Провадження № 33/4808/827/25
Категорія ч. 1 ст. 41 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Зеленко О. В.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю адвоката Ковтун Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 листопада 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ФОП, РНОКПП НОМЕР_1 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень, стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИЛА:

Оскарженою постановою судді суду першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 вчинила порушення вимог законодавства про працю.

Так, ОСОБА_1 не забезпечила достовірний облік витрат на оплату праці, встановлено, що 01 жовтня 2025 року при проведенні планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) у ФОП ОСОБА_2 не забезпечила достовірного обліку витрат на оплату праці.

Так під час проведення позапланової перевірки 01 жовтня 2025 року, працівником ОСОБА_3 надано пояснення, згідно з якими розмір заробітної плати у даного працівника становить 25000 грн. Проте відповідно до поданих ФОП ОСОБА_1 розрахункових відомостей за серпень-вересень 2025 року, становить 8890 грн., на місяць, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 7 ЗУ №2136.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати постанову судді першої інстанції та закрити провадження в справі за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вважає постанову судді незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню через неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків судді фактичним обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що в основу свого рішення суддя поклав виключно твердження з Акту перевірки про те, що працівник ОСОБА_3 нібито надав пояснення від 30.09.2025 року, в якому вказав розмір своєї зарплати 25 000 грн.

Стверджує, що суддею не взято до уваги наявний у матеріалах справи письмовий доказ, поданий разом із Запереченнями Пояснення ОСОБА_3 від 06.10.2025 року, в якому працівник ОСОБА_3 чітко та недвозначно заявляє, що: не писав власноруч пояснень від 30.09.2025 р., на які посилаються інспектори; не підписував жодних документів того дня; текст «пояснення» писали самі інспектори; інформація про зарплату у 25 000 грн. є неправдивою. Так, наявність в матеріалах справи двох протилежних за змістом заяв від імені однієї і тієї ж особи створює непереборний сумнів.

Вказує про помилковий висновок судді щодо обов`язковості Акту перевірки. Так, Акт не оскаржено в порядку адміністративного судочинства. ОСОБА_1 зазначає, що надала до суду належні первинні документи: розрахункові відомості, звіти та Наказ про прийняття на роботу, які підтверджують офіційний розмір заробітної плати 8890 грн.

Крім того, зазначає про порушення права на участь у перевірці, оскільки інспектори розпочали дії та опитування за годину до того, як ОСОБА_1 отримала повідомлення на направлення на перевірку.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце апеляційного розгляду.

В судове засідання апеляційного суду з`явився захисник Ковтун Н.О., якій роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП, просила проводити апеляційний розгляд без участі ОСОБА_1 .

Захисник Ковтун Н.О. підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.

Заслухавши доводи захисника Ковтун Н.О., перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу, повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №ПЗ/ІФ/11715/0249/П/ПТ від 01 жовтня 2025 року складеного головним державним інспектором відділу з питань праці західного напрямку управління інспекційної діяльності в Івано-Франківській області Соколик Я.Я. фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , вчинила адміністративне правопорушення вимог законодавства про працю, встановлене 01 жовтня 2025 року при проведенні заходу державного нагляду (контролю) в ФОП ОСОБА_1 в м. Івано-Франківськ, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 41 КУпАП, а саме ч. 1 ст. 7 ЗУ №2136. Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», роботодавець зобов`язаний забезпечити ведення достовірного обліку виконуваної працівником роботи та обліку витрат на оплату праці. Однак, в ФОП ОСОБА_1 не забезпечено достовірний облік витрат на оплату праці. Під час проведення позапланової перевірки працівником ОСОБА_3 надано пояснення, згідно якого розмір заробітної плати у даного працівника становить 25 000 гривень на місяць. Проте, відповідно до наданих ФОП ОСОБА_1 розрахункових відомостей за серпень-вересень 2025 року, нарахована заробітна плата у ОСОБА_3 за серпень-вересень 2025 року становить 8890 гривень на місяць, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 7 ЗУ № 2136 (а.с. 1-4).

Згідно з копією пояснень ОСОБА_4 від 30 вересня 2025 року він працює у ФОП ОСОБА_1 у квітні 2024 року на посаді службовця (комірника), з режимом роботи з 09 год. до 18 год., дні понеділок-п`ятниця, трудовий договір з ним укладено у квітня 2024 року, заробітна плата 25 000 грн. (а.с. 9).

Вказані письмові пояснення ОСОБА_4 не підписав.

За змістом Акту №ПЗ/ІФ/11715/0249 від 01 жовтня 2025 року, складеного за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду щодо додержання вимог законодавства у сфері праці ФОП ОСОБА_1 , фактична адреса: АДРЕСА_2 , встановлено факт недостовірного обліку витрат на оплату праці, підписаний посадовими особами державного нагляду, із зауваженням від ОСОБА_1 , де остання не погодилась із поясненнями працівника ОСОБА_3 (а.с. 5-8).

Згідно з копією пояснень ОСОБА_4 від 06 жовтня 2025 року вбачається, що він 30 вересня 2025 року спілкувався з інспектором з приводу інформації, яка міститься в Акті перевірки. Того дня до нього підійшли невідомі люди, які згодом представилися інспекторами праці та почали задавати багато питань. Вони не попередили його про офіційне опитування або розуміння його прав як працівника. Яке підприємство перевіряють його не казали. ОСОБА_4 стверджує, що йому стало відомо, що в Акті перевірки вказано, що він отримує 25 000 грн. зарплати. Це неправда. Він не казав такого, таму що це не відповідає дійсності. Можливо нечітко відповів на якесь питання про те, скільки б хотів заробляти або його слова не правильно зрозуміли та записали. Розмір його заробітної плати вказаний у Наказі про прийняття на роботу, та який ОСОБА_4 підписав. Під час розмови інспектор сам щось записував на аркуші паперу. ОСОБА_4 вказує, що він власноруч нічого не писав і жодних документів чи пояснень того дня не підписував. Просить вважати інформацію про розмір його заробітної плати, котра зазначена в Акті недостовірною (а.с. 22).

Вважаю, що наявність таких суперечностей та не усунення таких судом першої інстанції є неповнотою судового розгляду, оскільки такі пояснення можуть мати суттєве значення по справі.

Суддею суду першої інстанції не допитано ОСОБА_4 щодо написання, підписання, та існування вищевказаних письмових пояснень від 30 вересня 2025 року (а.с. 9), що є неповнотою судового розгляду, внаслідок чого судове рішення є невмотивованим, а за наявності показань свідка ОСОБА_4 , що надані в судовому засіданні апеляційного суду, є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового.

Допитаний в судовому засіданні під час апеляційного розгляду свідок ОСОБА_3 , будучи попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та за відмову, пояснив, що не погоджується зі змістом письмових пояснень, які містяться в матеріалах справи на а.с. 9. Вказав, що працював найманим працівником у ФОП ОСОБА_5 до листопада 2025 року, де отримував мінімальну заробітну плату 8890 гривень. В день події 01 жовтня 2025 року він спілкувався з невідомими особами, будь-яких пояснень працівникам контролюючих органів не надавав та будь-які документи не підписував. Підтверджує, що пояснення, які містяться в матеріалах справи на а.с. 22 він писав власноручно та підписував.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КУпАП відповідальність настає за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Вважаю доводи сторони захисту, про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП є слушними, оскільки підтверджується вищенаведеними доказами, які підтверджують, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 41 КУпАП складений за відсутності належних та допустимих доказів вчинення такого правопорушення.

Долучений до матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення №ПЗ/ІФ/11715/0249/П/ПТ від 01 жовтня 2025 року та Акт №ПЗ/ІФ/11715/0249 від 01 жовтня 2025 року сам по собі не може вважатися достатнім та належним доказом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 41 КУпАП.

В порушення вимог ст. 251, 255 КУпАП, до справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП, не долучено та суду не подано доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Єдиний свідок по справі ОСОБА_4 , який надав пояснення в судовому засіданні апеляційного суду повністю спростував зміст обвинувачення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю за необхідне закрити провадження у вищевказаній справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 листопада 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 41 КУпАП скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 41 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло