Справа № 509/4617/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2025 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряка Г.М.

особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її представника адвоката Кузьмичова В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в с.-щі Овідіополь, адміністративні матеріали, які надійшли від ВП № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, проживаючої за адресою : АДРЕСА_1 , такої, що на протязі року до адміністративної відповідальності не притягувалася,-

ВСТАНОВИВ :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 434454 від 26.08.2025 р. - мовою оригіналу : «03.07.2025 р. 22:45 год., в с. Молодіжне, вул. Волна, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем «Hyndai Venue» д.н.з. НОМЕР_1 рухалась по автодорозі Т 1620 ст Волна с. Молодіжне, не врахувавши дорожніх умов та зміни дорожньої обстановкою, не дотримуючись безпечної швидкості руху здійснила виїзд за межі полоси руху (а саме виїхала на полосу руху зустрічного транспорту) де допустила зіткнення з автомобілем Mersedes Axoi д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався у протилежному напрямку у межах смуги свого руху. В ході ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. чим порушив п. 2.3 б ПДР Поруш. стеження за дор. обстановкою, реагування на її зміну, стеження за вантажем, техн.; п. 10.1 ПДР Ін. порушення ПДР порушення правил перестроювання, зміни напрямку руху, п. 12.1 ПДР водій ТЗ не врахував безпеч. швид. руху, особл. вантажу, стан ТЗ» за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні, ОСОБА_1 свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не визнала, пояснивши, що не досконало не пом?ятає обставин ДТП, після якої перебувала без свідомості, прокинувшись в лікарні з тілесними ушкодженнями.

Від представниці ТОВ «ТВ-СЕРРУС» адвоката Берлінської К.Ю. надійшли письмові пояснення, в яких вона просить суд встановити вину ОСОБА_1 та розглянути справу без її участі.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її представника адвоката Кузьмичова В.Г., дослідивши матеріали справи та додатково надані докази, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне порушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, містить в собі фактичні данні про обставини правопорушення, і відповідно є одним з доказів по справі, у зв`язку з чим, судом, при вирішенні справи про адміністративне правопорушення, протокол оцінюється нарівні з іншими доказами по справі, перед якими, він не має переваги, та відповідно на підставі оцінки всіх доказів по справі, судом приймається відповідне рішення.

Стаття 252 КУпАП передбачає орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 254 КУпАП визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення, складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Частиною 1 статті 256 КУпАП передбачено у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються : дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до відповідальності та інше.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно положень КУпАП та сталої судової практики суд не має процесуального права проводити судовий процес без даних про вручення особі копії протоколу про правопорушення. У даному випадку матеріали справи, які подані до суду, не містять жодного документального підтвердження про вручення такої копії ОСОБА_1 або надсилання їй копії протоколу поштою.

Національні суди розцінюють це як істотне порушення права на захист, оскільки особі фактично не пред`явлено адміністративне звинувачення, їй не вручено акт звинувачення, що передбачено ст. 254 КУпАП. Таке порушення є процесуальною перешкодою для притягнення особи до відповідальності. Суд не має повноважень на вручення такої копії протоколу, оскільки не є стороною обвинувачення. Це може бути виконано лише працівником поліції.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення при обов`язковому з`ясуванні вини даної особи у вчиненні адміністративного правопорушення та того чи підлягає вона адміністративній відповідальності, суддя зобов`язаний з`ясувати також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку суду, при складанні даного протоколу інспектором поліції грубо проігноровано та порушено права ОСОБА_1 , передбачені ст. 268 КУпАП, а саме вона була штучно позбавлена прав на ознайомлення з матеріалами справи, надання пояснень, подання доказів, заявляти клопотання, подавати заяви, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, а наявні в матеріалах справи повідомлення про запрошення до підрозділу поліції на ім`я ОСОБА_1 від 05.08.2025 р., від 12.08.2025 р. та від 19.08.2025 р. - не можуть бути прийняті судом до уваги, так як в матеріалах справи відсутні будь-які документальні докази направлення цих повідомлень ОСОБА_1 , яких вона не отримувала, як показав в судовому засіданні її представник та підтвердила ОСОБА_1 , а дані повідомлення про запрошення до підрозділу поліції на ім`я ОСОБА_1 від 05.08.2025 р., від 12.08.2025 р. та від 19.08.2025 р. стосуються матеріалів ЄО 8019 від 01.05.2025 р., до яких ОСОБА_1 не має відношення, адже факт ДТП, яка мала місце 03.07.2025 р., зареєстрований у ЄО під № 6211 від 03.07.2025 р.

Так, представником ОСОБА_1 адвокатом Кузьмичовим В.Г. суду надано письмові докази, які підтверджують факт намагання ОСОБА_1 та її адвоката скористатись своїми правами, визначеними ст. 268 КУпАП.

Процедура оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі регулюється, у тому числі, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 (далі Інструкція).

Пунктом 1 розділу І Інструкції передбачено, що ця Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Матеріали адміністративної справи містять відомості, які не відповідають дійсності, про те, що ОСОБА_1 перебувала у стані алкогольного сп`яніння, так як постановою Овідіопольського райсуду Одеської області від 22.08.2025 р. по справі № 509/3709/25 провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 130 КУпАП закрито за відсутністю як самої події так і складу в її діях адміністративного правопорушення.

