попередньо надіславши клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що узгоджується з вимогами ст. 294 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, врахувавши надані учасниками пояснення, на підтримання доводів апеляційної скарги, переглянувши відеозапис події та дослідивши інші докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає в разі як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ст. 266 КУпАП передбачено, особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Суддя місцевого суду вказаних вимог закону дотримався та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України. Висновок судді ґрунтується на об`єктивних даних, що маються у справі та були досліджені в судовому засіданні.

Диспозиція ч.1 ст.130 КпАП України передбачає відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.9 (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №309143 від 23.04.2025, ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (а.с.1).

Факт сп`яніння ОСОБА_1 підтверджується тестуванням на алкоголь із застосуванням приладу Alcotest Drager 7510, результат вимірювання вказав про наявність етилового спирту у видихуваному повітрі в кількості 2,33 % проміле (а.с.3).

З наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, які забезпечували безпеку на одній з вулиць м.Полтави, в зв`язку із обстрілом країною агресором.

В ході спілкування з працівником поліції у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано останньому пройти огляд за допомогою приладу Drager Alcotest 7510 на місці зупинки транспортного засобу або ж в медичному закладі, на що ОСОБА_1 погодився та пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння-результат 2,33%. З результатом погодився.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення від 23.04.2025 серії ЕПР1 № 309143, в якому викладено обставини правопорушення (а.с. 1); карткою обліку адміністративного правопорушення від 23.04.2025 (а.с. 2); результатами проведеного 23.04.2025, о 00 год. 50 хв., тесту за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 7510, прилад ARLМ-0457, результат огляду на стан сп`яніння позитивний, 2,33‰ (а.с. 3); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який проведений за допомогою Alcotest 7510 ARLМ-0457, у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, результат огляду на стан сп`яніння позитивний, 2,33 ‰ (а.с. 4); довідкою ВАП УПП в Полтавській області від 23.04.2025; довідкою ВАП УПП в Полтавській області від 23.04.2025 про те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_3 , категорії А1, А, В, С. (а.с. 6); відеозаписами (а. с. 7-8).

Підстави ставити під сумнів вказані докази відсутні, оскільки ці докази є об`єктивними, відповідають вимогам ст.251 КпАП України, узгоджуються між собою і нічим не спростовані.

Положеннями п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ №1452/7356 від 09.11.2015 року передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення складено у відповідності до вимог ст.256 КпАП України, під час його складання істотних порушень, що тягли б за собою визнання доказів недопустимими, працівниками поліції допущено не було.

Щодо доводів апелянта про необхідність закриття провадження за п.4 ч.1 ст.247 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 необхідно було рятувати та евакуювати родину, суд вважає за необхідне зауважити наступне.

Відповідно до статті 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Відхиляючи доводи адвоката Кравчуна Д.В. про можливість звільнення від відповідальності ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що перебування саме у такому стані не доведено.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, які відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Судова практика Верховного Суду у справах з подібними правовідносинами зазначає про те, що у разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини, але стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам. Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема, не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій» (постанова від 21.12.2018 у справі №686/5225/17).

Доказів на підтвердження того, що небезпека не могла бути усунена в іншій спосіб, аніж поїздка у стані алкогольного сп`яніння стороною захисту не надано.

Керування в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху.

Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням.

Водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Враховуючи наведене вище, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції та мають формальний характер, спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, а тому, апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, а постанова суду залишається без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Кравчуна Д.В., подану в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Подільського районного суду м.Полтави від 08 серпня 2025 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду О.І. Захожай