Дата документу Справа № 331/7217/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/7217/24 Головуючий в 1 інст.Стратій Є.В.
Провадження №33/807/727/25 Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 13 січня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

від сплати судового збору ОСОБА_1 звільнено.

Згідно з постановою суду, 20 листопада 2024року водій ОСОБА_1 об 11.34 год. у м.Запоріжжя по вул.Покровська,40, керував автомобілем Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився на місці зупинки транспортного засобу. Від керування транспортним засобом ОСОБА_1 відсторонений. Дії особи кваліфіковані за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд розглянув справу без його участі, чим порушив його процесуальні права. Окрім того, суд допустив спрощений підхід при розгляді справи, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події. Апелянт зазначає, що викладені в постанові суду висновки суду про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах справи, та не відповідають фактичним обставинам справи.

Заявлене ОСОБА_1 клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки останній у розгляді справи участі не брав, відомостей щодо отримання ним копії оскаржуваної постанови суду першої інстанції матеріали справи не містять. 23 травня 2025 року ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження. Зловживання своїми процесуальними правами з боку апелянта не убачається. Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

В судове засідання, призначене на 14 листопада 2025 року, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , не з`явився, про день та час судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки до суду апеляційної інстанції не повідомляв, клопотань про відкладення судового засідання від останнього до суду також не надходило.

Суд апеляційної інстанції неодноразово відкладав апеляційний розгляд провадження за для виклику ОСОБА_1 та забезпечення його участі в апеляційному розгляді, останній викликався до суду шляхом направлення судової повістки як за адресою, зазначеною зі слів самого ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення, яка повернулась з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», так і за адресою, вказаною захисником адвокатом Торчак М.В. у своїх клопотаннях на адресу суду про ознайомлення з матеріалами справи та видачу копії відеозапису, а також шляхом направлення повістки в додаток Viber за вказаним в апеляційній скарзі контактним номером телефону. В свою чергу, смс-повідомлення за номером телефону, вказаним у протоколі про адміністративне правопорушення, не доставлено з причини недоступності абонента. Також, ОСОБА_1 був своєчасно сповіщений про день, час і місце апеляційного розгляду за допомогою оголошення на сайті Судової влади України.

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції враховує практику Великої Палати Верховного суду, викладеній у постанові від 23 серпня 2018 року у справі №11-237сап18 згідно з якою, право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлене ч.1 ст.268 та ч.6 ст.294 КУпАП, не є абсолютним.

Верховним Судом в п.34 постанови від 12 березня 2019 року по справі №910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» (Заява№3236/03, п.41) від 03 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження».

Суд не зобов`язаний сам з`ясовувати причини неявки належно сповіщених учасників справи, оскільки обов`язок повідомити про ці причини і надати докази поважності неявки покладається на учасників справи.

Судом апеляційної інстанції було вжито всіх можливих заходів для повідомлення ОСОБА_1 та забезпечення його права на особисту участь під час апеляційного розгляду справи.

Проте, подальше відкладення апеляційного розгляду через неявку ОСОБА_1 може затягнути цей розгляд на невизначений час. Сам ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу, долею своєї справи не цікавиться.

Адвокат Турчак М.В., яка здійснювала захист ОСОБА_1 на підставі Ордеру на надання правничої допомоги від 02 червня 2025 року та Договору про надання правничої допомоги від 01 травня 2025 року, та якій за клопотанням завчасно направлено копію витребуваних нею певних матеріалів справи для ознайомлення, у судове засідання теж не з`явилась, направила до суду повідомлення про припинення нею повноважень захисника в цій справі.

З урахуванням викладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1 та адвоката Турчак М.В., що узгоджується з положеннями ст.294 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, переглядаючи оскаржувану постанову суду в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена наявними в справі доказами, зокрема відомостями, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №177965 від 20 листопада 2024 року, з якого убачається, що 20 листопада 2024 року водій ОСОБА_1 об 11.34 год. у м.Запоріжжя по вул.Покровська,40, керував автомобілем Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився на місці зупинки транспортного засобу. Від керування транспортним засобом ОСОБА_1 відсторонений. Дії особи кваліфіковані за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20 листопада 2024 року;

- у копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3513703 від 20 листопада 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП;

- відеозаписом події, який узгоджується із обставинами, вказаними в протоколі про адміністративне правопорушення та доданим до нього матеріалах. Зокрема відеозаписом зафіксовано рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 з увімкненим аварійним сигналом та його зупинку працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху. Під час спілкування працівником поліції виявлено у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, про що останнього повідомлено та запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі, на що ОСОБА_1 відповів категоричною відмовою, пояснивши, що він військовий і це його принципова позиція, наявність в нього ознак сп`яніння заперечував. ОСОБА_1 було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду та повідомлено, що в такому разі щодо нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення. На це останній повідомив, що наслідки йому зрозумілі, оскільки щодо нього раніше вже складався протокол. Враховуючи викладене, щодо ОСОБА_1 обґрунтовано було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, зі змістом якого його ознайомлено.

Зазначені докази, в свою чергу, узгоджуються з відомостями, викладеними в рапорті інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №1 УПП в Запорізькій області ДПП капрала поліції старшого лейтенанта поліції Батичко Д.В., згідно з яким, останній доповідає, що під час несення служби в Олександрівському районі 20 листопада 2025 року о11 год.34 хв. було зупинено транспортний засіб Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за порушення ПДР, саме: не виконання дорожнього знаку 3.2.1. У водія ОСОБА_1 під час спілкування були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук. Водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря-нарколога, на що водій ОСОБА_1 відповів відмовою. На водія ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та винесено постанову за порушення ПДР. Від керування водія ОСОБА_1 відсторонено шляхом залишення транспортного засобу на місці зупинки без порушення ПДР. Про повторність попереджено.

Дослідивши всі наявні докази у їх сукупності, суд дійшов до правильного висновку про те, що ці докази підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними та допустимими.

Доводи апелянта про протилежне спростовуються матеріалами справи.

Згідно з оскаржуваною постановою суду, в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 участі не брав.

Як зазначено вище, в судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 , теж не з`явився, про день та час судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки до суду апеляційної інстанції не повідомляв, клопотань про відкладення судового засідання від останнього до суду також не надходило.

На думку суду апеляційної інстанції, доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідаючи на доводи ОСОБА_1 , які викладені в апеляційній скарзі, про те, що суд розглянув справу без його участі, чим порушив його процесуальні права, то суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

За змістом положень частини 3 статті 268 КУпАП, присутність осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, не є обов`язковою.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення йому смс-повідомлень про виклик до суду за його особистим номером мобільного телефону. Згідно з наявними в матеріалах справи довідками про доставку смс, смс-повідомлення доставлені ОСОБА_1 завчасно до початку судового розгляду.

Також, ОСОБА_1 під час оформлення адміністративних матеріалів був обізнаний про те, що розгляд справи відбудеться саме у Жовтневому районному суді м.Запоріжжі, а відтак останній повинен був цікавиться судовим провадженням згідно з практикою Європейського суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, відповідно до якої, «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Враховуючи вищевикладене, на думку апеляційного суду, судом першої інстанції було вжито заходів для забезпечення ОСОБА_1 можливості взяти участь у розгляді справи, проте, у призначені судові засідання, зокрема і 13 січня 2025 року, останній не з`явився, жодних клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 на адресу суду першої інстанції теж не надходило, у зв`язку з чим, суд розглянув справу без участі останнього, що не завадило суду повно і всебічно з`ясувати всі обставини справи і прийняти законне та обґрунтоване рішення.

В свою чергу, Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено обов`язкового скасування прийнятої в справі постанови через розгляд справи у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Більше того, при апеляційному розгляді ОСОБА_1 не був позбавлений можливості реалізувати всі свої процесуальні права, проте, висновки суду першої інстанції апелянтом не спростовані.

Наявними в справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за № 1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року № 1395.

Порушень з боку працівників поліції під час оформлення вказаних адміністративних матеріалів не встановлено.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.

Вина ОСОБА_1 підтверджується як відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, так і доданими до протоколу доказами, які дослідив суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 13 січня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 13 січня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева