Номер апеляційного провадження 33/824/5859/2025
Суддя суду першої інстанції Л. М. Бабайлова
Суддя у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

19 грудня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л. Д., розглянувши заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді Деснянського районного суду м. Києва від 18 червня 2025 року про притягнення

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

проживаючого по

АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ст. 124, ст. 122-4 КУпАП,

у с т а н о в и в :

У грудні 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла справа про адміністративне правопорушення №754/12044/24 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ст. 124, ст. 122-4 КУпАП із апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 18 червня 2025 року та заявою ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді Деснянського районного суду м. Києва від 18 червня 2025 року.

Заява про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді мотивована тим, що ОСОБА_1 особисто брав участь у судових засіданнях суду першої інстанції, надавав пояснення/заяви/клопотання. На початку 2025 року у дружини ОСОБА_1 - ОСОБА_2 різко погіршився стан здоров`я, подружжя неодноразово перебувало на лікуванні в різних медичних установах, проходили необхідні медичні обстеження та лікування, а тому ОСОБА_1 вже не мав можливості брати участь у судових засіданнях та повністю передав повноваження своєму захиснику - адвокату Кравченку А. П., який належним чином ставив його до відома про хід судового розгляду справи. Окрім обов`язку по догляду, допомозі в лікуванні та відновленні дружини, ОСОБА_1 , у вільний від Капеланської служби час, здійснював догляд за неповнолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який навчається у м. Боярка Фастівського району Київської області у Боярському ліцеї «Престиж».

ОСОБА_1 вказує, що не був присутнім у судовому засіданні 18.06.2025 та при оголошенні постанови з поважних причин (довідка АЗПМС №2 від 17.06.2025), оскаржувану постанову судді не отримував. Копія постанови судді від 18.06.2025 на поштову адресу заявника не надходила, у застосунку «Дія» вона також не відображалась.

Також заявник вказує, що на початку літа (приблизно у травні) обірвався зв`язок із захисником, який не повідомив ОСОБА_1 про прийняття судом постанови.

Оскільки ОСОБА_1 був заклопотаний іншими, більш важливими для нього справами як здоров`я дружини, освіта та піклування про сина, тому лише 09.10.2025 він звернувся до суду першої інстанції із заявою, у якій просив направити на його електронну адресу копію постанови судді Деснянського районного суду м. Києва від 18.06.2025, вказавши суду, що вважає таку постанову незаконною та має намір оскаржити її у апеляційному порядку.

Копія постанови Деснянського районного суду м. Києва від 18.06.2025 була доставлена на електронну адресу заявника 12.11.2025.

ОСОБА_1 , у зв`язку із отриманням 12.11.2025 на електронну адресу копії постанови судді Деснянського районного суду м. Києва від 18.06.2025, відсутністю зв`язку із захисником, можливістю захисту самостійно під час дії правового режиму військового стану, просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження постанови судді Деснянського районного суду м. Києва від 18.06.2025.

Дослідивши зміст заяви, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою ст.287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Дана норма визначає строк, з якого починає обраховуватись десятиденний строк на апеляційне оскарження, тобто з наступного дня після винесення постанови.

Строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.

В своїх рішеннях ЄСПЛ вказує, що національний суд має право поновити строк на оскарження рішення суду нижчої інстанції, якщо апелянт у відповідному клопотанні наведе причину пропуску цього строку, і суд визнає цю причину поважною. Проте можливість суду щодо поновлення строку не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України»). При визначенні наявності поважності причин пропуску, національний суд насамперед має виходити із наявності об`єктивних причин, які унеможливлювали особі вчасно подати апеляційну скаргу, або вчасно вжити заходів до оскарження судового рішення.

Так, поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження є обставини, що об`єктивно перешкоджали особі, яка має право на оскарження постанови, вчасно подати апеляційну скаргу.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 квітня 2017 року № 5-440кс(15)16, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами. Поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Суди зобов`язанні вказувати підстави, на які вони посилаються як на підставу поновлення строку. Від судів вимагається вказувати підстави поновлення пропущеного строку. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності). При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи (рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд його справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено й в статті 129 Конституції України.

Разом з цим, поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України»).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьєв проти України).

Апеляційним судом встановлено, що 18 червня 2025 року суддею Деснянського районного суду м. Києва було прийнято постанову, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.Провадження в справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Із змісту постанови судді вбачається, що у суді першої інстанції інтереси ОСОБА_1 представляв його захисник - адвокат Кравченко А. П., який був присутній в судовому засіданні 18.06.2025 під час судового розгляду цієї справи та проголошенні судом постанови.

Копія постанови судді Десняського районного суду м. Києва від 18.06.2025 була вручена адвокату Кравченку А. П. 19 червня 2025 року шляхом доставлення на електронну адресу адвоката, повідомлену ним суду. Факт отримання вказаної постанови визнається адвокатом Кравченком А. П., про що останній повідомив в судовому засіданні апеляційному суду 29.09.2025 (постанова Київського апеляційного суду від 29.09.2025).

