Провадження №3/727/2985/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року

Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Бойко М.Є., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою:. АДРЕСА_1 ,

за ч.3 ст. 173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №980030 від 22.10.2025 року ОСОБА_1 , яка є матір`ю малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , допустила, що останній, будучи учасником освітнього процесу, у приміщенні Чернівецького ліцею №13 по вул. Південно-Кільцева, 17, м. Чернівці систематично здійснював булінг (цькування) малолітнього, що полягало у фізичному насильстві, а саме: нанесенні ударів (ляпасів) учню 8 Б класу, внаслідок чого могла бути заподіяна шкода фізичному здоров`ю малолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Такими своїми діями ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 173-4 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, не визнала. Пояснила, що у травні 2025 року між її сином та ОСОБА_3 дійсно виник конфлікт, про що її повідомила класний керівник сина ОСОБА_4 , проте діти між собою помирилися. 03.10.2025 року у Чернівецькому ліцею №13 був день самоврядування, під час якого між її сином та ОСОБА_3 знову виник конфлікт, а тому ОСОБА_3 взяв телефон її сина ОСОБА_2 та кинув його на землю, в звёязку із чим її син дав ляпаса ОСОБА_3 .

Законні представники малолітнього потерпілого ОСОБА_3 - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому засіданні просили притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 173-4 КУпАП. Вказали, що зі слів однокласниці стало відомо про те, що у їх сина ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відбувся конфлікт, в ході якого ОСОБА_1 дав ляпаса їх сину, а він у відповідь кинув його телефон на землю. Вказали, що після цього випадку їм стало відомо також і про інші випадки побиття їх сина ОСОБА_1 , зокрема у травні 2025 року.

Свідок ОСОБА_4 суду показала, що вона є класним керівником ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Вказала, що у травні 2025 року вона зустріла ОСОБА_7 у шкільному коридорі та він повідомив їй про те, що ОСОБА_2 бив його по щоках, після чого вона провела бесіду з хлопцями, та вони помирилися. Вказала, що 03.10.2025 року батьки ОСОБА_7 також повідомили її про факт побиття їх сина ОСОБА_2 . У ході розслідування цих подій стало відомо про те, що це були непоодинокі випадки конфліктних ситуацій між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , під час яких ОСОБА_2 застосовував до ОСОБА_3 фізичне насильство.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З врахуванням загального визначення поняття адміністративного правопорушення, обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин по справі.

Відповідно до вимог ст. 252, ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно й об`єктивно дослідити обставини правопорушення і з`ясувати, чи було воно вчинено та чи винна в цьому дана особа.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч.1 ст. 173-4 КУпАП передбачає відповідальність за булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого, вчинене малолітніми або неповнолітніми особами віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років.

Згідно з ч. 3 ст. 173-4 КУпАП діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене малолітніми або неповнолітніми особами віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років, - тягне за собою накладення штрафу на батьків або осіб, які їх замінюють, від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до сорока годин.

Відповідно до ст.1Закону України"Про охорону дитинства" булінг (цькування) - психологічне, фізичне, економічне чи сексуальне насильство, тобто будь-яке умисне діяння (дія або бездіяльність), у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, яке систематично вчиняється особою стосовно дитини, з якою вони є учасниками одного колективу, або дитиною стосовно іншого учасника одного колективу та яке порушує права, свободи, законні інтереси потерпілої особи та/або перешкоджає виконанню нею визначених законодавством обов`язків.

У п. 4 розділу І Порядку реагування на випадки булінгу (цькування), який затверджений наказом МОН України від 28 грудня 2019 № 1646 "Деякі питання реагування на випадки булінгу (цькування) та застосування заходів виховного впливу в закладах освіти" вказано, що до булінгу (цькування) в закладах освіти належать випадки, які відбуваються безпосередньо в приміщенні закладу освіти та на прилеглих територіях (включно з навчальними приміщеннями, приміщеннями для занять спортом, проведення заходів, коридорами, роздягальнями, вбиральнями, душовими кімнатами, їдальнею тощо) та (або) за межами закладу освіти під час заходів, передбачених освітньою програмою, планом роботи закладу освіти, та інших освітніх заходів, що організовуються за згодою керівника закладу освіти, в тому числі дорогою до (із) закладу освіти.

