Провадження № 3/127/5702/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2025м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , будучи звільненим 30.01.2023 з посади інспектора Вінницького міського відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області, будучи особою, уповноваженою на виконання функції держави, несвоєчасно, без поважних причин лише 28.02.2025 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік.

ОСОБА_1 , будучи звільненим 30.01.2023 з посади інспектора Вінницького міського відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області, будучи особою, уповноваженою на виконання функції держави, несвоєчасно, без поважних причин лише 28.02.2025 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік.

Крім того, ОСОБА_1 , будучи звільненим 30.01.2023 з посади інспектора Вінницького міського відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області, будучи особою, уповноваженою на виконання функції держави, несвоєчасно, без поважних причин лише 08.06.2025 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування при звільненні (за період з 01.01.2023 по 30.01.2023).

Прокурор вважав, що винуватість ОСОБА_1 доведена наданими суду матеріалами справи, а тому до нього має бути застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу.

Захисник Шокала Я.А. вважає, що провадження у справі має бути закрите у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. У зв`язку з цим, на переконання захисника, суд не вправі вирішувати питання щодо наявності або відсутності в діях його підзахисного складу правопорушення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 , думку прокурора, захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як підставу для закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності без встановлення винуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисник останнього здійснив посилання на приписи пункту 7 частини першої статті 247 та статей 280, 284 КпАП.

Як суд зазначив вище, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, клопотав про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. Захисник при цьому здійснив посилання на постанову Верховного Суду (далі ВС) від 11.07.2018 (справа № 308/8763/15-а), згідно з якою при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Саме тому, на переконання захисника, суд позбавлений процесуальної можливості встановлювати наявність або відсутність в діянні його підзахисного складу правопорушення.

Оцінюючи доводи захисника в цій частині, суд вважає за доцільне зауважити таке.

У постанові від 18.01.2024 (справа № 522/12566/18) ВС зазначив, що за змістом статей 254, 258, 256, 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) притягнення до адміністративної відповідальності починається з моменту складання протоколу та його пред`явлення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Прийняття ж постанови за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, як зазначив ВС, є вирішенням такої справи по суті, яка передбачає встановлення наявності складу адміністративного правопорушення або його відсутності та, відповідно, застосування санкції, закриття справи, що відповідає положенням статті 284 КпАП.

Рішення, на яке захисник здійснив посилання в якості правової підстави для закриття провадження у справі без проведення відповідної правової перевірки обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, було прийняте значно раніше, ніж рішення, на яке здійснив посилання суд. З огляду на темпоральний принцип ухвалення судових рішень ВС, суд вважає, що застосоване має бути саме рішення від 18.01.2024.

Саме тому для вирішення питання щодо наявності правових підстав для закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків давності суд має попередньо вирішити питання щодо доведеності чи недоведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, за фактом якого складений відповідний протокол. Відсутність в його діянні складу правопорушення свідчитиме про наявність правових підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КпАП.

З диспозиції частини першої статті 172-6 КпАП випливає, що відповідальність за даною нормою настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Слід звернути увагу, що дана норма є бланкетною. У зв`язку з цим суд вважає за доцільне зауважити таке.

З матеріалів справи випливає, що на підставі наказу т.в.о. начальника ВКЗ № 17 о/с від 08.02.2013 ОСОБА_1 був відряджений у розпорядження Державної пенітенціарної Служби України з 01.02.2013.

Відповідно до наказу № 38/к від 13.01.2023 ОСОБА_1 звільнений з посади інспектора Вінницького міського відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області з 30.01.2023 у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Надані суду матеріали містять копії посадової інструкції інспектора Вінницького міського відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області (далі Посадова інструкція), копії наказів без посилання на їх дату та номер про затвердження Положень про структурні підрозділи філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області (далі Накази), копію положення про Вінницький міський відділ філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області (далі Положення).

Згідно з посадовою інструкцією інспектора Вінницького міського відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області зазначена посада віднесена до категорії посад у інших органах відповідно до підпункту «и» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон № 1700-VII).

Надані суду матеріали не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 був ознайомлений з цими обставинами, однак містять копії щорічних декларацій, починаючи з 2018 року по 2024 рік, а також декларації перед звільненням. Тобто суд вважає, що за результатами судового розгляду була підтверджена та обставина, що ОСОБА_1 був обізнаний про належність посади, яку він обіймав, до переліку посад, пов`язаної з виконанням функції держави, а також про наявність обов`язку подавати відповідні декларації згідно з приписами Закону № 1700-VII.

