ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/1806/25Головуючий у 1-й інстанції Марціцка І.Б.
Провадження № 33/817/612/25 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ст.ст.122-4, 124, ч.4 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2025 р. м.Тернопіль

Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Черніцького І.Р.,

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, адвоката Повстюк О.А. на постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 05 листопада 2025 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 05 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4, ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як визнав суд, 14.10.2025 р. о 18 год. 40 хв. водій ОСОБА_1 в с.Дружба на автодорозі М19 344км.+700 метрів керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, був неуважним, не дотримався безпечного інтервалу та дистанції внаслідок чого допустив зіткнення із транспортним засобом марки Мазда, д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження із матеріальним збитками, чим порушив п. 13.1 ПДР, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Також 14.10.2025 р. о 18 год. 40 хв. водій ОСОБА_1 в с. Дружба на автодорозі М19 344 км.+700 метрів керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 вчинив ДТП, будучи причетним до вказаної події залишив місце вчинення ДТП, чим порушив п. 2.10 а ПДР, за що передбачена відповідальність ст. 122-4 КУпАП.

Крім того, 14.10.2025 р. о 18 год. 40 хв. водій ОСОБА_1 в с. Дружба на автодорозі М19 344 км.+700 метрів керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та обличчя, нечітка мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер 6810 чи в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокат Повстюк О.А. вважає вказану постанову необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122?4, ч.1 ст.130 КУпАП.

Апелянт стверджує, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів керування 14.10.2025 р. транспортним засобом ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 , саме ОСОБА_1 .

Окрім того, вказує, що у протокол щодо ОСОБА_1 не відображає об`єктивну сторону правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, а саме відсутній опис шкоди та розмір збитків, завданих внаслідок ДТП.

Вважає, що місцевий суд не взяв до уваги відсутність відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

На переконання апелянта, рапорт працівника поліції, який наявний в матеріалах справи, не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки поліцейський є зацікавленою особою.

Крім того, захисник зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення за відсутності будь-яких інших доказів, не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи.

Просить скасувати постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 05 листопада 2025 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно нього за ст.ст.122-4, 124 та ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Черніцького І.Р., який повністю підтримала подану адвокатом Повстюк О.А. апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 05 листопада 2025 р. та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.ст.124, 122-4, 130 ч.1 КУпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Як слідує з протоколів про адміністративне правопорушення, які були предметом розгляду суду першої інстанції, 14.10.2025 о 18 год. 40 хв. водій ОСОБА_1 в с. Дружба на автодорозі М19 344 км.+700 метрів керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та обличчя, нечітка мова, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер 6810 чи в медичному закладі відмовився, також не вибрав безпечної швидкості руху, був неуважним, не дотримався безпечного інтервалу та дистанції внаслідок чого допустив зіткнення із транспортним засобом марки Мазда д.н.з НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження із матеріальним збитками, після чого будучи причетним до вказаної події залишив місце вчинення ДТП.

В протоколах про адміністративні правопорушення, які були предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Ці документи були предметом розгляду у суді першої інстанції та отримали належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Вказані протоколи відповідають вимогам ст.256 КУпАП та складені уповноваженою на те особою визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Апеляційним судом встановлено, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4, 130 ч.1 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, які були досліджені судом першої інстанції та отримали належну правову оцінку, а саме:

- протоколами про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №483450,483468,483438від 14.10.2025;

- постановою серії ЕНА № 5937294 від 14.10.2025, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, за те,що 14.10.2025 о 19.56 в селищі Дружба не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п.2.1 ПДР, за що передбачено відповідальність ч.1 ст. 126 КУпАП;

- направленням в медзаклад на огляд від 14.10.2025, в якому, серед іншого, зазначено виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а також факт не проведення огляду;

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 14.10.2025, в яких останній вказав, що 14.10.2025 разом із ОСОБА_2 в смт. Дружба, їхали автомобілем Мазда на Микулинецькому кільці в них вї`хав автомобіль ВАЗ 21099 під керуванням ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння, почервоніння очей, запах алкоголю з ротової порожнини. Коли ОСОБА_1 почув, що телефонують на 102, то почав тікати в поля. Там до учасників ДТП під`їхали працівники поліції, ОСОБА_1 відмовився від підписів в протоколах та від отримання копій, відмовився проходити огляд на стан сп`яніння;

- схемою місця ДТП від 14.10.2025, на якій відображена дорожня обстановка, вказано місце зіткнення автомобілів, описані пошкодження транспортних засобів;

- даними відеозапису із нагрудних камер працівників поліції.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, є відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Так, оглянутим відеозаписом зафіксовано події, що 14.10.2025 працівники поліції приїхали на виклик з приводу ДТП, запис здійснюється не на місці події, а в іншій місцевості, оскільки учасники події повідомили, що водій втік, інший водій поїхав його наздоганяти. При спілкуванні водій ОСОБА_4 та інші два свідки вказують на ОСОБА_1 , як на водія автомобіля ВАЗ, вказують, що він вчинив ДТП, після того як почув, що викликають працівників поліції, почав тікати, всі вказують на те, що ОСОБА_1 , перебував в стані алкогольного сп`яніння. Поліцейський при спілкуванні з ОСОБА_1 вказує, що вбачає в нього ознаки алкогольного сп`яніння, такі як запах алкоголю з ротової порожнини, невиразна мова, почервоніння очей. Поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, на що останній відмовився. Поліцейський неодноразово пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі, на що останній відмовляється.

