П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року суддя Шевченківського районного суду міста Дніпра Клепка Л.І., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 , за ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно протоколу, 19 жовтня 2025 о 00.35 год. на вул. Грушевського, 35 в м. Дніпро ОСОБА_1 не виконував законну вимогу інспектора поліції залишатися на місці вчинення адміністративного правопорушення для складання адміністративних матеріалів, намагався залишити місце події, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП.

Будучи повідомленим про час і місце судового розгляду, ОСОБА_1 в судове засідання неодноразово не з`явився, клопотання про відкладення судового розгляду суду не надав. Приймаючи до уваги наведене, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність на підставі наявних у справі доказів.

Надавши оцінку доказам у справі, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Тягар доведення в діях особи складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, яким складено протокол.

Згідно протоколу, в вину ОСОБА_1 ставиться невиконання ним законної вимоги інспектора поліції залишитись на місці вчинення адміністративного правопорушення для складання адміністративних матеріалів.

Диспозицією статті 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, проявляється у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків. Аналіз указаної правової норми дає підстави стверджувати те, що непокора повинна бути злісною. Злісність непокори проявляється у відмові від виконання наполегливих, неодноразових законних вимог чи розпоряджень поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, або відмова, яка виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до поліцейського.

Іншою обов`язковою ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, є законність розпорядження/вимоги поліцейського.

Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 26.06.1992року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я та власність суддів і працівників правоохоронних органів», під злісною непокорою розуміється відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Дане правопорушення обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні ним службових обов`язків, оскільки вимога працівника міліції або розпорядження це - акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, який має бути законодавчо обґрунтований.

Виходячи з наведеного, на наявність складу даного правопорушення в діях особи впливає не лише вимога, яка була поставлена працівниками поліції, але і у зв`язку з чим вона висувалась.

Разом з тим, як слідує зі змісту протоколу, фабула протоколу в достатній мірі суті інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, не відображає, а доказів, які б надавали суду можливість перевірити викладені у протоколі обставини та встановити в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУПАП, суб`єктом складання протоколу не зібрано, матеріалів відеофіксації обставин правопорушення суду не надано. Свідки до складання протоколу не залучалися. В якості доказу на підтвердження вини ОСОБА_1 надано лише протокол про адміністративне правопорушення.

Між тим, сам протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою не є самостійним і беззаперечним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, оскільки вимагає перевірки за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали б сумніву у суду.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі презумпції невинуватості.

Згідно ст.62 Конституції України та ст.6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини, обвинувачення не може ґрунтуватися та припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не буде доведено згідно з законом.

Так як доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, суду не надано, провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 9, 245, 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, до Дніпровського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Дніпра протягом десяти днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку оскарження в разі, якщо скарга не подана.

Суддя Л.І. Клепка