Ознаками булінгу (цькування) є систематичне вчинення учасниками освітнього процесу діянь стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, в тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, а саме: умисне позбавлення їжі, одягу, коштів, документів, іншого майна або можливості користуватися ними, перешкоджання в отриманні освітніх послуг, примушування до праці та інші правопорушення економічного характеру; словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи; будь-яка форма небажаної вербальної, невербальної чи фізичної поведінки сексуального характеру, зокрема принизливі погляди, жести, образливі рухи тіла, прізвиська, образи, жарти, погрози, поширення образливих чуток; будь-яка форма небажаної фізичної поведінки, зокрема ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, завдання ударів; інші правопорушення насильницького характеру.

Таким чином, істотними ознаками булінгу є систематичність (повторюваність) діяння, яка в переважній більшості випадків слугує ключовою відмінністю від конфлікту між учасниками освітнього процесу, прояву невихованості чи недисциплінованості, та насильницький характер діянь, які вчиняються.

З письмової заяви батька ОСОБА_7 - ОСОБА_8 до директора Чернівецького ліцею №13 вбачається, що він просить провести перевірку та вжити заходів щодо випадків булінгу його сина ОСОБА_3 , учня 8 Б однокласником ОСОБА_9 .

Із письмових пояснень ОСОБА_3 вбачається, що наприкінці травня 2025 року під час перерви ОСОБА_10 безпричинно почав його бити по обличчю, зокрема по щоках . Після цього він повідомив про інцидент класного керівника та з учнями була проведена профілактична робота, а тому ОСОБА_10 вибачився перед ним. Проте протягом року подібні дії з боку ОСОБА_11 повторювалися приблизно сім разів.

З письмових пояснень ОСОБА_10 вбачається, що 26 травня 2025 року та 03.10.2025 року між ним та однокласником ОСОБА_12 виникали конфлікти. У травні ОСОБА_13 чіпляв його та підклав підножку, через що він упав, а тому він вдарив ОСОБА_7 по обличчю. Зазначив, що ОСОБА_13 теж шарпав його за одяг. Після цього інциденту він вибачився перед ОСОБА_12 та обіцяв, що подібної поведінки більше не допускатиме.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_14 , він був свідком того, як ОСОБА_10 бив по щоках ОСОБА_7 , через те, що останній кинув його телефон на землю. Після цього між ними почалася штовханина, вони шарпали один одного за одяг.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_15 він також був свідком конфлікту між ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . За його словами, під час інциденту 03.10.2025 року обидва шарпали один одного за одяг, а ОСОБА_13 кинув телефон, через що ОСОБА_18 розізлився та кілька разів вдарив його по обличчю.

Із інформаційної записки класного керівника ОСОБА_4 вбачається, що 5 жовтня 2025 року до неї звернулися батьки ОСОБА_7 та повідомили, що 3 жовтня 2025 року, ОСОБА_10 ображав їхнього сина та завдавав йому ударів по щоках, а тому у понеділок зі ОСОБА_16 була проведена розмова, під час якої він не заперечував зазначених фактів та пояснив свою поведінку тим, що ОСОБА_19 нібито його спровокував, вирвавши телефон, при цьому ОСОБА_18 визнав, що вийшов за межі допустимої поведінки. За цими поясненнями ОСОБА_4 у травні 2025 року мав місце ще один інцидент за участю цих дітей, під час якого ОСОБА_18 також бив ОСОБА_19 по щоках. Про вказаний випадок ОСОБА_4 дізналася випадково, зустрівши ОСОБА_19 в коридорі під час уроку. Після зазначеного інциденту була проведена бесіда зі ОСОБА_20 , під час якої він вибачився перед ОСОБА_12 , після чого діти продовжили спілкування. Про даний факт були повідомлені тільки батьки ОСОБА_20 . Крім того, класний керівник вказала, що у вересні 2025 року відбулася спільна поїздка класу, під час якої, на адресу ОСОБА_19 лунала надмірна кількість жартів, в зв`язку з чим після цієї поїздки зі ОСОБА_20 була проведена окрема бесіда щодо коректності його стосунків з однокласниками, на що він запевнив, що дослухається та надалі обиратиме слова обережніше.

Відповідно до інформації психолога за результатами бесіди з учнем 8 Б класу ОСОБА_2 вбачається, що під час бесіди він розповів про свої стосунки з однокласником ОСОБА_21 , зазначивши, що між ними раніше були дружні взаємовідносини: вони разом проводили вільний час, ходили до магазину тощо. Водночас ОСОБА_22 не заперечував факту образ на адресу ОСОБА_19 та визнав, що подібні дії з його боку мали неодноразовий характер. Останній інцидент, що стався у п`ятницю 03.10.2025 року, він пояснив тим, що ОСОБА_19 без дозволу взяв його телефон та пошкодив його. Також ОСОБА_22 повідомив, що не лише він допускав образливу поведінку щодо ОСОБА_19 . За його словами, у класі є учні, зокрема ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , які проявляють себе авторитетно та лідерськи. Намагаючись бути прийнятим у цю групу або ж уникнути аналогічної грубої поведінки щодо себе, він дозволяв собі ображати ОСОБА_19 , який, зі слів ОСОБА_22 , не чинив опору. З огляду на концепцію трикутника ОСОБА_25 , ролі у ситуації булінгу (булер, жертва, спостерігачі) не є статичними. У зв`язку з цим можна припустити, що ОСОБА_22 , спостерігаючи за жорсткою поведінкою окремих однокласників, обрав стратегію наслідування їхньої поведінки з метою уникнення аналогічного ставлення до себе. При цьому слід зазначити, що така поведінка не знімає з нього відповідальності за власні вчинки, однак частково пояснює механізм формування його дій у ситуації міжособистісного конфлікту.

Відповідно до інформації за результатами бесіди з учнем 8 Б класу ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_26 розповів про свої стосунки з однокласником ОСОБА_27 . З його слів, раніше між ними існували приятельські відносини, однак згодом ОСОБА_22 почав надсилати йому неприємні повідомлення у групових чатах та в особистому листуванні, що підтверджується збереженими ним скріншотами переписки. Після цього ОСОБА_26 вирішив припинити спілкування з ОСОБА_9 . Надалі, зі слів хлопця, ОСОБА_28 почав ображати його у класі в присутності інших учнів, використовував принизливі прізвиська, погрожував, а також вчиняв фізичні дії, зокрема штовхав та бив по обличчю. ОСОБА_26 намагався уникати конфліктів, не відповідати на провокації та не вступати у фізичне протистояння, оскільки не є прихильником насильства. Він зазначив, що ОСОБА_18 неодноразово вибачався за свою поведінку, у зв`язку з чим хлопець вірив його словам, однак образлива поведінка згодом повторювалася. Про ситуацію, що склалася 03.10.2025 року ОСОБА_26 тривалий час не повідомляв батькам, побоюючись негативних наслідків та можливого її погіршення у разі розголосу. Така поведінка, зі слів спеціаліста, є типовою для жертв булінгу, які схильні терпіти у надії на самостійне припинення конфлікту. Класний керівник намагалася втрутитися у ситуацію, проводила бесіди зі ОСОБА_22 та учнями класу, роз`яснювала наслідки булінгу. Інцидент із телефоном, який стався у п`ятницю 03.10.2025 року, за словами ОСОБА_26 , виник унаслідок чергових ОСОБА_29 з боку ОСОБА_22 . Хлопець припустив, що, забравши телефон, зможе відволікти однокласника та припинити його дії, однак у коридорі між ними виникла штовханина, під час якої телефон упав, що ще більше спровокувало агресивну поведінку ОСОБА_20 . Даниїл зазначив, що в класі є й інші учні, які допускають некоректну поведінку щодо однолітків, однак найбільший вплив і авторитет серед них, за його словами, має саме ОСОБА_28 .

З наявного у справі протоколу №1 засідання комісії з розгляду письмового повідомлення про випадок булінгу стосовно учня 8-Б класу ОСОБА_7 вбачається ухвалення рішення про наявність ознак булінгу (цькування) учня 8б класу ОСОБА_11 по відношенню до учня 8 б класу

ОСОБА_30 відповідності до листа директора Чернівецького ліцею №13 Золотухіно Л. від 20.10.2025 року14.10.2025 року відбулося підсумкове засідання комісії з розгляду випадків булінгу (цькування), за підсумками якого було визнано факт булінгу по відношенню до учня 8-Б класу ОСОБА_31 з боку ОСОБА_32 .

Тобто, систематичність (повторюваність) діяння є однією з ознак булінгу, яка в переважній більшості випадків слугує ключовою відмінністю від конфлікту між учасниками освітнього процесу, прояву невихованості чи недисциплінованості.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Частиною першою статті 16 Конвенції про права дитини передбачено, що жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Дисципліна і порядок у сім`ї, навчальних та інших дитячих закладах мають забезпечуватися на принципах, що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключаютъ приниження честі та гідності дитини.

Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлюється, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Притягнення до адміністративної відповідальності осіб, які є батьками малолітніх, що вчинили відповідне правопорушення відповідає принципу пропорційності та справедливого балансу між інтересами малолітнього потерпілого, який став жертвою булінгу і потребує захисту та інтересами батьків малолітнього кривдника, оскільки останні повинні відповідати за належну соціальну поведінку своєї малолітньої дитини та зобов`язані вживати заходів для її виховання, навчання, духовного і морального розвитку у дусі поваги до гідності інших людей.

З досліджених судом доказів встановлено, що учасник освітнього процесу малолітній ОСОБА_10 вчинив булінг (цькування) іншого малолітнього учасника освітнього процесу

ОСОБА_30 відповідності до санкції частини 3 статті 173-4 КУпАП відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене малолітніми або неповнолітніми особами віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років, несуть батьки, або особи, які їх замінюють, тобто в даному випадку матір ОСОБА_11 - ОСОБА_33 .

Тому вважаю, що дії ОСОБА_34 вірно кваліфіковані за ч.3. ст. 173-4 КУпАП .

Адміністративне стягнення є не тільки мірою відповідальності, але й служить вихованню особи, яка скоїла правопорушення. За таких обставин, вважаю за необхідне застосувати до ОСОБА_34 адмінстягнення в межах санкції ч. 3 статті 173-4 КУпАП у виді штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Керуючись ст.ст. 33-35, 40-1, 283, 284, 294, 307, 308, 173-4 ч.3 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-4 КпАП України, та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850, 00 грн. ((Отримувач: Чернівецьке ГУК/Чернівецька область, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37836095, Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), Номер рахунку (IBAN) UA0024405, Кодкласифікації доходів бюджету: 21081100, Найменування коду класифікації доходів бюджету: Адміністративні штрафи та інші санкції). Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. (Отримувач: Чернів.ГУК Чернівецька ТТ 22030101, Код отримувача (ЄДРПОУ): 37836095, Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), Номер рахунку (IBAN): UA0024405, Код класифікації доходів бюджету: 22030101, Найменування кодукласифікації доходів бюджету: Судовий збір Шевченківський рай суд м. Чернівці). Роз`яснити ОСОБА_1 , що згідно ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно із ст.308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу Державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя М.Є.Бойко