Справа №949/2662/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 року м. Дубровиця

Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Отупор К.М., розглянувши матеріали справи, які надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПС 3 категорії - старший майстер другого відділення інженерних робіт прикордонної застави інженерного облаштування прикордонної комендатури інженерного облаштування, адреса проживання: АДРЕСА_1 ,

за частиною 3 статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЧЦП №335733 від 13 грудня 2025 року вбачається, що 01 грудня 2025 року близько 07 год. 30 хв., в умовах воєнного стану (під час дії особливого періоду), в.о. начальника прикордонної застави інженерного облаштування (з м.д. АДРЕСА_2 ) прикордонної комендатури інженерного облаштування (з м.д. АДРЕСА_3 ) капітаном ОСОБА_2 було виявлено не прибуття, без поважних причин з щорічної основної відпустки інспектора прикордонної служби 3 категорії - водій другого відділення інженерних робіт прикордонної застави інженерного облаштування (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) прикордонної комендатури інженерного облаштування (з місцем дислокації АДРЕСА_3 ) старшого солдата за призовом ОСОБА_1 , який мав прибути до місця тимчасового розташування підрозділу прикордонної застави інженерної облаштування (з м.д. АДРЕСА_2 ) прикордонної комендатури інженерного облаштування (з м.д. АДРЕСА_3 ). На дзвінки військовослужбовець не відповідав, абонент знаходився не в мережі, за місцем проживання ОСОБА_3 був, з рідними та близькими на зв`язок не виходив. Таким чином, своїми діями солдат за призовом ОСОБА_3 порушив вимоги cтатей 1, 2 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу", cтатей 2, 9, 11, 16, 127, 128, 216-222 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, та статей 1-4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, тобто вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, надавши відповідну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, вважаю, що провадження в справі підлягає закриттю з таких підстав.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими засобами.

Згідно статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Для всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи суд повинен дослідити та оцінити за своїм внутрішнім переконанням усі обставини та докази по справі в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, відповідно до вимог статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з вимогами частини 2 статті 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, повинен бути складений не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення та долучених до нього матеріалів, суддею встановлено, що 01 грудня 2025 року близько 07 год. 30 хв., в умовах воєнного стану (під час дії особливого періоду), в.о. начальника прикордонної застави інженерного облаштування (з м.д. АДРЕСА_2 ) прикордонної комендатури інженерного облаштування (з м.д. АДРЕСА_3 ) капітаном ОСОБА_2 було виявлено не прибуття, без поважних причин з щорічної основної відпустки інспектора прикордонної служби 3 категорії старшого солдата за призовом ОСОБА_1 , який мав прибути до місця тимчасового розташування підрозділу прикордонної застави інженерної облаштування (з м.д. АДРЕСА_2 ) прикордонної комендатури інженерного облаштування (з м.д. АДРЕСА_3 ). Протокол про адміністративне правопорушення складено 13 грудня 2025 року.

Окрім того, матеріали справи не містять жодних доказів того, що у період з 01 грудня 2025 року по 13 грудня 2025 року проводилися хоч які-небудь дії чи збиралися хоч якісь матеріали для доведення вчинення ОСОБА_1 правопорушення. В матеріалах відсутні відомості щодо проведення службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини, тощо.

Також, як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЧЦП №335733 від 13 грудня 2025 року, він не містить об`єктивної сторони правопорушення, оскільки зазначено лише про те, що особа, якій інкриміновано вчинення правопорушення, не прибув без поважних причин з щорічної основної відпустки до місця тимчасового розташування підрозділу, при цьому який саме час особа була відсутня (чи то годину, чи то добу), протокол таких даних не містить, що в даному випадку виключає склад правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність за частиною 3 статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не долучені копії документів та інші докази, що вказують на обставини та час вчинення правопорушення, окрім рапорту в.о. начальника прикордонної застави інженерного облаштування (з м.д. АДРЕСА_2 ) прикордонної комендатури інженерного облаштування (з м.д. АДРЕСА_3 ) капітана ОСОБА_4 .

Суддя також враховує, що відповідно до вимог статтей 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними у статті 129 Конституції України, до яких відносяться, зокрема, забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також статті 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно з якими усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої "доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом" (пункт 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України" (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ "розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення".

Крім того, у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 21 січня 2020 року у справі №754/17019/17, провадження №51-2568км19, акцентовано увагу на тому, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

При цьому, суддя зазначає, що відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до частини 3 статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, за викладених вище обставин суддя приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази поза розумним сумнівом не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому, суддя також враховує, що у справі "Салов проти України" (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі "Hirvisaari v. Finland", заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі "Ruiz Torija v. Spain", заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).

Відповідно до статті 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, з огляду на вищевикладене, а також те, що складення та оформлення даної справи про адміністративні правопорушення виконано не належним чином, а зазначені вище недоліки не можуть бути усунені в суді, суддя дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому справа про адміністративні правопорушення підлягає закриттю на підставі пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись статтями 247, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

п о с т а н о в и в :

Закрити провадження в справі щодо ОСОБА_1 за частиною 3 статті 172-11 Кодексу України про адміністративне правопорушення, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, її захисником до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня винесення постанови. постанови.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду Отупор К.М.