Провадження №: 3/752/8021/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2025 м. Київ

суддя Голосіївського районного суду міста Києва Бушеленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли

відУправління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції
пропритягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП
відносно ОСОБА_1 дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 адреса проживання АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1

ВСТАНОВИВ:

16.09.2025 близько півночі у м. Києві по вул. Португальській, 2-А громадянин Республіки Азербайджан, який має посвідку на постійне проживання в Україні ОСОБА_2 , повторно протягом року керував транспортним засобом, зокрема рухався за кермом автомобіля ВАЗ 217030, державний номерний знак НОМЕР_2 , як особа, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Своїми діями ОСОБА_3 порушив п. а п. 2.1 Правил дорожнього руху та двічі вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Так, ч. 5 ст. 126 КУпАП установлено адміністративну відповідальність у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого за повторне протягом року вчинення одного з правопорушень, передбачених ч. 2-4 ст. 126 КУпАП, зокрема і керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Подія та склад адміністративного правопорушення та наявність вини у діях ОСОБА_4 доводяться поданими уповноваженим органом матеріалами, де містяться:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 455174 від 16.09.2025, складений відносно ОСОБА_4 за порушення ч. 5 ст. 126 КУпАП, який за формою та змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України від 06.11.2015 № 1376 (надалі по тексту Інструкція № 1376);

- картка обліку адміністративного правопорушення;

- відомості з інтегрованої інформаційно-пошукової системи Міністерства внутрішніх справ України АРМОР розділу адмінпрактика щодо притягнення ОСОБА_4 04.07.2025 до адміністративної відповідальності у виді штрафу за ч. 2 ст. 126 КУпАП відповідно до постанови від 04.07.2025 серії ЕНА № 5135591;

- довідка Управління патрульної поліції у місті Києві про повторність вчинення адміністративного правопорушення;

- відеозаписи з нагрудних камер працівників патрульної поліції, вміщені на лазерний компакт-диск, які були досліджені судом (суддею) під час судового засідання на робочому комп`ютері.

Наявними матеріалами підтверджується, що при складанні протоколу особу ОСОБА_4 установлено на підставі його особистих пояснень і посвідки на постійне проживання в Україні, роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, повідомлено про те, що розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності відбудеться у Голосіївському районному суді міста Києва за викликом. Цей протокол ОСОБА_5 підписав без зауважень щодо порядку та/або змісту його оформлення.

20.10.2025 захиснику Маммадова С. забезпечено право на ознайомлення з матеріалами справи в суді.

05.11.2025 особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисник в судове засідання не з`явилися.

05.11.2025 за клопотанням захисника від 04.11.2025 судове засідання було відкладено на 25.11.2025.

24.11.2025 від захисника на офіційну електронну скриньку суду надійшло клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення та клопотання про долучення доказів.

25.11.2025 у судове засідання ОСОБА_5 не з`явився, про причини своєї неявки суд не сповістив, хоча про дату, час і місце розгляд справи повідомлявся завчасно і викликався до суду повісткою.

Захисник ОСОБА_4 адвокат Шапошник Є.В. подав клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, проте участь захисника о 14-й годині в режимі відеоконференцзв`язку не видалося за можливе забезпечити через технічні перепони, зумовлені відключенням централізованого електропостачання, що мало місце через нищення країною-агресором інфраструктурних об`єктів в Україні.

Виходячи з положень ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 126 цього Кодексу при розгляді справи про адміністративне правопорушення не є обов`язковою, а тому, враховуючи наявність в матеріалах справи клопотання, в якому захисник виклав свою позицію по суті справи, зважаючи на те, що судове засідання вже відкладалося, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності повторно до суду не прибула та не клопотала про відкладення судового засідання, не заявила про своє бажання бути особисто присутньою в суді з метою надання пояснень, приймаючи до уваги обмеженість процесуальних строків як розгляду справи, так і накладення адміністративного стягнення, суд (суддя) дійшов висновку про доцільність розгляду справи по суті з ухвалення судового рішення за відсутності як ОСОБА_4 , так і його захисника.

У клопотанні про закриття справи захисник просить справу закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення. Відповідно до тексту клопотання доводи захисника зводяться до наступного:

- сторона захисту заперечує наявність у діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення;

- під час документування адміністративного правопорушення стосовно ОСОБА_4 з боку поліцейських відбулося грубе порушення чинного законодавства;

- поліцейський склав не ідентичні примірники протоколу (у примірнику, який надійшов до суду у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення дописано рукописний текст ч. 2 ст. 126 КУаАП (04.07.2025) і це не писав своєю рукою ОСОБА_5 , тоді як у примірнику протоколу, який отримав ОСОБА_5 такий напис відсутній. Тобто, поліцейський здійснив додатковий запис у протоколі після вручення одного примірника ОСОБА_6 , що є грубим порушенням вимог п. 7 розділу ІІ Інструкції № 1376, у зв`язку з чим протокол є неналежним доказом;

- фабула протоколу не містить згадувань про повторність, а тому не відповідає диспозиції ч. 5 ст. 126 КУпАП;

- відеозапис не є належним та допустимим доказом, оскільки не вівся безперервно і, на думку захисту, поліцейськими навмисно був видалений фрагмент відеозапису, де ОСОБА_5 намагався повідомити про бажання скористатися правничою допомогою та послугами перекладача;

- довідка про повторність складена капітаном поліції Василенко Юлією, яка безпосередньо не подавала матеріали для розгляду в суді. У довідці відсутня інформація про отримання (неотримання) ОСОБА_7 посвідчення водія за місцем його проживання, а також інформація про прийняте рішення у справі про адміністративне правопорушення;

- поліцейські позбавили ОСОБА_4 правом скористатися юридичною допомогою адвоката та послугами перекладача;

- суддя не має права самостійно вишукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

До клопотання про долучення доказів приєднано світлокопію примірника протоколу про адміністративне правопорушення, який отримав ОСОБА_8 .

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши заперечення захисника, наявні докази у сукупності з відеозаписами з нагрудних камер патрульних поліцейських, суд (суддя) не установив передумов для констатації істотних порушень процедури оформлення протоколу про адміністративне правопорушення та/або прав ОСОБА_4 та вважає, що установлення події та складу адміністративного правопорушення відбулося в цілому відповідно до приписів ст. 266 КУпАП та вимог Інструкції № 1376.

Так, з переглянутих відеозаписів вбачається, що 16.09.2025 о 00:07, тобто у період дії комендантської години, автомобіль ВАЗ 217030 під`їжджає до організованого блокпосту по вул. Португальській, 2-А у м. Києві. За кермом цього автомобіля перебуває громадянин ОСОБА_8 . При перевірці особи водія та реєстраційних даних на транспортний засіб працівниками поліції з`ясовано, що особа, яка перебуває за кермом, у 2025 році вже притягалася до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, є громадянином Азербайджану, має посвідку на постійне проживання в Україні, станом на 16.09.2025 не має посвідчення водія українського зразка, а тому є особою, яка не має права керування відповідним транспортним засобом і є такою, що вчинила адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повторно протягом року. ОСОБА_6 повідомляють про те, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП. При врученні протоколу особі роз`яснюються права, оголошується про те, що відповідальність визначатиметься судом, а справа про адміністративне правопорушення розглядатиметься у Голосіївському районному суді міста Києва за викликом.

Відповідно до Закону України № 2102-IX від 24.02.2022 Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні.

У подальшому неодноразово відбувалися продовження строку дії воєнного стану.

Згідно з наказом Київської міської військової адміністрації від 20.03.2023 за № 1 Про запровадження комендантської години на території міста Києва встановлено, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України Про Правовий режим воєнного стану, Указу Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 за № 2102-ІХ, Указу Президента України від 24.02.2022 за № 68/2022 Про утворення військових адміністрацій, Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2020 за № 573, враховуючи клопотання Коменданта міста Києва № 825/2313 від 20.03.2023 та з метою забезпечення здійснення заходів правового режиму воєнного стану вирішено запровадити комендантську годину на території міста Києва щоденно з 00 години 00 хвилин до 05 години 00 хвилин, починаючи з 26.03.2023.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2020 № 573 (Питання запровадження та здійснення деяких заходів правового режиму воєнного стану) затверджено порядок здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан.

Так, відповідно до п. 8 згаданого вище Порядку від 08.07.2020 № 573 під час дії комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування Збройні Сили, Держспецтрансслужба, Національна гвардія, Держприкордонслужба, Національна поліція, СБУ, ДФС, ДМС, ДСНС продовжують виконання своїх завдань відповідно до призначення та специфіки діяльності. На території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 35 Закону України Про національну поліцію визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.

Таким чином, враховуючи той факт, що зупинка автомобіля ВАЗ 217030 була здійснена 16.09.2025 о 00:07 на території м. Києва у період, на який уповноважений на те орган державної влади прийняв відповідне рішення про заборону руху транспортних засобів з огляду на запровадження комендантської години, суд (суддя) доходить до висновку, що поліцейські здійснили зупинку транспортного засобу, яким керував ОСОБА_5 в межах та на підставі повноважень, що передбачені п. 7 ч. 1 ст. 35 Закону України Про національну поліцію.

Слід зауважити, що захисник не заперечив перебування саме свого підзахисного за кермом вищевказаного автомобіля у ніч з 15.09.2025 на 16.09.2025.

З огляду на зміст відеозаписів та позицію захисника, факт керування ОСОБА_7 транспортним засобом є встановленим.

Щодо обставин повторності, суд (суддя) зазначає, що за відомостями, які вбачаються з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_5 є громадянином Республіки Азербайджан та тривалий час проживає на території України, адже має посвідку на постійне проживання, ідентифікаційний номер. Відомостей про наявність у ОСОБА_4 посвідчення водія, яке б було видане уповноваженими органами (установами) Держави Україна, до протоколу про адміністративне правопорушення не приєднано. Більше того, як встановлено працівниками поліції за відомостями баз даних Міністерства внутрішніх справ України ОСОБА_5 не здійснював обмін посвідчення водія, яке він отримав в Республіці Азербайджан, на посвідчення водія українського зразка.

При взаємодії з працівниками поліції ОСОБА_5 спілкувався російською мовою, що є однією з мов національних меншин в Україні та, в силу історичного контексту розвитку Держави Україна, є прийнятною для порозуміння.

Досліджені відеозаписи не містять фрагментів, які б вказували на те, що ОСОБА_5 не розумів, про що говорять працівники поліції, він не просив залучити перекладача та не вказував про бажання проконсультуватися з адвокатом, а його прохання не складати протокол про адміністративне правопорушення вказують на усвідомлення факту порушення ним Правил дорожнього руху в контексті керування транспортним засобом без наявності посвідчення водія, виданого в установленого законодавством порядку, а також на усвідомлення необхідності понесення стягнення у подальшому.

Відповідно до п. 30 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 особи, які тимчасово перебувають на території України, мають право на керування транспортними засобами за наявності міжнародного посвідчення водія та посвідчення водія іноземної держави, що не відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту, або у разі наявності посвідчення водія іноземної держави, що відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту.

Посвідчення водія іноземної держави, що належить особі, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну, дійсне на території України протягом 60 днів з дати видачі органами та підрозділами ДМС документів на постійне проживання в Україні і після цього підлягає обміну. Обмін таких посвідчень проводиться після проходження особою медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів (за винятком випадків, визначених пунктом 32 цього Положення).

Як вже встановлено судом (суддею) ОСОБА_5 є громадянином Республіки Азербайджан та має посвідчення водія, видане йому у Республіці Азербайджан 09.01.2017, яке дійсне до 09.01.2027.

Ні ОСОБА_5 , ні його захисник не представили суду для огляду це посвідчення, що давало б змогу з`ясувати, чи наявне на ньому написання всіх реквізитів латинською мовою, і чи дає воно право на керування легковими транспортними засобами.

У той же час, як слідує з довідки про повторність вчинення адміністративного правопорушення та відомостей інтегрованої інформаційно-пошукової системи Міністерства внутрішніх справ України АРМОР (розділу адмінпрактика) 04.07.2025 ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу за ч. 2 ст. 126 КУпАП відповідно до постанови від 04.07.2025 серії ЕНА № 5135591. Штраф сплачено ним 11.07.2025.

Частиною 2 ст. 126 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, за даними правоохоронних органів України ОСОБА_5 не має права керування транспортними засобами на території України, чого захисник або ж Маммадов С. не спростували.

Згідно з представленими доказами, ОСОБА_5 керував 04.07.2025 та 16.09.2025 транспортним засобом, як особа, яка не має права керування відповідним транспортним засобом, а тому він підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи загальні правила накладення стягнення, суд вважає за належне застосувати відносно ОСОБА_4 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімуми доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років.

Підстав для повернення протоколів про адміністративне правопорушення, так само як і підстав для закриття провадження у справі не встановлено.

Оплатне вилучення транспортного засобу у цьому провадженні не підлягає застосуванню, адже суду (судді) не представлені докази, які б дозволити установити наявність станом на час розгляду справи у ОСОБА_4 у власності транспортних засобів, тоді як за даними протоколу про адміністративне правопорушення від 16.09.2025 транспортний засіб ВАЗ 217030, державний номерний знак НОМЕР_2 належить ОСОБА_9 . Оплатне вилучення транспортного засобу, належного іншій особі, за вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_7 становитиме порушення права власності та посяганням на мирне володіння майном іншої, не причетної до правопорушення, особи.

У порядку ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України Про судовий збір з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на користь держави підлягає стягненню судовий збір (0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2025).

Проаналізувавши доводи захисника, суд (суддя) оцінює їх як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_7 адміністративної відповідальності за наявності підстав для її накладення.

Так, обставина того, що у бланку протоколу, який було видано ОСОБА_6 у графі для його пояснень з`явився напис ч. 2 ст. 126 КУпАП (04.07.2025) не є чинником, який прямо впливає на права та інтереси ОСОБА_10 . Цей напис і його поява не спростовують ні подію, ні склад адміністративного правопорушення і вони не вплинули на з`ясування фактичних обставин судом (суддею), можливість реалізації права на захист тощо.

У протоколі дійсно не вказано на повторність вчинення адміністративного правопорушення, а тому зауваження захисника у цій частині є слушними, проте суд (суддя) не оцінює цей фактор як такий, що становить собою підставу вважати протокол про адміністративне правопорушення неналежним і недопустимим доказом, адже кваліфікація діяння ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 126 КУпАП є правильною. Обставини повторності керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом мають місце в об`єктивній реальності. Довідка про повторність також вказує на правильність кваліфікації, а ході судового розгляду правильність такої кваліфікації не була спростована, а навпаки підтвердилася.

Представлені суду відеозапис визнаються належним та допустимим доказом. На відео дійсно має місце переривання відеозапису, проте на період складання протоколу про адміністративне правопорушення (документацію). У той же час приписи КУпАП не вимагають проведення відеофіксації процедури документування події адміністративного правопорушення за ст. 126 КУпАП на відео. Вимоги КУпАП про відеофіксацію стосуються лише процедури огляду водіїв та військовослужбовців на стан алкогольного сп`яніння.

Твердження захисника про те що, поліцейськими навмисно був видалений фрагмент відеозапису, де ОСОБА_5 намагався повідомити про бажання скористатися правничою допомогою та послугами перекладача, видаються домислами, які відповідають обраній лінії захисту.

При цьому, захисник не був позбавлений можливості звернутися з адвокатським запитом до Управління патрульної поліції у місті Києві для отримання повного відеозапису.

Зауваження про те, що довідка про повторність складена капітаном поліції Василенко Юлією, яка безпосередньо не подавала матеріали для розгляду в суді відхиляються, оскільки підстав вважати, що ОСОБА_11 не має повноважень на складання таких довідок, не вбачається і судом (суддею) презюмується правомірність дій старшого інспектора поліції Юлії Василенко, адже зворотного не доведено.

Також суд (суддя) вважає, що у довідці про повторність вчинення адміністративного правопорушення наявні достатні відомості про притягнення ОСОБА_12 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП 04.07.2025, адже таке притягнення відбулося на місці зупинки особою, уповноваженою застосування стягнення у цьому разі виступав уповноважений працівник поліції, який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5135591.

Інформація про отримання (неотримання) ОСОБА_7 посвідчення водія за місцем його проживання в матеріалах справи наявна (вказано, що він має посвідчення водія Республіки Азербайджан, видане 09.01.2017 серії НОМЕР_3 , а тому доводи захисника у цій частині спростовуються матеріалами справи.

Інформація про прийняте рішення у справі про адміністративне правопорушення за ст. 2 ст. 126 КУпАП наявна, оскільки до ОСОБА_4 04.07.2025 було застосовано штраф в сумі 3 400,00 грн, який він сплатив 11.07.2025. У цьому разі рішенням є саме постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Слід зауважити, що ні захисник, на ОСОБА_5 не вказали суду на те, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5135591 скасована в установленому законодавством порядку.

Твердження про те, що поліцейські позбавили ОСОБА_4 правом скористатися юридичною допомогою адвоката та послугами перекладача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді.

Суд (суддя) при розгляду справи № 752/23406/25 не вишукував докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, а виходив з сукупності представлених доказів.

Щодо можливих непроаналізованих заперечень захисника суд (суддя) посилається на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема його усталену практику, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010).

Враховуючи викладене, керуючись ст. 23, 33-35, 40-1, 126, 268, 276, 277, 279, 280, 283, 285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 2400 (дві тисячі чотириста) неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

Стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Стягувачем за цією постановою державний орган, за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення, в частині сплати судового збору Державна судова адміністрація.

Боржником за цією постановою є особа, яка притягається до адміністративної відповідальності (анкетні дані, що видалося за можливе установити, наведені в вступній частині постанови).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 307 КУпАП, якими встановлено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст. 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно зі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу (п`ятнадцять днів з дня вручення постанови), постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Повний текст постанови складено 19.12.2025.

Суддя О.В. Бушеленко