Вперше апеляційна скарга на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 18.06.2025 була подана захисником ОСОБА_1 - адвокатом Кравченком А. П. 02.07.2025.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції, адвокат Кравченко А. П. вказував, що 30 червня 2025 року він перебував на похороні, а також брав участь у слідчих діях в межах кримінального провадження, а тому отримавш 19.06.2025 копію постанови судді від 18.06.2025 мав змогу подати апеляційну скаргу на неї лише 02.07.2025.

Постановою Київського апеляційного суду від 29 вересня 2025 року відмовлено захиснику ОСОБА_1 - адвокату Кравченку А. П. у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Києва від 18 червня 2025 року. Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Кравченка А. П. на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 18 червня 2025 року повернуто особі, яка її подала.

У вказаній постанові апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Кравченка А. П. подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, поважних причин пропуску даного строку апеляційному суду не наведено, жодного доказу зазначеним обставинам щодо поважності причин пропуску строку матеріали справи не містять.

24 листопада 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 18 червня 2025 року разом із заявою про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Як на підставу для поновленн пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді ОСОБА_1 вказує на те, що на початку літа (приблизно у травні) у нього обірвався зв`язок із захисником, який не повідомив ОСОБА_1 про прийняття судом постанови. Оскільки ОСОБА_1 був заклопотаний іншими, більш важливими для нього справами як здоров`я дружини, освіта та піклування про сина, тому лише 09.10.2025 він звернувся до суду першої інстанції із заявою, у якій просив направити на його електронну адресу копію постанови судді Деснянського районного суду м. Києва від 18.06.2025, вказавши суду, що вважає таку постанову незаконною та має намір оскаржити її у апеляційному порядку.

Однак, апеляційний суд вважає зазначені ОСОБА_1 підстави для поновлення йому пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами у справі, відтак не можуть вважатися поважними причинами пропуску строку, на що вказує заявник.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 не був присутнім у судовому засіданні 18.06.2025 суду першої інстанції. Натомість, у судовому засіданні 18.06.2025 був присутнім його захисник Кравченко А. П., з яким ОСОБА_1 уклав договір про надання правової допомоги. Суд звертає увагу на те, що захисник ОСОБА_1 - адвокат Кравченко А. П. звертався до апеляційного суду в інтересах ОСОБА_1 із апеляційною скаргою на постанову судді у липні 2025 року, тому твердження ОСОБА_1 про те, що з травня 2025 року у нього зник зв`язок із його захисником спростовується встановленими апеляційним судом обставинами та матеріалами справи.

Окрім того апеляційний суд зазначає, що захисник Кравченко А. П. є самостійною процесуальною особою, апеляційна скарга була вперше подана ним від імені та в інтересах ОСОБА_1 , апеляційний суд перевірив наявність підстав для поновлення строку на подачу апеляційної скарги захиснику, та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга адвокатом Кравченком А. П. була подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, поважних причин пропуску даного строку суду наведено не було, що мало наслідком відмову в поновленні зазначеного строку та повернення скарги особі, яка її подала, у відповідності до приписів ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він був заклопотаний іншими, більш важливими для нього справами як здоров`я дружини, освіта та піклування про сина, тому лише 09.10.2025 звернувся до суду першої інстанції із заявою, у якій просив направити на його електронну адресу копію постанови судді Деснянського районного суду м. Києва від 18.06.2025, вказавши суду, що вважає таку постанову незаконною та має намір оскаржити її у апеляційному порядку, не може бути розцінено апеляційним судом як поважні підстави пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що перебіг строку на апеляційне оскарження постанови судді, що прийнята за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, розпочинається з моменту прийняття такої постанови судом, а не з моменту коли скаржник отримав копію такої постанови судді, чи коли звернувся до адвоката з метою отримання правової допомоги.

Інших переконливих доводів, які б вказували на поважність причин пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови судді заява не містить.

При цьому, розглядаючи заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд звертає увагу, що фактично доводи та обгрунтування заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження ґрунтуються на незгоді з висновками апеляційного суду про неповажність указаних адвокатом причин пропуску у вперше поданій апеляційній скарзі на постанову судді.

Підстав для переоцінки попередніх висновків апеляційного суду щодо неповажності причин пропуску строку на апеляційне оскарження не вбачається.

Отже, інших поважних причин пропуску строку на оскарження постанови судді суду першої інстанції судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином наявність причин, що призвели до пропуску строку на подачу апеляційної скарги самою особою, яка притягнута до адміністративної відповідальності не дає підстав для поновлення строку на подачу апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП у разі відмови у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді, апеляційна скарга повертається особі, яка її подала.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 слід відмовити у поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді, апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 відмовити у поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді Деснянського районного суду м. Києва від 18 червня 2025 року

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 18 червня 2025 року повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л. Д. Поливач