Справа № 130/3175/25
Провадження № 33/801/1256/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Порощук П. П.
Доповідач: Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Смірнов Сергій Михайлович, на постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13 листопада 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13 листопада 2025 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто з нього судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. на користь держави.

Відповідно до обставин встановлених судовим рішенням, водій ОСОБА_1 14.10.2025 о 19 годині 15 хвилин, в с. Тартак по вул. Північна, Жмеринського району, Вінницької області, керував транспортним засобом автомобілем марки ЗАЗ реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, зміна шкіряного покрову обличчя. У встановленому законом порядку водій відмовився проходити освідування на стан алкогольного сп`яніння, що зафіксовано на технічний засіб, бодікамеру.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погодившись з постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13 листопада 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною та такою, що не відповідає обставинам справи, просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності події і складу правопорушення.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що під час розгляду справи було порушено право ОСОБА_1 бути присутнім на судовому засіданні та подавати свої заперечення, пояснення, оскільки про дату, час та місце розгляду справи не повідомлявся завчасно та належним чином, так як не підписував заяву-згоду про надсилання йому судових повісток за допомогою месенджер-додатків. Наявна в матеріалах справи заява про таку згоду не підписана ОСОБА_1 та не може вважатися належним доказом його волевиявлення. За цих обставин виклик особи мав здійснюватися шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, тим більше що строки притягнення до адміністративної відповідальності на момент розгляду справи не спливали.

В апеляційній скарзі зазначається, що протокол про адміністративне правопорушення складено з істотними порушеннями вимог матеріального та процесуального права і не відповідає вимогам КУпАП. Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт керування скаржником транспортним засобом. Саме по собі перебування особи в стані сп`яніння на місці водія транспортного засобу, який перебуває в нерухомому стані, незалежно від наявності ввімкненого двигуна, не є доказом керування транспортним засобом та не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки керування транспортним засобом є обов`язковим елементом об`єктивної сторони цього правопорушення.

Скаржник зазначає, що у день події перебував у вихідний, за запрошенням товариша прибув до його домоволодіння, де припаркував автомобіль у місці, що не перешкоджало дорожньому руху, фактично на трав`яній галявині. Після 19:00 год. він разом із товаришем перебував у салоні припаркованого автомобіля з відчиненими дверима, при цьому двигун транспортного засобу був вимкнений, а автомобіль у рух не приводився. У цей час до них під`їхав екіпаж патрульної поліції, працівники якого повідомили про наявність інформації щодо нібито керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Працівником поліції було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, від чого ОСОБА_1 відмовився, мотивуючи це тим, що після вживання алкоголю транспортним засобом не керував, після чого відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Отже, працівники поліції безпосередньо не бачили факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, свідків до складання протоколу не залучали, а зазначені в ньому обставини не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами. За таких умов протокол складено на підставі недоведеної та спотвореної інформації, що не відповідає фактичним обставинам справи. У зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення провадження у справі підлягає закриттю.

У судове засідання ОСОБА_1 та його адвокат Смірнов С. М. не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення ОСОБА_1 поштового відправлення та довідкою про доставку електронного документа адвокату Смірнову С. М..

Крім того, за клопотанням адвоката Смірнова С. М. суд відкладав розгляд справи, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та його адвокат обізнані, що справа відносно ОСОБА_1 розглядається в апеляційній інстанції.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) від 03.04.2008 року та «Олександр Шевченко проти України» (Заява № 8371/02) від 26.04.2007 року.

Згідно сталої правової позиції, викладеної в постановах Верховного Суду від 03.05.2022 року у справі № 520/5386/15-ц, від 24.10.2024 року у справі № 752/8103/13-ц, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

За вказаних обставин та відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, що не передбачає обов`язкової участі особи при розгляді справ за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ураховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст.268 КУпАП.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що незабезпечення права на захист є порушенням вимог Конвенції щодо розгляду справи.

Так, у своєму рішенні від 09 червня 2011 року у справі «Лучанінова проти України» Європейський суд з прав людини відмітив, що мало місце порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у поєднанні з підпунктами «b» і «c» пункту 3 статті 6 Конвенції у зв`язку з тим, що заявниці не було надано можливості підготувати свій захист та ефективно скористатись допомогою захисника.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Надання детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та забезпечення її права на захист є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката,іншого фахівця у галузі права,який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи,виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Судом першої інстанції зазначено, що ОСОБА_1 належно та завчасно повідомлено про час та дати розгляду справи шляхом направлення sms-повісток, проте, в судові засідання не з`явився, sms-повістки про виклик до суду отримав 22.10.2025 року о 10:43:08 год. та 06.11.2025 року о 12:32:50 год. однак будь яких клопотань до суду не подав.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 135 КПК особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. При цьому суд повинен переконатися, що таке повідомлення мало місце.

Згідно з ч. 1 ст. 136 КПК належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Відповідно до Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23 січня 2023 року № 28, судовий виклик надсилається учаснику судового процесу за наявності відповідної його заяви та технічної можливості, тобто текст судової повістки може бути надісланий судом учаснику sms повідомленням лише після подання відповідної заяви про намір отримання електронної повістки у формі sms повідомлення.

Відповідно до постанови Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13 листопада 2025 року суд постановив розглядати протокол про адміністративне правопорушення у відсутності ОСОБА_1 , оскільки він повідомлявся судом завчасно та належним чином про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення sms-повісток.

Проте апеляційним судом встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не була своєчасно сповіщена про місце і час розгляду справи, оскільки заява щодо надсилання судових повісток за допомогою месенджер-додатків не підписана ОСОБА_1 (а.с. 9).

Таким чином, ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про час та місце судових засідань у Жмеринському міськрайонному суді Вінницької області, які були призначені на 30.10.2025 та 13.11.2025.

Розглянувши справу за відсутністю ОСОБА_1 суд першої інстанції порушив його права в судовому процесі, передбачені ст. 268 КУпАП, і позбавив його можливості брати участь в судовому розгляді, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою.

Враховуючи вказані вище фактичні обставини справи у взаємозв`язку з положеннями ч. 1 ст. 268 КУпАП, виходячи із основних (загальних) засад судочинства, закріплених в Конституції України, ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» та інших нормативно-правових актах, в тому числі і з принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, апеляційний суд вважає, що суддею суду першої інстанції порушені права ОСОБА_1 на захист.

За змістом ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Внаслідок чого рішення судді підлягає безумовному скасуванню через порушення норм процесуального права (ст. 268 КУпАП), а апеляційна скарга задоволенню у цій частині.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду справи встановлено, що відповідно до 14.10.01.2025 водій ОСОБА_1 14.10.2025 о 19 годині 15 хвилин, в с. Тартак по вул. Північна, Жмеринського району, Вінницької області, керував транспортним засобом автомобілем марки ЗАЗ реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, зміна шкіряного покрову обличчя. Від проходження медичного огляду відмовився на місці, при безперервній відео зйомці, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В ході оформлення протоколу про адміністративне порушення працівниками поліції було вилучено у ОСОБА_1 посвідчення водія та видано тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КпАП України).

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 7 даної Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП (далі заклад охорони здоров`я).

За таких обставин, оскільки за змістом ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності незалежно від того тверезий водій чи ні.

Згідно з вимогами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ПДР України водій транспортного засобу повинен не просто погодитись на проведення огляду на стан сп`яніння, а саме пройти відповідний огляд в установленому порядку.

Таким чином, водій транспортного засобу повинен не тільки погодитись на проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, а і своєю процесуальною поведінкою забезпечити можливість проведення такого огляду і не створювати перешкод щодо реальної можливості його проведення в установленому законом порядку.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції був досліджений відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

Зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

З дослідженого відеозапису вбачається, що під час спілкування з ОСОБА_1 працівники поліції зафіксували у нього ознаки алкогольного сп`яніння та неодноразово пропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці, від проходження якого він відмовився. Водночас із відеозапису об`єктивно встановлюється, що на початковому етапі спілкування ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом. Лише після того, як працівники поліції роз`яснили йому, що у разі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відносно нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 змінив свою позицію та почав стверджувати, що транспортним засобом не керував. Така зміна пояснень є очевидно непослідовною, зумовленою розвитком ситуації та усвідомленням можливих негативних правових наслідків, що свідчить про наявність у його діях ознак усвідомлення факту керування транспортним засобом. Тому апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 намагається ввести суд в оману та уникнути адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення

За таких обставин суд оцінює наведені пояснення критично, оскільки вони змінювалися залежно від розвитку ситуації та не узгоджуються з зафіксованими на відеозаписі подіями. У сукупності з відмовою від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння така поведінка підтверджує обґрунтованість висновків працівників поліції про наявність підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Слід зазначити, що перебування ОСОБА_1 у салоні припаркованого автомобіля на трав`яній галявині не виключає факту керування транспортним засобом перед чи під час зупинки.

Отже доводи скаржника, що автомобілем не керував, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, є безпідставними.

Водій ОСОБА_1 погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна, проте вимоги вказаного пункту ним дотримано не було.

Апеляційний суд звертає увагу, що скаржник у апеляційній скарзі не заперечує факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є самостійною підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП відповідно до вимог чинного законодавства. Така відмова, зафіксована відеозаписом та протоколом, підтверджує наявність передбачених законом підстав для складання протоколу та обґрунтованість висновків працівників поліції.

Інші доводи апеляційної скарги, суддя не приймає до уваги, так як ці доводи не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.5 ПДР і не свідчать про невідповідність складеного щодо нього протоколу вимогам ст. 256 КУпАП.

Даючи оцінку доказам по справі апеляційний суд прийшов до висновку та визнає винуватим ОСОБА_1 , так як керуючи автомобілем водій не повинен перебувати в стані алкогольного сп`яніння, оскільки для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керуванням цим засобом у дорозі що передбачено Правилами дорожнього руху України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.93 N 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 N 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про порушення ОСОБА_1 зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення вимог ПДР, а саме п. 2.5, що свідчить про скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням наведеного, посилання в апеляційній скарзі на необхідність закриття провадження у справі за відсутності в діях заявника складу правопорушення суд вважає безпідставними та не знаходить підстав для їх задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Смірнов Сергій Михайлович, задовольнити частково.

Постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13 листопада 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

На підставі ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу.

Роз`яснити, що в разі несплати штрафу в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії постанови правопорушнику, сума штрафу, відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП, буде стягнута в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко