№ апеляційного провадження: 33/824/4215/2025
Головуючий у суді першої інстанції: Токман Ю.Ф.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Крижанівська Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 10 липня 2025 року, винесену за результатами розгляду матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 10 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а також порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Як на підставу поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 посилається на те, що повний текст оскаржуваної постанови він отримав лише 16 липня 2025 року. Відтак, вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 10 липня 2025 року пропущено з поважних причин.

В обґрунтування підстав для скасування оскаржуваної постанови ОСОБА_1 посилається на те, що при розгляді справи судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, суд не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтвердили факт керування ним транспортним засобом та скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. Зокрема, відсутні відеозаписи з бодікамер працівників поліції, якими було б зафіксовано факт зупинки автомобіля, що рухається, перебування його за кермом заведеного автомобіля або інші відомості, що підтверджували б керування ним будь-якими транспортними засобами. Натомість із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що автомобіль «Mitsubishi LANCER», д.н.з. НОМЕР_1 », стояв без руху біля парадного входу у під`їзд будинку та перебував у не заведеному стані з вимкненими фарами. Під час спілкування з працівниками поліції пояснив їм, що під`їхав до парадного входу до будинку, припаркував автомобіль, заглушив двигун, а тоді випив кілька ковтків слабоалкогольного напою, який вживав його племінник. Також надав пояснення, що має постравматичний синдром, переніс безліч операцій, приймає ліки, тому вживати алкоголь йому категорично заборонено. Вказує, що не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Разом із цим, працівники поліції чітко не сформулювали фабулу інкримінованого йому правопорушення та не надали оцінку його твердженням про те, що він як колишній військовослужбовець через численні травмування та лікування не вживає алкоголь. Також працівниками поліції не було дотримано процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, не роз`яснено процедуру проведення такого огляду та наслідки відмови від його проходження. Йому не було запропоновано на вибір пройти такий огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів або ж проїхати до закладу охорони здоров`я для його проходження. З огляду на ці обставини, невірне і нечітке формулювання суті правопорушення позбавило його права на захист, адже обвинувачення було йому незрозуміле.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Яцюк Н.М. апеляційну скаргу підтримали, просили задовольнити з наведених у ній підстав.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, а тому, суд відповідно до вимог ст. 250, ч. 6 ст. 294 КУпАП вважав за можливе слухати справу за його відсутності.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, вважаю, що підлягає поновленню строк на апеляційне оскарження, а апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувану постанову суду було винесено 10 липня 2025 року.

Копію постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 10 липня 2025 року ОСОБА_1 отримав 16 липня 2025 року, що вбачається з розписки останнього, наявної в матеріалах справи (а.с. 22).

28 липня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 10 липня 2025 року.

Враховуючи викладене, вважаю, що вказані ОСОБА_1 причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 10 липня 2025 року є поважними.

Приймаючи постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП., а саме у відмові особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим з огляду на наступне.

Так, до суду був наданий протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 291141 від 05 квітня 2025 року, в якому зазначено, що 05 квітня 2025 року о 00 год. 55 хв. в м. Києві по вул. Заболотного, 136А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mitsubishi LANCER», д.н.з. НОМЕР_1 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5. ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2).

До протоколу було долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4428084 від 05 квітня 2025 року та DVD диск із відеозаписами (а.с. 5, 7, 10).

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, тягне за собою адміністративну відповідальність.

Виходячи з вказаних норм законодавства, сама по собі відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є складом адміністративного правопорушення та тягне за собою адміністративну відповідальність передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судом апеляційної інстанції досліджено відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 була пред`явлена вимога щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі та забезпечена можливість для виконання водієм вказаного вище обов`язку, проте ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду. Як наслідок, обов`язок, встановлений п. 2.5 Правил дорожнього руху водій, не виконав (а.с. 10).

ОСОБА_1 не спростовував факт відмови ним від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Жодних пояснень про те, що він не керував транспортним засобом ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначив.

За таких обставин, суд дійшов законного та обґрунтованого висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, в стані алкогольного сп`яніння, а випив два ковтки слабоалкогольного напою вже після зупинки транспортного засобу є необґрунтованими. З долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що спочатку ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом, на запитання працівників поліції пояснив, що їхав з мікрорайону «Троєщина» та привіз племінника додому. Також пояснив, що не став їхати повз поліцейський патруль, оскільки не хотів їх турбувати. Натомість, як вбачається з відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений у період дії комендантської години, поліцейські переслідували ОСОБА_1 , заїхали за ним у двір житлового будинку, ОСОБА_1 зупинив автомобіль у недозволеному місці посеред проїзної частини.

Доводи ОСОБА_1 про те, що працівники поліції не роз`яснили йому процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння та наслідки відмови від проходження такого огляду також повністю спростовується наявним у матеріалах справи відеозаписом, з якого вбачається, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 права та обов`язки, а також роз`яснили можливість відмови від проходження огляду і наслідки такої відмови, та після відмови ОСОБА_1 склали протокол відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції також приймає до уваги ту обставину, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4428084 від 05 квітня 2025 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП за здійснення зупинки транспортного засобу, яка суттєво перешкоджає руху іншим транспортним засобам (а.с. 7). Вказана обставина також підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 05 квітня 2025 року. Із зазначеною постановою ОСОБА_1 погодився, дії працівників поліції не оскаржував.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а постанова Голосіївського районного суду міста Києва від 10 липня 2025 року - залишенню без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 10 липня 2025 року - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 10 липня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 10 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.В. Крижанівська