Відеозаписи з нагрудних камер поліцейського суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованих йому адміністративних правопорушеннях.

Крім цього, обставини, які відображенні на відеозаписах, підтверджуються письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 , рапортом працівника поліції та іншими доказами.

Суд враховує, що рапорт поліцейських за своїм правовим змістом є документом, яким поліцейські інформують керівництво про законність та обґрунтованість дій під час встановлення обставин вчинення особою адміністративного правопорушення. Разом з тим, вказаний документ містить дані про обставини, що підлягають доказуванню по справі про адміністративне правопорушення. Він підлягає аналізу та оцінці у сукупності зі всіма наявними доказами.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 не керував траспортним засобом, спростовуються переглянутими відеозаписами із нагрудних камер поліцейських, письмовими поясненнями потерпілого, свідка та іншими доказами, наявними в матеріалах справи.

Дані доводи сторони захисту були предметом детального дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку з якою погоджується суддя апеляційної інстанції.

Зокрема, місцевим судом правильно зазначено, що керування ОСОБА_1 транспортним засобом зафіксовано постановою серії ЕНА № 5937294 від 14.10.2025, яка в розумінні положень ст.251 КУпАП, є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення. Також відеозаписами з бодікамер поліцейських зафіксовано, що ОСОБА_2 та двоє інших свідків чітко вказують на ОСОБА_1 , як на водія транспортного засобу ВАЗ, саме з ним ОСОБА_2 домовляється про відшкодування спричиненої шкоди. І як повідомив в судовому засіданні суду першої інстанції потерпілий, саме ОСОБА_1 відшкодував йому шкоду. При цьому ОСОБА_2 вказує, що ОСОБА_5 керував транспортним засобом в стані сп`яніння. Інші свідки демонструють поліцейським та й самому ОСОБА_1 відео з мобільного телефону, вказуючи, що водієм був саме він.

Також місцевим судом правильно не взято до уваги версію ОСОБА_1 про те, що він їхав на пасажирському сидінні, і те, що за кермом був інший водій, оскільки така спростована даними відеозапису, відповідно до якого під час спілкування з працівниками поліції, жодної іншої особи, яка б вказувала на себе як водія автомобіля не має, а очевидці ДТП вказують на ОСОБА_6 , як на водія транспортного засобу.

Дані обставини дають суду підстави вважати, що саме ОСОБА_1 був водієм вищезазначеного транспортного засобу.

З огляду на викладене, доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував є безпідставними і надуманими.

Таким чином, заперечення апелянтом факту керування транспортним засобом розцінюються апеляційним судом як обраний спосіб захисту з метою уникнення від відповідальності.

Доводи апеляційної скарги про порушення працівниками поліції порядку проведення огляд на стан сп`яніння, з тих мотивів, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я і йому не було забезпечено такої можливості, то вони є непереконливі і необґрунтовані.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Такий обов`язок водія закон не пов`язує з будь-якими зазначеними ним умовами, за яких він може погодитись чи відмовитись він виконання вимоги поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння.

Характер поведінки ОСОБА_1 та манера його спілкування з працівниками поліції, зокрема, озвучена ним умова щодо проходження огляду лише в якості пасажира, що зафіксовано відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, спростовує доводи апелянта щодо наміру пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а навпаки - підтверджує відмову від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.

Таким чином, даних вимог Правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав, оскільки, будучи особою яка керує транспортного засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння останній відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

Аналіз матеріалів провадження дає підстави для висновку, що дії працівників поліції щодо фіксації правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 узгоджуються з вимогами ст.266 КУпАП та приписами Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.

Також апеляційний суд погоджується з викладеним в постанові суду першої інстанції твердженням про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим і повністю підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

За встановлених фактичних обставин справи суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 , порушуючи вимоги п. 13.1. Правил дорожнього руху України, вчинив правопорушення, що передбачене ст. 124 КУпАП, оскільки вищезазначені докази його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються матеріалами провадження, які з достатньою повнотою зібрані працівниками поліції і були повно та всебічно досліджені під час розгляду адміністративного матеріалу судом першої інстанції.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не вчиняв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, оскільки, для наявності складу даного адміністративного правопорушення є необхідним пошкодження чужого автомобіля або іншого майна, що на думку сторони захисту, у даному випадку було відсутнє, апеляційний суд вважає надуманими та безпідставними і такими, що спростовуються матеріалами провадження, які були досліджені судом першої інстанції.

Згідно положень ст.122-4 КУпАП підставою адміністративної відповідальності за вказаною правовою нормою є залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Виходячи з матеріалів провадження, що були предметом перевірки апеляційного суду, вважаю, що судом першої інстанції правильно встановлено, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, а саме залишення водієм транспортного засобу місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він був причетний.

Апеляційний суд звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів провадження, вважаю, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушення та кваліфікація його дій за ст. 124, ст. 122-4, ч.1 ст. 130 КУпАП є правильними.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням положень ст.36 КУпАП, а також характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 05 листопада 2025 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування та закриття провадження у справі, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Повстюк О.А. залишити без задоволення, а постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 05 листопада 2025 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя