ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/3392/25 Справа № 185/4488/25 Суддя у 1-й інстанції - Чернявська І. Г. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2025 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено за ст. 173 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 гривень, також стягнуто судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок на користь держави.

Згідно з постановою суду першої інстанції, 11 квітня 2025 року близько 10 год. 30 хв. гр. ОСОБА_1 , перебуваючи у громадському місці, а саме на подвір`ї модульного містечка для переселенців, розташованого по вул. Войнової 7А м. Павлоград висловлювався грубою нецензурною лайкою в бік гр. ОСОБА_2 чим порушив громадський порядок та спокій громадян. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову суду першої інстанції в частині стягнення з нього на користь держави судового збору.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку, зазначає, що 02.09.2025 отримав постанову суду, з якої йому стало відомо про стягнення з нього на користь держави судового збору, оскільки він не є юридично обізнаною особою та через скрутне матеріальне становище звернувся за безоплатною правовою допомогою для складання апеляційної скарги, проте захисник за призначенням не надав належної допомоги, що змусило його повторно звернутися до центру з надання правничої допомоги і лише 19 листопада 2025 року він зміг отримати належну правничу допомогу. Вважає ці обставини поважними причинами пропуску строку, які перешкодили йому своєчасно звернутися з апеляційною скаргою.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що є особою з інвалідністю ІІ групи безстроково, тому відповідно до Закону України Про судовий збір є звільненим від сплати судового збору. Проте суд першої інстанції помилково стягнув з нього на користь держави судовий збір, розмір якого є значним для нього, враховуючи що він отримує соціальну допомогу, є внутрішньо переміщеною особою та має інвалідність. При цьому кваліфікацію своїх дій за ст. 173 КУпАП та застосоване до нього адміністративне стягнення у виді штрафу ним не оскаржується.

Позиції учасників апеляційного процесу.

В судове засідання учасники провадження не з`явилися, повідомлені належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду, клопотань про відкладення судового засідання не подавали, що відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду без їх участі. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив провести її розгляд за його відсутності.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування

практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Скорик проти України» Європейський суд з прав людини нагадав, що відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені ст. 6 Конвенції. Мають бути враховані особливості провадження, що розглядається, та сукупність проваджень, що здійснювались у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них.

Розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає обґрунтованими його доводи щодо поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження та такими, що знайшли своє підтвердження в матеріалах провадження. За таких обставин, враховуючи вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, для забезпечення його права на апеляційне оскарження рішення суду, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання та поновлення строку апеляційного оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, доходить таких висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

За вимогами ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Правильність встановлених фактичних обставин правопорушення, правова кваліфікація дій ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП, а також вид та розмір накладеного на нього адміністративного стягнення в апеляційній скарзі не оскаржуються, у зв`язку з чим апеляційним судом не перевіряються.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до його непогодження з рішенням суду в частині стягнення з нього судового збору в розмірі 605,60 гривень.

За вимогами ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема особи з інвалідністю I та II груп.

Як слідує з матеріалів провадження, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи безстроково, що підтверджується долученою копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ №062412 від 05.08.2019.

За таких обставин, апеляційний суд вважає слушними доводи апеляційної скарги, що оскільки ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи, то відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняється від сплати судового збору.

Разом з тим, суд першої інстанції залишив вказані обставини поза увагою та помилково стягнув з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанову суду першої інстанції слід змінити, виключивши з її резолютивної частини рішення суду про стягнення судового збору.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити та поновити йому строк апеляційного оскарження постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2025 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП змінити.

Виключити з резолютивної частини постанови рішення суду про стягнення судового збору з ОСОБА_1 .

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун