Справа 362/8134/25
Провадження 3/362/3102/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.12.2025 року м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Дорошенко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Василькові Київської області справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовець Збройних Сил України, жителя АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП

встановив:

11.10.2025 о 08:24 год. у с. Саливонки Білоцерківського району Київської області по вул. Узинська (Радянська), 10, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу «Alcotest Drager ARMF-0338», результат позитивний - 1,83 ‰. З результатом водій згоден.

У судове засідання ОСОБА_1 не прибув.

Суд зауважує, що за приписами ч. 2 ст. 268 КУпАП не передбачена обов`язкова участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративні правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Хомич А.М. (діє на підставі ордеру серія АА № 1644242 від 10.11.2025) у судовому засіданні категорично заперечив факт винуватості ОСОБА_1 у поставленому в провину правопорушенні через порушення, на його думку, працівниками поліції процедури проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння. Наголосив, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, тобто спеціальним суб`єктом, а тому огляд на стан сп`яніння мав бути проведений виключно у відповідності до ст. 266-1 КупАП та з обов`язковим повідомленням Національної поліції військової служби правопорядку у Збройних Силах України. У разі визнання ОСОБА_1 винуватим у вчинені цього правопорушення зазначив, що право керування потрібне останньому для проходження військової служби, а тому просив суд застосувати аналогію закону, а саме положення ст. 69 КК України, і не призначати йому стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Наголосив, що в даному випадку застосування такого виду стягнення фактично паралізує не тільки його особисту військову службу, а й решти військовослужбовців та призведе до неможливості виконання ОСОБА_1 конституційного обов`язку по захисту Батьківщини. На його думку, штраф у сумі 17000 грн. буде очевидно достатнім для виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

У ході судового розгляду судом відмовлено у задоволенні клопотання захисника про зупинення провадження у справі з огляду на проходження ОСОБА_1 військової служби.

За клопотанням захисника до суду прибув працівник поліції, який оформляв даний протокол та додатки до нього, - інспектор ОСОБА_2 , який надав суду пояснення, що під час патрулювання ними було зупинено автомобіль Volkswagen Transporter під керування водія ОСОБА_1 , підстави зупинки вже не пам`ятає. Під час спілкування з водієм виявив у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а тому було запропоновано водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку: на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі. Водій погодився пройти такий огляд на місці, результат - 1,83 ‰. Отриманий результат водій не заперечував та погодився з ним, до медичного закладу їхати відмовився. Щодо посилань захисника про перебування ОСОБА_1 у статусі військовослужбовця, пояснив, що жодних документів на підтвердження цього на момент зупинки водій не надав. Крім того, він керував автомобілем, який належить фізичній особі, із державним номерним знаком. Підстав для виклику ВСП він не мав.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення учасників, які брали участь у розгляді справи, суд встановив таке.

Щодо правого регулювання порядку проходження огляну на стан сп`яніння та застосування правових норм до обставин цієї справи.

Диспозицiєю ч. 1 cт. 130 КУпAП передбачено відповідальність за вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а саме:

1) кeрування трaнспортними зaсобами особами в cтані aлкогольного, нaркотичного чи іншого сп`янiння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

2) передачу кeрування трaнспортним засoбом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лiкарських препаратів;

3) вiдмову oсоби, яка кeрує тpанспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан aлкогольного, нaркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лiкарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2.9.а Прaвил дoрожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння регулюється ст. 266 КУпАП.

Процедура огляду встановлюється такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання ст. 266 КУпАП і деталізують норми цієї статті: Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (надалі Порядок №1103); Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі Інструкція № 1452/735).

Ці нормативно-правові акти передбачають два види огляду: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу і лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 2, п. 3 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п.6, п.7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, відповідно до п. 2.6 Правил дорожнього руху України за рішенням поліцейського за наявності відповідних підстав водій зобов`язаний пройти позачерговий медичний огляд з метою визначення здатності безпечно керувати транспортним засобом.

Ч. 2 ст. 266 КУпАП передбачає, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

При оформлені вказаного протоколу працівником поліції застосовано технічний засіб з метою фіксації процедури проходження такого огляду ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу.