Зі змісту примітки до статті 172-6 КпАП випливає, що суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону № 1700-VII зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Тобто, ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за порушення вимог фінансового контролю.

Статтею 68 Конституції України регламентовано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Частиною першою статті 45 Закону № 1700-VII визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно з пунктом 27 Прикінцевих положень Закону № 1700-VII особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для поданім яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Суб`єкти декларування, зазначені у частинах сьомій - чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.

Відповідно до пункту 15 частини першої статті 11 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції (далі НАЗК) надає рекомендаційні роз`яснення, методичну та консультаційну допомогу, зокрема, щодо застосування положень Закону та прийнятих на його виконання нормативно-правових актів.

З метою реалізації цього повноваження та на виконання пункту 3 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» НАЗК підготувало Роз`яснення від 13.11.2023 № 4.

НАЗК надало роз`яснення, щодо типів існування декларацій, коли слід їх подавати та який звітний період вони охоплюють. Отже, Законом передбачено три типи декларацій суб`єкта декларування, а саме:

1) щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону № 1700-VII у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація;

2) декларація суб`єкта декларування, який припиняє відповідну діяльність (декларація перед звільненням) - декларація, яка подається відповідно до абзацу першого частини другої статті 45 Закону № 1700-VII не пізніше двадцяти робочих днів з дня припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної у підпунктах «а» та «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону. Декларація «перед звільненням» охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб`єктом декларування:

3) декларація після звільнення - декларація, яка подається відповідно до абзацу другого частини другої статті 45 Закону № 1700-VII з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» та «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону № 1700-VII. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 груздя включно), що передує року, в якому подається декларація;

4) декларація кандидата на посаду - декларація, яка подається відповідно до абзацу першого частини третьої статті 45 Закону № 1700-VII до призначення або обрання особи на посаду. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому особа подала заяву на зайняття посади, якщо інше не передбачено законодавством.

Отже, ОСОБА_1 був зобов`язаний подати щорічну декларацію за 2021 та 2022 рік до 23.59 год 31.03.2024. Аналогічно у ОСОБА_1 виник обов`язок щодо подання декларації перед звільненням з період з 01.01.2023 по 30.01.2023 у наведений вище строк, тобто до 23.59 год 31.03.2024.

За даними публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які розміщенні на веб-сайті НАЗК, суд встановив, що ОСОБА_1 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування особи за 2021 лише 28.02.2024 о 20.12 год; декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування особи за 2022 рік 28.02.2024 о 19.20 год, а декларацію при звільненні 08.06.2025 о 10.11 год.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 22.05.2017 № 223-943/0/4-17 зазначив, що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-6 КпАП, слід врахувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації. Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за вищезазначеною статтею виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха, технічних збоїв офіційного веб-сайту НАЗК, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням під вартою.

З огляду на викладене, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Саме тому, суд вважає, що дії останнього охоплюються складом правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КпАП, за ознаками несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

Вирішуючи питання щодо виду та міри адміністративного стягнення, необхідного і достатнього для виправлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Відповідно до частини четвертої статті 38 КпАП випливає, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтею 51 та статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Прокурор, вважаючи, що строком виявлення правопорушення є дата складання протоколу про адміністративне правопорушення, здійснив посилання на лист НАЗК від 18.03.2021 за № 22/3-79вих-21 (далі Лист). У цьому листі НАЗК зазначає, що початком обчислення строку виявлення адміністративного правопорушення є момент, коли зібрані, проаналізовані зібрані фактичні дані та зроблений висновок про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення. Процесуально такий висновок оформлюється у вигляді протоколу. Дії уповноваженої особи, що має право складати протоколи, до моменту його складання можуть свідчити лише про виявлені окремі ознаки правопорушення, але факт, що виявлене діяння містить склад адміністративного правопорушення, зазначається при складанні протоколу. Тому, НАЗК вважає, що датою виявлення правопорушення є дата складання протоколу, тобто момент з`ясування всіх необхідних даних, оскільки лише після їх отримання можливо встановити всі необхідні ознаки складу адміністративного правопорушення.

Оцінюючи доводи прокурора в цій частині, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Наведений Лист адресований Черкаській обласній прокуратурі, а також для відому Офісу Генерального прокурора та Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України. Вище суд здійснив посилання на приписи пункту 15 частини першої статті 11 Закону України «Про запобігання корупції», згідно з яким НАЗК надає рекомендаційні роз`яснення, методичну та консультаційну допомогу, зокрема, щодо застосування положень Закону та прийнятих на його виконання нормативно-правових актів.

Складання протоколу про адміністративне правопорушення регламентоване КпАП, тому посилання прокурора на зазначений Лист суд не бере до уваги, натомість має вирішити питання щодо наявності або відсутності правових підстав для закриття провадження у справі в зв`язку із закінченням строку притягнення до відповідальності.

З протоколу про адміністративне правопорушення випливає, що датою виявлення правопорушення, пов`язаного з корупцією, є дата складання протоколу про адміністративне правопорушення.

З наданих суду матеріалів справи випливає, що діяння, яке є предметом судового дослідження, було вчинене 28.02.2024 (два діяння) та 08.06.2025 (одне діяння). Ця обставина учасниками судового провадження під сумнів поставлена не була. Натомість, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, поставив під сумнів дату виявлення правопорушення оспорював тезу, зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення, підтриману прокурором, що днем виявлення правопорушення є день складання протоколу про адміністративне правопорушення 19.08.2025.

Оцінюючи доводи сторін, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Порядок складання протоколу про адміністративне правопорушення регламентований статтями 254, 256 КпАП, Порядком оформлення протоколів про адміністративні правопорушення Національним агентством з питань запобігання корупції, затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції 06.12.2019 за № 159/19, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03.01.2020 за № 14/34297, а також Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 за № 1376, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 за № 1496/27941.

Зі змісту наведених нормативних актів випливає, що протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом фіксації виявленого правопорушення. Слід додатково зауважити, що частиною першою статті 256 КпАП законодавцем відокремлена дата і місце складання протоколу про адміністративне правопорушення та місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення. Окрім цього, Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ надано роз`яснення (лист від 22.05. 2017 за № 223- 943/0/4-17), що для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, важливу роль відіграють як день вчинення, так і день виявлення правопорушення.

Вище суд навів мотиви, з яких Лист НАЗК щодо дати виявлення правопорушення до уваги не приймає через хибність тлумачення наведених вище норм. Тому суд вважає, що ототожнення прокурором поняття дати виявлення правопорушення і дати його фіксації не ґрунтується на приписах чинного законодавства України, а тому твердження прокурора про початок перебігу строку притягнення до адміністративної відповідальності з дня складання протоколу про адміністративне правопорушення суд оцінює критично.

З наданих суду матеріалів випливає, що про наявність ознак правопорушення було виявлене НАЗК. Відповідне повідомлення НАЗК на адресу департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України було направлене 22.05.2025 і останнім зареєстроване 26.05.2022.

У подальшому, 30.05.2025 року Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України, листом від 30.05.2025 № 20901/02-2025, надіслав до УСР у Вінницькій області матеріали НАЗК від 22.05.2025 № 47-06/44698-25 для прийняття рішення щодо можливого порушення ОСОБА_1 вимог антикорупційного законодавства.

Крім того, в матеріалах справи наявний лист Державної установи «Центр пробації» від 05.06.2025 року №2709/17/Ян-25, який підписаний електронним цифровим підписом, згідно з яким начальнику УСР у Вінницькій області, за його запитом від 30.05.2025 №63260-2025, направлені належним чином завірені копії документів стосовно зокрема ОСОБА_1 .

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, надав суду відповідь на адвокатський запит. Зокрема, з відповіді начальника УСР у Вінницькій області від 01.12.2025 №, наданої на адвокатський запит, випливає, що до УСР у Вінницькій області 30.05.2025 надійшов лист Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України № 20901/02-2025 від 30.05.2025 з листом Національного агентства з питань запобігання корупції № 47-06/44698-25 від 22.05.2025. А 09.06.2025 поштовими каналами спеціального зв`язку були отримані додатки до вищевказаних листів.

Саме тому, аналізуючи доводи учасників судового провадження, суд вважає, що строком виявлення вчиненого ОСОБА_1 правопорушення є саме 30.05.2025, тобто в день отримання УСР у Вінницькій області листа з листа НАЗК від 22.05.2025 за № 47-06/44698-25. Отже, на час здійснення судового розгляду справи строк накладення адміністративного стягнення, визначений частиною четвертою статті 38 КпАП, закінчився. Саме тому відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КпАП провадження у справі має бути закрите у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Згідно зі статтею 40-1 КпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Зважаючи на ту обставину, що провадження у справі закрите у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, тобто таке стягнення не накладене, правові підстави для ухвалення відповідного рішення про стягнення з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, судового збору відсутні.

Керуючись статтями 172-6, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі пункту 7 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: