Провадження №3/367/3455/2025
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 грудня 2025 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

Головуючого судді Кухленка Д.С.,

при секретарі Шаповал О.О.,

за участі прокурора Замкової К.П,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань управління стратегічних розслідувань в місті Києві НП України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 виданий Костянтинівським МВ ГУ ДМС України в Донецькій області від 26.11.2013 року,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , обіймаючи посаду головного спеціаліста відділу добору персоналу Департаменту персоналу Бюро економічної безпеки України, будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія даного Закону, у порушення вимог частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», 02.04.2025 о 11:03 несвоєчасно, без поважних причин подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави, або місцевого самоврядування, за минулий 2024 рік, шляхом заповнення електронної форми через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування у власному персональному електронному кабінеті, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 , обіймаючи посаду головного спеціаліста відділу добору персоналу Департаменту персоналу Бюро економічної безпеки України, будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія даного Закону, у порушення вимог абзацу 1 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», 10.01.2025 припинивши діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, 20.02.2025 року о 13:29 несвоєчасно, без поважних причин подала декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями з 01.01.2025 по 10.01.2025 (при звільненні), шляхом заповнення електронної форми через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування у власному персональному електронному кабінеті, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 повідомила, що на даний час звільнена з займаної посади. Свою вину у вчиненому правопорушенні визнала в повному обсязі.

Прокурор Замкова К.П. в судовому засіданні просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накласти на неї мінімальний розмір штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Дії особи, поведінка якої є предметом дослідження, у кожному випадку потрібно оцінювати у контексті положень ст. 9 КУпАП, де закріплено поняття адміністративного правопорушення. Відповідно до цієї норми - адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, вчинена суб`єктом правопорушення, і за яку передбачено адміністративну відповідальність. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (надалі Конвенція) кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Кадубец проти Словаччини» зазначено, що ст. 6 Конвенції гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів, незважаючи на те, що був вчинений адміністративний проступок, а не кримінальне діяння.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відповідальність настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Пунктом «и» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону №1700-VII визначено, що посадові та службові особи інших державних органів, у тому числі Фонду соціального страхування України та Пенсійного фонду, органів влади Автономної Республіки Крим є суб`єктами на яких поширюється дія Закону №1700-VII.

Визначення поняття «посадові особи» та «службові особи» в рамках підпункту «и» пункту 1 частини першої статті 3 Закону №I700-VII наведено у пункті 25 розділі II Роз`яснень щодо фінансової доброчесності: застосування окремих положень Закону №1700-VII стосовно заходів фінансового контролю (подання декларації, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, повідомлення про відкриття валютного рахунку) від 13.11.2023 № 4 викладених у «Базі знань» на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство).

Так, під «посадовими та службовими особами інших державних органів» слід розуміти працівників державних органів, які здійснюють функції представників влади або обіймають посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій.

Абзацом 1 ч. 2 ст. 45 Закону №1700-VII визначено, що особи, зазначені у п. 1, підпунктах «а» і «в» п. 2, п. 5 ч. 1 ст. З цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Абзацом 2 ч. 2 ст. 45 Закону визначено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» п.2, п.5 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому ч. 1 цієї статті, ст. 45 Закону визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», п.2, ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , будучи головним спеціалістом відділу добору персоналу Департаменту персоналу Бюро економічної безпеки України, відноситься до посадових та службових осіб інших державних органів та являється суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією відповідно до п.п. «и» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII, зобов`язана до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цією статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Закон № 3384-ІХ набрав чинності 12.10.2023, відповідно у ОСОБА_1 як суб`єкта декларування виник обов`язок подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, за 2024 рік, до 01 квітня 2025 року.

Також встановлено, що відповідно до Наказу БЕБ від 06.01.2025 № 5-К «Про звільнення ОСОБА_1 » ОСОБА_1 ,головного спеціаліста відділу добору персоналу Департаменту персоналу БЕБ звільнено з посади 10.01.2025 року за угодою сторін.

Отже, ОСОБА_1 , 10.01.2025 року припинивши діяльність пов`язану із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування була зобов`язана подати Декларацію, шляхом заповнення електронної форми через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті після реєстрації в Реєстрі, не пізніше 30 календарних днів з дня припинення діяльності. Тобто упродовж періоду часу з 00:00 годин 11.01.2025 року по 23:59 годин 09.02.2025 ОСОБА_1 повинна була подати Декларацію.

Відповідно до публічної частини Реєстру, ОСОБА_1 подала Декларацію лише 20.02.2025 року о 13:29, а отже не своєчасно.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» від 20.09.2023 № 3384-1Х та пункту 27 розділу XIII «Прикінцеві положення Закону України «Про запобігання корупції» особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 нього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

Отже ОСОБА_1 , будучи державним службовцем є суб`єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією та суб`єктом декларування.

Так у ОСОБА_1 у період з 01.01.2025 року до 31.03.2025 року включно було 90 календарних днів для з`ясування строків подання, внесення до Декларації достовірних відомостей, отримання для цього необхідної інформації та копії документів, у тому числі з відкритих джерел, а в подальшому заповнення та перевірки наявності на веб-сайті Національного агенства з питань запобігання та корупції вказаної декларації, однак остання цим не скористалася.

Відповідно до послідовності дій користувача Реєстру, які вчиняла ОСОБА_1 за період з 01.01.2025 року по 03.04.2025, остання вперше виконала дії щодо створення, заповнення та подання Декларації лише 02.04.2025 року. Дата реєстрації у реєстрі 20.02.2024 року.

Таким чином, вирішуючи питання про можливість накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд прийшов до висновку, що датою виявлення вчиненого правопорушення слід вважати день складання протоколу про адміністративне правопорушення (16.10.2025), оскільки на момент складання протоколу були зібрані усі необхідні докази, що в сукупності свідчать про наявність ознак складу правопорушення, та існувала можливість вручити вказаний протокол особі, виконавши дії, визначені ч.ч. 2-4 ст. 256 КУпАП.

Таким чином, станом на час розгляду справи та ухвалення судового рішення з дати виявлення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення, визначений частиною 3 статті 38 КУпАП не закінчився.

Вина ОСОБА_1 підтверджується наявними документами в матеріалах справи, а саме протоколами про адміністративне правопорушення № 935 від 16.10.2025, та № 936 від 16.10.2025, рапортом старшого оперуповноваженого 6-го відділу управління стратегічних розслідувань в м. Києві Департаменту стратегічних розслідувань нацональної поліції України старшого лейтенанта поліції Голованя В., Наказом БЕБ №55-К від 22 лютого 2024 року про призначення ОСОБА_1 , Наказом БЕБ №453-К від 29 серпня 2024 про присвоєння рангу державного службовця ОСОБА_1 , Наказом БЕБ №5-К від 06 січня 2025 року про звільнення ОСОБА_1 , та іншими матеріалами справи.

У зв`язку з чим, враховуючи характер скоєного ОСОБА_1 правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, майновий стан, суд приходить до висновку, що їй необхідно призначити покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що буде необхідним і достатнім, з метою виховання особи в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 9, 38, 172-6, 247, 268, 276, 277, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в:

Визнати винною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, які необхідно сплатити в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення подання на постанову - не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна, в порядку, встановленому законом.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання - три місяці з дня її винесення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги у 10-ти денний строк з дня винесення такої постанови.

Суддя: Д.С. Кухленко