Справа № 448/2183/25 Головуючий у 1 інстанції: Гіряк С. І.
Провадження № 33/811/1959/25 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г. у місті Львові, з участю захисника Андрійця О.Л., розглянувши в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Андрійця О.Л. на постанову Мостиського районного суду Львівської області від 26 листопада 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП,

встановив:

Постановою Мостиського районного суду Львівської області від 26.11.2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Згідно постанови суду 20.10.2025 о 12 год. 15 хв. в МАПП «Шегині», територія Шегинівської ОТГ Яворівського району Львівської області на в`їзд в Україну з Республіки Польща, гр. ОСОБА_1 надала на паспортний контроль паспорт громадянина Федеративної Республіки Німеччина серії НОМЕР_1 , виданий 31.07.2024 на ім`я ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 . В процесі прикордонного контролю встановлено, що вищевказана особа являється громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду закордон серії НОМЕР_2 виданий 03.09.2021 року органом влади 8024 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Своїми діями ОСОБА_1 вчинила спробу перетинання державного кордону України в пункті пропуску через державний кордон України без відповідних документів, чим порушила вимоги ч. 1 статті 2 Закону України «Про громадянство України», ст. ст. 2,3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», підпункту 1 п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 №57

Захисник Андрієць О.Л. в апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підтримання своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою та незаконною, судом не повною мірою досліджено всі обставини справи, висновки суду, викладені в постанові не відповідають фактичним обставинам справи, зокрема судом першої інстанції не враховано того, що в діях ОСОБА_1 не було жодного умислу на перетин державного кордону України без належних документів, оскільки остання під час розмови з інспектором прикордонної служби самостійно надала для паспортного контролю паспорт громадянина України для виїзду за кордон, замість паспорта громадянина ФРН. Крім цього, захисник вказує, що ОСОБА_1 не пред`являла для паспортного контролю жодних недійсних чи підроблених документів, що знову ж таки свідчить про наявність умислу на скоєння адміністративного правопорушення.

Розглянувши матеріали справи № 448/2183/25, дослідивши доводи апеляційної скарги, пояснення захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ч.1 ст.204-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади

Положення п.1 ст.2 Закону України «Про громадянство» стосовно того, що громадяни України, які набули громадянство іншої держави, у правових відносинах з Україною залишаються лише громадянами України, не призводить автоматично до недійсності документів щодо громадянства, виданих іншою державою у встановленому порядку.

Доказів того, що ОСОБА_1 , надаючи на паспортний контроль дійсний паспорт громадянина Федеративної Республіки Німеччини, діяла з прямим умислом на перетинання кордону у незаконний спосіб, без відповідних документів, суду не надано і у матеріалах справи таких доказів не міститься.

Більше того, як вбачається з рапорту інспектора прикордонної служби ОСОБА_1 під час проходження паспортного контролю фактично одразу надала військовослужбовцям прикордонної служби паспорт громадянина України для виїзду за кордон (а.с.4)

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення за результатами розгляду справи, не взяв до уваги наявність сумнівів щодо доведеності вини ОСОБА_1 , яка не була підтверджена належними і допустимими доказами, чим порушив вимоги норм процесуального та матеріального права.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обгрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

З огляду на викладене, апеляційний суд встановив те, що військовослужбовцями прикордонної служби під час складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були допущені порушення вимоги КУпАП, законів та підзаконних нормативно-правових актів, які ставлять під сумнів законність складеного протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ №011094Е від 20.10.2025 року та можливість прийняття його до уваги як належного та допустимого доказу, оскільки ОСОБА_1 як на підставу перетину державного кордону України жодного підробленого документу не подавала, при цьому серед іншого надала для проходження паспортного контролю паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Отже, постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП підлягає скасуванню як незаконна, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Андрійця О.Л. задоволити.

Постанову Мостиського районного суду Львівської області від 26 листопада 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, скасувати, а провадження у справі №448/2183/25 відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення..

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Березюк О.Г.