ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/615/25 Справа № 710/1244/25 Категорія: ч. 1 ст. 184 КУпАП Головуючий у І інстанції Побережна Н. П. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., за участю особи яка притягалася до адмінвідповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову ШполянськогорайсудуЧеркаської обл. від 23.10.2025 р., якою ОСОБА_1 ,

який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Шпола Чер-

каської обл., громадянина України, має вищу

освіту, одружений, пенсіонер, проживає

АДРЕСА_1 ,

провадження у справі про адмінправопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрите, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду, 17.06.2025 р. о 19:00 р. ОСОБА_1 ухилився від виконання передбачених п. 1 ст.150 СК України обов`язків щодо виховання свого сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який всупереч ЗУ «Про охорону дитинства» в громадському місці, а саме дитячому парку по вул. Європейська, 31, у м. Шпола Звенигородського р-ну Черкаської обл., перебуваючи без супроводу дорослих, неповнолітній ОСОБА_1 почав переслідувати ОСОБА_2 , виражався в його сторону словами образливого змісту, що принижують честь і гідність, чим порушував громадський порядок і спокій громадян, демонструючи явну неповагу до оточуючих та дорослих.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції, як вчинення адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Провадження у справі про адмінправопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП, без встановлення вини, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрите.

В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що згідно витягу з ЄРДР від 29.07.2025 р., зареєстровано кримінальне провадження №0000022 за фактом того, що 17.06.2025 р. о 19:00 год. в дитячому парку по вул. Лозуватська в м. Шпола, Звенигородського р-ну Черкаської обл., спричинено тілесні ушкодження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді: забою м`яких тканин лівої гомілки.

У той же час ОСОБА_1 інкримінується ухилення від виконання передбачених п. 1 ст. 150 СК України обов`язків щодо виховання свого сина.

Отже, обставини викладені у протоколі про адмінправопорушення від 5.08.2025 р. і у витязі з ЄРДР від 29.07.2025 р. є різними, тому відсутні підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 8 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адмінправопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через 3 місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через 3 місяці з дня його виявлення, крім справ про адмінправопорушення, зазначені у частинах 3 - 8 цієї статті.

Як становлено з протоколу, адмінправопорушення, яке інкримінують ОСОБА_1 , вчинене 17.06.2025 р., отже, на момент розгляду справи про адмінправопорушення, пройшло понад три місяці, а тому строк накладання адмінстягнення закінчився.

Суд виснував, що оскільки з дня вчинення правопорушення минуло більше ніж три місяці, тому з урахуванням ч. 2 ст. 38 КУпАП, адмінстягнення щодо ОСОБА_1 не може бути накладено, а адміністративна справа повинна бути закрита.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адмінправопорушення.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом постанова прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому є необґрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню.

В постанові невірно зазначена особа яка склала протокол про адмінправопорушення, зазначено ОСОБА_3 , але протокол складено ОСОБА_3 .

Судом не виконано вимог ст. 278 КУпАП, порушено вимоги ст. 256 КУпАП (не встановлено місце реєстрації особи яка притягається до адмінвідповідальності), в протоколі не зазначено норм Закону України «Про охорону дитинства»; не роз`яснені процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП, ст. ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України; в протокол внесено недостовірні відомості про дату судового розгляду, про відсутність клопотань; отримання ОСОБА_1 другого примірника протоколу та відмови від підпису.

Вважає що суд не відреагував на те, що в діях працівника поліції вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст. 366 КК України «Службове підроблення», про що було заявлено в судовому засіданні 4.09.2025 р.

В матеріалах відсутнє пояснення потерпілого ОСОБА_2 , до суду він не викликався.

Крім того, працівниця поліції додала до матеріалів справи рапорт, де виклала неправдиву інформацію про те, що ОСОБА_1 не дав дозволу на опитування малолітнього сина, однак ОСОБА_1 подавалося клопотання про допит його малолітнього сина ОСОБА_1 як свідка.

Вважає незаконним посилання на п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП як на підставу для закриття провадження у справі, тому що на момент початку розгляду справи 4.09.2025 р. не були закінчені строки передбачені ст. 38 КУпАП, строки закінчувалися 17.09.2025 р.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до вимог ст. ст. 254-256 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.

Адміністративна відповідальність за 1 ст. 184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного вище правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які, зокрема, регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. Ухилення від виконання батьківських обов`язків може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, проявляється у невиконанні батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (незабезпечення відвідування ними школи, контролю за проведенням дозвілля); незабезпечення дитині безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов тощо.

Ухиленням від виконання батьківських обов`язків вважається не будь-яка дія, а вважається лише невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством, і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 9.07.1998 р. у справі про тлумачення терміну «законодавство» визначено, що під законодавством слід розуміти (охоплюється) закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України. Якщо вказані акти передбачають обов`язки батьків відносно дітей, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання останніх, то за порушення таких батьків мають притягувати до відповідальності згідно диспозицій норм ст.184 КУпАП.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до протоколу про адмінправопорушення серії ВАД № 436477 від 5.08.2025 р. 17.06.2025 о 19:00 год. ОСОБА_1 ухилився від виконання передбачених п. 1 ст. 150 СК України обов`язків щодо виховання свого сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який всупереч ЗУ «Про охорону дитинства» в громадському місці, в дитячому парку по вул. Європейська, 31, м. Шпола, Звенигородського р-ну, перебуваючи без супроводу дорослих, почав переслідувати ОСОБА_2 , виражався в його бік словами образливого змісту, що принижують честь і гідність, чим порушував громадський порядок і спокій громадян, демонструючи явну неповагу до оточуючих та дорослих. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Виходячи з аналізу вказаного вище законодавства, при складанні протоколу про адмінправопорушення, вказана норма матеріального права застосована не була, оскільки не було конкретизовано, у який спосіб особа, яка притягається до адмінвідповідальності, ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своєї неповнолітньої дитини та яких саме обов`язків така особа не виконала, що прямо суперечить принципу правової визначеності закріпленому у рішеннях ЄСПЛ (п. 31 у справі «Ракевич проти Росії» та п.109 у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови»), згідно якого «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Виходячи з вимог ст. ст. 8 та 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з засад демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

В даному випадку в протоколі про адмінправопорушення чітко та ясно не вказано, які саме неправомірні діяння ОСОБА_1 вказують на його ухилення від батьківських обов`язків.

Апеляційний суд виснує, що докази, надані на підтвердження вини ОСОБА_1 , а саме рапорт дільничного офіцера поліції сектору превенції Звенигородського РВП в Черкаській обл. Шульжинського (а. пр. 2); письмові пояснення ОСОБА_2 (а. пр. 5); письмові пояснення ОСОБА_4 (а/ пр. 6); письмові пояснення ОСОБА_5 (а. пр. 7); письмові пояснення ОСОБА_6 (а. пр. 8) викликають розумні сумніви, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 р. у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», п. 161, Series A, заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а також докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

Тобто, працівники поліції не зібрали та не долучили до справи належних та достатніх доказів, що вказана у протоколі про адмінправопорушення подія відбулася внаслідок ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення виховання дитини.

За таких обставин, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні достатні докази, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адмінправопорушення, його вина не може ґрунтуватись на припущеннях, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, а апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Шполянського райсуду Черкаської обл. від 23.10.2025 р., якою провадження за ч. 1 ст. 184 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрите на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження за ч. 1 ст. 184 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.