Справа №: 297/3805/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Гал Л. Л., за участю секретаря Фазекаш Н.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, що надійшли з Головного управління ДПС у Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківськ, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, зі слів раніше не судимого,

за ч. 1 ст. 164 КУпАП,

в с т а н о в и в:

15 жовтня 2025 року об 11:45 год. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 реалізував послуги з проживання в готельному номері «Villa Elena» в двохмісному номері 3 доби на загальну суму 2 700 гривень, тобто здійснював підприємницьку діяльність (господарську діяльність) без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, чим порушив ст. 50 ЦК України та ст. 4 Закону України Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненому не визнав, зазначивши, що він дійсно є власником садиби в АДРЕСА_1 , та є членом спілки сприяння сільському туризму, проживає за згаданою адресою, надає послуги з використання майна особистого селянського господарства. Ствердив, що вважає, що згідно закону власник особистого селянського господарства не повинен реєструватись як суб`єкт підприємницької діяльності. Зазначив, що дійсно 15 жовтня 2025 року надав двохмісний номер для проживання на 3 доби за 2 700 гривень, має в готелі 6 кімнат на 18 людей та здає в оренду для проживання коли є бажаючі, при цьому сплачує туристичний збір.

Заслухавши думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та перевіривши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення від 15.10.2025 року, письмові пояснення ОСОБА_1 , копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 , фотоматеріали, витяг з Реєстру сільських садиб Закарпатської області, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, інформаційну довідку Берегівської міської ради № 611 від 12.05.2025 року, суд приходить до наступного.

Встановлено, що 15 жовтня 2025 року ОСОБА_1 надав двохмісний номер для проживання на 3 доби за 2 700 гривень в готельному номері «Villa Elena», що підтверджується поясненнями ОСОБА_1 , протоколом про адміністративне правопорушення від 15.10.2025 року та фотоматеріалами (а. с. 1, 2, 6-8).

Із долучених ОСОБА_1 матеріалів вбачається, що він надає послуги з проживання, харчування у садибі «Villa Elena» (а. с. 18-19) та згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, він є власником житлового будинку садибного (індивідуального) типу за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 20). Крім того, в даному будинку зареєстровано в загальній кількості 5 осіб (а. с. 22).

Суд звертає увагу, що систематичність підприємницької діяльності полягає не лише у кількості зафіксованих епізодів, а й у реальній організації діяльності, її спрямованості та характері.

Із пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він має 6 кімнат, розрахованих на 18 осіб, кімнати надаються для проживання неодноразово та за наявності бажаючих, діяльність здійснюється за плату та садиба фактично функціонує як об`єкт тимчасового розміщення (готель).

Наявність облаштованих номерів, визначеної місткості, фактичне позиціонування об`єкта як «Villa Elena», а також отримання доходу від проживання свідчать про попередню організацію та постійний характер такої діяльності, що виключає її разовість або випадковість.

Таким чином, суд приходить до висновку, що діяльність ОСОБА_1 носить систематичний характер, спрямована на отримання доходу та відповідає ознакам підприємницької діяльності.

Крім того, доводи ОСОБА_1 про те, що він діє в межах ведення особистого селянського господарства та не зобов`язаний реєструватися як суб`єкт підприємницької діяльності, суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно ст. 50 ЦК України право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Обмеження права фізичної особи на здійснення підприємницької діяльності встановлюються Конституцією України та законом.

Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб - підприємців є відкритою.

Якщо особа розпочала підприємницьку діяльність без державної реєстрації, уклавши відповідні договори, вона не має права оспорювати ці договори на тій підставі, що вона не є підприємцем.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про особисте селянське господарство» особисте селянське господарство - це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму. Члени особистого селянського господарства здійснюють діяльність на свій розсуд і ризик у межах встановленого правового господарського порядку, дотримуючись вимог цього Закону, законів України, інших нормативно-правових актів. Діяльність, пов`язана з веденням особистого селянського господарства, не відноситься до підприємницької діяльності.

Стаття 2 Закону України «Про особисте селянське господарство» передбачає, що відносини, пов`язані з веденням особистого селянського господарства, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами. Відносини щодо прийняття, набрання чинності, оскарження в адміністративному порядку, виконання, припинення дії адміністративних актів у сфері здійснення особистого селянського господарства регулюються Законом України "Про адміністративну процедуру" з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно ст. 3 Закону України «Про особисте селянське господарство» дія цього Закону поширюється на фізичних осіб, яким у встановленому законом порядку передано у власність або оренду земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до ч. 4 «Про особисте селянське господарство» особисті селянські господарства підлягають обліку. Облік особистих селянських господарств здійснюють сільські, селищні, міські ради за місцем розташування земельної ділянки в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері статистики.

У свою чергу, згідно ч. 1 ст. 6 згаданого Закону до майна, яке використовується для ведення особистого селянського господарства, належать земельні ділянки, жилі будинки, господарські будівлі та споруди, сільськогосподарська техніка, інвентар та обладнання, транспортні засоби, сільськогосподарські та свійські тварини і птиця, бджолосім`ї, багаторічні насадження, вироблена сільськогосподарська продукція, продукти її переробки та інше майно, набуте у власність членами господарства в установленому законодавством порядку.

Згідно ч. 1-3 ст. 2 Закону України «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб» під господарською діяльністю розуміється діяльність у сфері суспільного виробництва, спрямована на виробництво та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом. Під некомерційною господарською діяльністю розуміється господарська діяльність, що здійснюється без мети одержання прибутку.

Не можуть здійснювати господарську діяльність органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи.

Суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законом.

Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, підприємства, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані у встановленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

З огляду на наведене, надання готельних послуг (послуг з тимчасового розміщення) не належить до видів діяльності, безпосередньо пов`язаних із виробництвом, переробкою чи реалізацією сільськогосподарської продукції, а отже не може бути віднесене до ведення особистого селянського господарства.

Також факт сплати туристичного збору, на який посилається ОСОБА_1 , не звільняє особу від обов`язку державної реєстрації як суб`єкта господарювання, оскільки податкові зобов`язання та вимоги державної реєстрації є різними за своєю правовою природою.

Таким чином, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 фактично здійснював господарську діяльність з надання послуг проживання з метою отримання доходу, не будучи зареєстрованим у встановленому законом порядку як фізична особа підприємець, що підтверджується змістом протоколу про адміністративне правопорушення, чим порушив вимоги ст. 50 ЦК України та ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

За таких обставин у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого чинним законодавством, а його вина у вчиненому доведена сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів.

На підставі наведеного, враховуючи що ОСОБА_1 вперше притягається до адміністративної відповідальності, суд вважає, що до нього слід застосувати адміністративне стягнення у вигляді мінімального штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Керуючись ч. 1 ст. 164, ст. 283, ч. 1 ст. 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Відповідно до статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня винесення постанови до Закарпатського апеляційного суду через Берегівський районний суд Закарпатської області.

Суддя: Лайош ГАЛ