Пунктом 4 Розділу ІХ Інструкції передбачено, що на схемі місця ДТП графічно зображуються та фіксуються у тому числі координати місця зіткнення відносно сталих орієнтирів. Всупереч цих вимог на схемі ДТП, яка наявна в матеріалах справи, відсутня фіксація місця зіткнення транспортних засобів, що виключає можливість визначити на якій саме полосі руху транспортних засобів відбулось зіткнення та достовірно встановити, хто з водіїв допустив виїзд на смугу зустрічного руху.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 434454 від 26.08.2025 р. - ДТП сталася за участю автомобілю Hyndai, за кермом якого перебувала гр. ОСОБА_1 та автомобілю Mersedes Axoi, яким керував водій ОСОБА_2 .

В той же час, чк встановлено у судовому засіданні - ДТП відбулась за участю автомобілю HYUNDAI під керуванням водія ОСОБА_1 та за участю автомобілю Mercedes Axor під керуванням водія ОСОБА_2 .

Тобто, згідно протоколу про адміністративне правопорушення учасниками вказаної ДТП - були інші особи та інші транспортні засоби.

Окрім цього, суд з?ясував, що матеріали справи не містять будь-яких фактичних даних, і які не дані суду, які б підтверджували порушення п. 2.3 б ПДР порушення стеження за дорожньою обстановкою, реагування на її зміну, стеження за вантажем, техн.; п. 10.1 ПДР - ін. порушення ПДР порушення правил перестроювання, зміни напрямку руху та п. 12.1 ПДР - водій ТЗ не врахував безпеч. швид. руху, особл. вантажу, стан ТЗ.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина).

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 254 КУпАП при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол. За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Протокол повинен складатися у точній відповідності із законом, оскільки відповідно до приписів ст. 254 КУпАП за своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку. Складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень ст. 251 КУпАП є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Стаття 279 КУпАП передбачає, що при розгляді справи про притягнення конкретної особи до адміністративної відповідальності, саме протокол про адміністративне правопорушення, як процесуальний документ є предметом дослідження та оцінки суддею в судовому засіданні при розгляді справи по суті.

Системний аналіз приписів ст.ст. 7,254,279 КУпАП визначає, що суд здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення та вирішує питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення складеного щодо неї.

Згідно зі статтею 2 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції. При цьому стаття 17 зазначеного Закону визначає, що національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008р., заява №7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує на тому, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених у протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд. Суть порушення, яке має значення для справи, формулюється у протоколі про адміністративне правопорушення. Саме цей документ встановлює в чому полягає правопорушення, тоді як суд, покликаний винести постанову, має лише обмежені повноваження щодо встановлення наявності/відсутності вини особи у скоєному.

Розглядаючи адміністративні матеріали, які направлені до суду з метою притягнення винної особи до адміністративної відповідальності і які визнані органом, що їх направляє достатніми для досягнення поставленої мети, суд не може вийти за межі обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

У випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом), адже діючи таким чином, суд неминуче перебирає на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положення статті 62 Конституції України визначають, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Коробов проти України», «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Згідно з зазначеними правовими позиціями Європейського суду з прав людини «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення». Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. «Поза розумним сумнівом» має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій. Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення «поза розумним сумнівом» недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

При прийняті рішення судом враховані факти та доводи щодо порушення процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення, що полягали у неналежному повідомленні ОСОБА_1 про дату явки до органів поліції для надання пояснень по суті інкримінованого правопорушення, складанні протоколу про адміністративне правопорушення в порушення вимог КУпАП у її відсутність та не роз?яснення їй прав, передбачених ч. 3 ст. 256, ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України.

Вказані порушення позбавили ОСОБА_1 можливості в реалізації прав, передбачених ст. 268 КУпАП, і відповідно потягнули за собою порушення порядку, визначеного главою 19 КУпАП.

Таким чином, працівниками поліції при складанні протоколу серії ЕПР1 № 434454 від 26.08.2025 р. допущено суттєві порушення вимог законодавства та їх дії вчиненні не у визначеному законом порядку.

Всупереч вимог ст. 254 КУпАП інспектором ВП № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області страшим сержантом поліції Савельєвим П.П. протокол серії ЕПР1 № 434454 складений 26.08.2025 р., тобто не протягом 24 годин, як передбачено законом, а на 54 день після події ДТП, яка мала місце 03.07.2025 р., що на переконання суду, є грубим порушенням вимог КУпАП, чим також бути порушені права ОСОБА_1 передбачені ст. 268 КУпАП щодо позбавлення її законних прав на ознайомлення з матеріалами справи, надання пояснень, подання доказів, заявляти клопотання, подавати заяви та при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката.

Наявні в матеріалах справи докази поза розумним сумнівом не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки належних та допустимих доказів, які могли б у сукупності підтверджувати факт порушення нею вимог ПДР суду не надано.

Враховуючи, що ст. 124 КУпАП є бланкетною, то при розгляді такої категорії справ, необхідно ретельно з?ясовувати і зазначати, у чому саме полягали порушення, норми яких правил, інструкцій інших нормативних актів не додержано, чи є причинний зв?язок між цими порушеннями та наслідками, які настали, на що було звернуто увагу в Постанові Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи є також основоположними елементами права на суд.

Так, у справі «Delcourt v. Belgium» Суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У справі «Bellet v. France», Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 9,36,124,245,247,251-256,266,268,279,280 КУпАП, ЄКПЛ, рішеннями ЄСПЛ, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Овідіопольський районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 18.12.2025 р.

Суддя Гандзій Д.М.