ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/3105/25 Справа № 202/8756/25 Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г. О. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м.Дніпра від 22 жовтня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.,

за участю:

захисника Сінцова Т.В.,

представника потерпілої Мальцева В.П.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Індустріального районного суду м.Дніпра від 22 жовтня 2025 року водій ОСОБА_1 28 серпня 2025 року о 15 год. 00 хв. за адресою: м. Дніпро, просп. Слобожанський, 114, керуючи т.з. Honda Accord, д.н.з. НОМЕР_1 , під час виникнення небезпеки або перешкоди, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем Ssang Yong, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушено вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху, та скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки на момент розгляду справи він перебував на військовій службі, а тому через об`єктивні обставини, пов`язані з несенням служби, він фізично не міг отримати ані судову повістку за адресою реєстрації, ані копію постанови у 10 денний строк, про прийняте рішення дізнався лише після 07 листопада 2025 року, коли його представники отримали засвідчену копію, по суті просить змінити вказану постанову в частині накладеного адміністративного стягнення та накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850 грн.), не застосовуючи позбавлення права керування транспортними засобами.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на те, що він є діючим військовослужбовцем Збройних Сил України у званні солдата та наявність водійського посвідчення для військовослужбовця в переважній більшості випадків є не привілеєм чи зручністю, а критично необхідним інструментом для виконання службових та бойових завдань. Вказав, що суд призначив максимальне стягнення за відсутності будь-яких обтяжуючих обставин.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, представника потерпілої, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Вирішуючи клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вважає за необхідне його задовольнити, оскільки копію оскаржуваної постанови захисник ОСОБА_1 отримав 07 листопада 2025 року, а тому з огляду на той факт, що для подання апеляційної скарги необхідний значний проміжок часу для її підготовки, зокрема і наявність повного тексту судового рішення, дану обставину слід вважати належною підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Згідно ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне вмотивоване рішення.

Обставини справи та висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги про зміну виду стягнення апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до ч. 1 ст. 35 КУпАП обставинами, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: продовження протиправної поведінки, незважаючи на вимогу уповноважених на те осіб припинити її; повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню; вчинення правопорушення особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення; втягнення неповнолітнього в правопорушення; вчинення правопорушення групою осіб; вчинення правопорушення в умовах стихійного лиха або за інших надзвичайних обставин; вчинення правопорушення в стані сп`яніння. Орган (посадова особа), який накладає адміністративне стягнення, залежно від характеру адміністративного правопорушення може не визнати дану обставину обтяжуючою.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Санкція ст. 124 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Одним із видів покарань у розумінні ЄСПЛ є штрафи. Суворість цього примусового заходу оцінюється через його розмір, проте у визначенні правової природи такого заходу для ЄСПЛ важливішою є мета, з якою призначається штраф, ніж його розмір.

У рішенні по справі «Озтюрк проти Туреччини»(Ozturk v Turkey) Європейським судом з прав людини штраф у розмірі 60 DM був оцінений як покарання з огляду на цілі його застосування.

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На переконання судді апеляційної інстанції при визначенні виду і розміру стягнення суд не врахував у повній мірі характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та призначене судом ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк на один рік є занадто суворе.

Так, при призначенні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд не врахував обставини даного правопорушення, а саме ДТП, що сталася, не призвела до тілесних ушкоджень, а стосувалася лише механічних пошкоджень, особу ОСОБА_1 , який згідно довідки ВЧ перебуває на військовій службі, а також відсутність відомостей про те, що останній раніше притягувався до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд враховує, що наявність водійського посвідчення для військовослужбовця в переважній більшості випадків є не привілеєм чи зручністю, а критично необхідним інструментом для виконання службових та бойових завдань.

Враховуючи вищезазначене суд апеляційної інстанції вважає можливим змінити накладене адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один місяців, застосувавши до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, що відповідатиме меті адміністративного стягнення, буде достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень.

Окрім того, враховуючи, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, останній відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір звільняється від сплати судового збору, тому постанова суду першої інстанції також підлягає зміні, шляхом виключення посилання про стягнення з ОСОБА_1 судового збору на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду першої інстанції змінити в частині накладення адміністративного стягнення та стягнення судового збору.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Індустріального районного суду м.Дніпра від 22 жовтня 2025 року.

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Індустріального районного суду м.Дніпра від 22 жовтня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП змінити в частині накладення стягнення та стягнення судового збору.

Вважати, що на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Виключити з резолютивної частини постанови висновок про стягнення з ОСОБА_1 судового збору на користь держави у розмірі 605 гривень 60 копійок та звільнити останнього від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір.

В решті постанову суду - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот