Справа №: 398/3397/25
провадження №: 3/398/1131/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

"03" грудня 2025 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Голосеніної Т.В., з участю секретаря судового засідання Шаповал І.Ф., захисника Заборського О.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Олександрійського міськрайонного суду від Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області надійшла справа стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з протоколом серії ЕПР1№34410725 від 25.05.2025 року, 25 травня 2025 року о 10 год. 10 хв. у м.Олександрія, вул.Садова, 1, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ21101, днз НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, млява мова, почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на визначення алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Від керування відсторонений.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у захисниками ОСОБА_1 виступали адвокат Турчак М.В. (клопотання про ознайомлення з матеріалами справи), адвокат Шапошник Є.В.(заява про ознайомлення з матеріалами справи).

Представником Турчак М.В. подано до суду клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем.

Постановою Олександрійського міськрайонного суду від 13.06.2025 року у задоволенні клопотання відмовлено.

В подальшому у розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності приймав участь захисник адвокат Заборський О.В., який надав клопотання про виклик працівника поліції у судове засідання, про повне дослідження матеріалів справи.

18.11.2025 року в судовому засіданні суд відмовив захиснику у задоволенні клопотання про виклик працівника поліції у судове засідання, що зафіксовано у журналі судового засідання №5469119.

Також, захисником Заборським О.В. заявлені наступні клопотання про визнання доданих до справи відеозаписів недопустимими доказами, про визнання процедури огляду на встановлення стану сп`яніння такою, що не відповідає нормам чинного законодавства, про визнання пояснень, доданих до протоколу недійсним доказом, про призначення почеркознавчої експертизи та про закриття провадження у справі.

Аргументуючи клопотання, захисник зазначив, що відеозаписи є неналежним доказом, оскільки на відео не зафіксовано факт керування та зупинки автомобіля. Щодо визнання процедури огляду на встановлення факту сп`яніння такою, що не відповідає нормам чинного законодавства захисник зазначив, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, про що повідомив працівникам поліції, а тому працівники поліції не мали право проводити огляд, оскільки огляд військовослужбовців ЗСУ на стан сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку ЗСУ або командиром (начальником) в/ч з використанням спеціальних технічних засобів (тестів). Щодо визнання пояснень, доданих до протоколу недійсним доказом та призначення почеркознавчої експертизи зазначив, що ОСОБА_1 не надавав пояснень на місце складання протоколу та не підписував їх та на підставі зазначених клопотань захисник просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши протокол у справі про адміністративне правопорушення, матеріали справи, проаналізувавши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП регламентовано, що суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень закріплених в ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Так, до адміністративного матеріалу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП долучено диск з відеозаписами.

Так, на першому відеозапису зафіксовано, що працівники поліції підходять до припаркованих автомобілів та повідомляють водіям, що вони зупинилися «під знаком». Пропонують водію ОСОБА_1 надати водійське посвідчення та документи на транспортний засіб. Також працівник поліції питає у ОСОБА_1 чи вживав він алкоголь чи наркотичні засоби, на що останній відповідає, що не вживав та є військовим. В подальшому на відео зафіксовано, як працівники поліції зазначають ОСОБА_1 , що у нього вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, на що ОСОБА_2 повідомляє, що приймає антибіотики. Працівниками поліції запропоновано ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння шляхом продуву алкотестеру, проте останній відмовився та йому було повідомлено, що за відмову від проходження огляду працівниками поліції буде складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. В подальшому на відео зафіксовано, що працівниками поліції складаються процесуальні документи, які підписав ОСОБА_1 .

Згідно з п.2.5ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Адміністративним правопорушенням, згідно ч.1 ст.130 КУпАП, визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом-виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні № 404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості і транспортного засобу.

Тобто, доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Таким чином, об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП полягає в тому, що порушник має перебувати в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та обов`язково має керувати транспортним засобом.

Відсутність будь якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Тобто, об`єктивною стороною в даному правопорушенні є саме керування транспортним засобом.

В самому протоколі про адміністративне правопорушення серія ЕПР1№341072 від 25.05.2025 року зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, проте зазначений факт керування не знайшов свого підтвердження при перегляді відеозапису з боді-камери поліцейського, де зафіксовано, що водій перебуває поза межами автомобіля та автомобіль вимкнений.

Працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, але він відмовляється та заперечував, що вживав алкогольні напої.

Таким чином, судом встановлено, що на відео взагалі відсутня фіксація факту керування ОСОБА_1 автомобілем, перебування його на сидінні водія та будь- яких інших дій, які б вказували, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Тобто, докази керування транспортним засобом ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні.

За відсутності доказів керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, транспортним засобом при обставинах, вказаних у протоколі, така особа у розумінні диспозиції ст. 130 КУпАП не є суб`єктом вчинення даного адміністративного правопорушення за ознакою відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, так як відсутні докази керування ним транспортним засобом, і як наслідок не може нести відповідальність.

Перебування особи в стані алкогольного сп`яніння не за кермом та у транспортному засобі, який не є в стані руху, а знаходиться в нерухомому стані, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

У відповідності до п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року зазначено, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно п.27 вищезазначеної Постанови керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КпАП немає значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів,що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту,коли останній почав рухатись.

Відповідно до ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи відсутність доданих до протоколу доказів вчинення ОСОБА_1 зазначеного правопорушення, що виключає склад адміністративного правопорушення у діях водія, суддя зазначає про відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 частина 1 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення, а тому провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

З огляду на той факт, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а також приймаючи до уваги Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 року Проніна проти України, № 63566/00, § 23, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Даною нормою законодавства визначено чіткий перелік обставин, за яких огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного сп`яніння проводиться особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, зокрема якщо є підстави вважати, що військовослужбовці у стані алкогольного сп`яніння: перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях

Керування військовослужбовцем транспортним засобом на дорогах загального користування з ознаками алкогольного сп`яніння до таких підстав не належить.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 25 травня 2025 року серії ЕПР1 №341072 та доданого відеозапису, вбачається, що транспортний засіб, який належить ОСОБА_1 перебував поза межами території будь-якої військової частини. ОСОБА_1 не був одягнутий у військовий огляд, не керував транспортним засобом Збройних Сил України. Також, ОСОБА_1 не надано відповідних документів про те, що він виконував обов`язки військової служби.

Стосовно клопотання захисника щодо визнання доданих до справи відеозаписів недопустимими доказами, суд зазначає, що допустимість доказів це їх придатність для використання у судовому процесі за формальними ознаками, на відміну від вимоги щодо належності, тобто придатності їх для використання за змістом. Критерієм допустимості доказів є належне їх джерело та належна процесуальна процедура їх одержання. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманої внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Захисником не надано суду відомостей, що зазначене відео отримано внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, матеріалами справи таких відомостей також не містять.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 34, 35,130 ч.1, 247, 251, 252,266,280, 283, 284, 286 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області.

Суддя Тетяна Василівна Голосеніна