Судом досліджено відеозаписи події правопорушення, що відображені на електронному диску, долученому до матеріалів справи. Там зображено як поліцейські зупиняють автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухається їм назустріч. Після зупинки водій ОСОБА_1 підтверджує факт керування автомобілем так як прямує до м. Василькова (~0:01:10 хв.) Під час спілкування працівники поліції вказують на наявність у водія ознак алкогольного сп`яніння, водій ОСОБА_1 підтверджує вживання ним вчора алкогольних напоїв (пива) (~0:02:30 хв.). З огляду на виявлені ознаки працівники поліції пропонують водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку (~0:02:35 хв.), на таку пропозицію водій в чергове підтверджує, що вчора випив пива (~0:02:50 хв.). Водію знову пропонують пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та озвучують виявлені у водія ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння. Роз`яснюють процедуру та наслідки відмови від такого огляду. ОСОБА_1 погоджується пройти такий огляд на місці зупинки. Проходить огляд за допомогою приладу Drager, результат позитивний - 1,83 ‰ (~0:08:10 хв.). Бажає проїхати до лікарні. Надалі змінює свою позицію та з отриманим результатом погоджується (~0:09:20 хв.), до лікарні їхати не бажає. Водія ОСОБА_1 повідомляють про оформлення щодо нього адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП. Надалі зафіксовано оформлення протоколу та додатків до нього.

Враховуючи застосування поліцейськими у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП, технічних засобів відеозапису, даний запис можливий для відтворення, доданий до протоколу у встановленому законом порядку, а тому суд визнає його належним і допустимим доказом у даній справі.

Так, відображені на відеозаписі події повністю узгоджуються з іншими письмовими матеріалами справи, які були досліджені судом, а саме:

-фактичними відомостями викладеними у протоколі серії ЕПР1 № 480026 від 11.10.2025;

-даними результату приладу «Alcotest 7510», тест № 1484 від 11.10.2025, згідно з яким у ОСОБА_1 виявлено 1,83 ‰;

-даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, за яким у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, ОСОБА_1 проведений відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння, за допомогою приладу «Alcotest 7510 ARMF-0338» результат - 1,83 ‰. При цьому у графі з результатами згоден зазначено « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » та проставлено короткий підпис;

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.10.2025, який не реалізовано через відмову водія ОСОБА_1 ;

На думку суду, зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними, достовірними та допустимими, оскільки відповідно до ст. ст. 251,252 КУпАП прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, зібрані в порядку, встановленому законом та отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі.

Перевіркою матеріалів також не встановлено порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки дії особи, уповноваженої на складання адміністративного протоколу, відповідають вимогам статті 266 КУпАП і пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, а саме: у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 погодився на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора «Drager 7510», яким констатовано перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння з результатом 1,83 ‰. При цьому при проведенні такого огляду поліцейський застосовував технічні засоби відеозапису.

Так, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у вказаному у протоколі місці та час, чітко вбачається з відеозапису та не заперечувався стороною захисту у ході судового розгляду.

Так, судом установлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, однак не погоджується з твердженням сторони захисту про порушення поліцейськими процедури проведення огляду, який, на думку сторони захисту, мав бути проведений у відповідності до положень ст. 266-1 КУпАП, виходячи з такого.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 КУпАП військовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. Водночас за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Як встановлено судом, 11.10.2025 о 08:24 год. с. Саливонки Білоцерківського району Київської області по вул. Узинська (Радянська), 10, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , та був зупинений працівниками поліції, тобто це відбулося поза межами території будь-якої військової частини. Також під час зупинки ним не було надано відповідних документів про те, що на час зупинки автомобіля під його керуванням він виконував обов`язки військової служби. Так само матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які би давали підстави вважати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Збройних Сил України або інших військових формувань. Тобто стороною захисту не додано жодних відомостей про те, що вказаний автомобіль у встановленому порядку був закріплений (облікований) за відповідною військовою частиною і про те, що 11.10.2025 ОСОБА_1 , керуючи вказаним автомобілем, виконував обов`язки військової служби.

Тобто, у даному випадку, він не керував військовим транспортним засобом, і тому, на підставі п.1 ч.1 ст. 255 КпАП України, де зазначено, що у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції (ст.130 КпАП України).

Положеннями вказаної статті визначений порядок огляду, зокрема, військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.

Тобто, положення ст. 266-1 КУпАП не стосуються спеціального суб`єкту - водій транспортного засобу, а лише військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень.

За таких обставин, порядок огляду водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, на стан алкогольного, здійснювався в загальному порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, а тому при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього такий порядок порушений не був.

Тобто, у даному випадку, протокол про правопорушення мали право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції у відповідності до положень ст. 255 КпАП України.

Крім того аналіз положень ст.266-1 КУпАП свідчить про те, що даною нормою права не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом. Тобто, положення ст. 266-1 КУпАП не стосуються спеціального суб`єкту - водій транспортного засобу, а лише військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень. Тому для військовослужбовців, які керують транспортним засобом застосовується порядок проходження огляду на підставі ст. 266 КУпАП, які проводять працівники поліції.

Отже, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, на цивільній реєстрації перебував у статусі водія, відтак був зобов`язаний виконувати Правила дорожнього руху, зокрема повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння (п. п. 2.5 ПДР України).

Всі інші зауваження сторони захисту, то суд їх враховує і зауважує, що вони не спростовують фактичних обставини цієї справи і не свідчать про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП правопорушення.

Не зважаючи на процесуальну позицію сторони захисту щодо невизнання вини за ч.1 ст. 130 КУпАП, на переконання суду, надані суду докази на підтвердження його винуватості є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, а позицію сторони захисту суд розцінює як лінію захисту з метою уникнення ОСОБА_1 відповідальності.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 KУпAП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Керування транспортним засобом та набуття статусу учасника дорожнього руху є передумовою для виникнення у особи, яка керує транспортним засобом, низки обов`язків, встановлених вимогами чинного законодавства, адже, діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів чинним законодавством України визначена джерелом підвищеної небезпеки та підлягає підвищеному контролю з боку держави.

За таких обставин, користуючись правом та реалізуючи бажання керувати транспортним засобом, ОСОБА_1 одночасно прийняв на себе і обов`язок неухильно підкорятися вимогам нормативно-правових актів України, визначених для водіїв транспортних засобів, в тому числі не керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

На думку суду, усі вищезазначені докази доповнюють одне одного, узгоджуються між собою, а тому суд вважає, що дії ОСОБА_1 охоплюються складом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а тому клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП відхиляється.

Щодо посилання захисника, на притягнення ОСОБА_1 без позбавлення права керування транспортними засобами, суд зазначає на таке.

Дана категорія правопорушень вчиняється водіями тільки навмисно.

Так, судом установлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, однак, на думку суду, це не може стати підставою для незастосування до нього обов`язкового додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки у такому випадку порушуватиметься принцип правової визначеності, який є невід`ємною складовою верховенства права, та гарантує, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.

До того ж законодавець у санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачив можливість альтернативи основного та додаткового покарань, тому дискреційні повноваження суду обмежені імперативно встановленими нормами при обранні та застосуванні до особи, яка вчинила адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а відтак позбавлений можливості не застосовувати додаткове покарання у виді позбавлення права керування.

Призначаючи адміністративне стягнення, суд бере до уваги характер вчиненого правопорушення, яке є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, високий ступінь суспільної шкідливості цього правопорушення, особи ОСОБА_1 та приходить до переконання про можливість застосування до особи адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами у межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП.

У силу ст.40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2ст.4Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір.

Керуючись ст. ст. 221, 245, 251-252, 283-284, 294 КУпАП, п. 5 ч. 2ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень (Отримувач: Київська обл../м. Київ/21081300. Рахунок № UA0010001. Банк: Казначейство України (ЕАП) . Призначення платежу: адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 гривень судового збору (Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106 Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Рахунок отримувача: UA0026001 Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Штраф підлягає сплаті не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше п`ятнадцяти днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом. При здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання становить три місяці із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя В.М. Дорошенко