ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 947/39928/25

Провадження № 3/947/5263/25

19.12.2025 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м. Одеси Іванчук В.М., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (протокол серії ЕПР1 № 479639 від 10.10.2025 року)

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 479639 від 10.10.2025 рокувбачається, що 10.10.2025 року о 13:35 год., за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Філатова, біля будинку № 1, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «RANGE ROVER LAND ROVER», номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови та координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, почервоніння очей, після чого відмовилася від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння за допомогою технічних засобів та у спеціалізованому медичному закладі, що підтверджується висновком медичного закладу № 002316 від 10.10.2025 року.

За таких обставин особа, що притягується до адміністративної відповідальності порушила п.2.5 «Правил дорожнього руху» України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно п.2.5 «Правил дорожнього руху» України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

ОСОБА_1 повідомив суду, що з протоколом про адміністративне правопорушення не згоден, транспортним засобом керував у тверезому стані, добровільно поїхав на медичне обстеження, однак в силу тяжкого захворювання нирок, через фізіологічні вади не зміг здати сечу, готовий був здати слину чи кров, однак йому було відмовлено.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та оцінивши доводи сторін у їх сукупності, суд виходить із такого.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно зі ст.280 КУпАП під час розгляду справи суд зобов`язаний встановити, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна у його вчиненні конкретна особа; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що виключають провадження у справі, та інші істотні обставини.

Статті 251252 КУпАП визначають, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у встановленому законом порядку з`ясовуються обставини справи, а оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням суду на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин у їх сукупності.

Суд також враховує, що провадження за ч.1 ст.130 КУпАП має виразний каральний характер, а отже до нього застосовуються підвищені гарантії справедливого розгляду та презумпції невинуватості. Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Це означає, що недостатність, суперечливість або недопустимість доказів виключає можливість притягнення особи до відповідальності.

Частина перша ст.130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову водія від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Для настання відповідальності саме за відмову необхідно довести наявність усіх елементів складу правопорушення, зокрема: факт керування транспортним засобом; законність та належність вимоги про проходження огляду і направлення на нього; дотримання встановленого порядку проведення огляду; наявність усвідомленої, волевиявленої поведінки водія, спрямованої на ухилення/відмову (умисел як обов`язковий елемент суб`єктивної сторони).

Сам по собі запис у медичному висновку про відмову або ухилення не підміняє обов`язку доведення фактичних обставин і умисності поведінки особи, а також не звільняє від перевірки дотримання процедури, оскільки за ст.266 КУпАП висновок огляду має доказове значення лише за умови законності та належності проведення огляду у встановленому порядку.

З пояснень ОСОБА_1 , наданих у судовому засіданні, встановлено, що 10.10.2025 року о 13:00 він, керуючи транспортним засобом, потрапив у значну дорожньо-транспортну пригоду на пл. Толбухіна в м. Одесі, внаслідок чого втратив свідомість одразу після удару та перебував у непритомному стані певний час. На підтвердження факту втрати свідомості він послався на письмові пояснення свідка ОСОБА_2 , а також повідомив про подальші інтенсивні болі у шийному відділі, що зберігаються, та надав медичні документи (направлення/протокол МРТ) як підтвердження наслідків травматичного впливу.

Також судом враховано пояснення ОСОБА_1 щодо: перебування протягом тривалого часу на місці ДТП у стані шоку, на холоді, із переміщенням між автомобілями;

розмови з поліцейським, який звернув увагу на блідість та тремтіння рук; при цьому ОСОБА_1 не заперечував можливість перевірки, зазначивши, що напередодні вживав лише снодійний препарат (Донорміл у половинній дозі); тривалої організації евакуації пошкодженого автомобіля після 18:00 із залученням спецтехніки; фізіологічного факту повного спорожнення сечового міхура незадовго до доставлення на огляд, а також наявності хронічного захворювання, що об`єктивно ускладнює сечовипускання і може зумовлювати рідкі епізоди виділення сечі протягом доби.

Ключовим для правової кваліфікації є те, що особа не заперечувала проходження огляду, фактично надала інші біологічні зразки (слина, змиви тощо), а неможливість здати сечу пояснила об`єктивними фізіологічними причинами, які кореспондують як із описаними подіями дня (стрес, травма, холод, тривале перебування без нормальних побутових умов), так і зі станом здоров`я (хронічна хвороба).

Отже, з поведінки ОСОБА_1 вбачається не ухилення від огляду як вольовий акт, а фактична неможливість надати саме сечу у конкретний момент часу.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху покладає на водія обов`язок пройти огляд у встановленому порядку на вимогу поліцейського. Водночас реалізація цього обов`язку має відбуватися за процедурою, визначеною законом та підзаконними актами.

Порядок направлення і проведення огляду визначається, зокрема, ст.266 КУпАП та Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103. Крім того, спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 (зі змінами) затверджено Інструкцію щодо виявлення ознак сп`яніння та проведення медичного огляду, яка прямо передбачає, що для лабораторного дослідження може використовуватися кров, якщо в особи неможливо відібрати інші зразки біологічного середовища, зокрема сечу, а висновки, складені з порушенням вимог Інструкції, вважаються недійсними.

З цих норм випливає принципова правова позиція: держава обрала модель огляду, яка має бути адаптована до медичної можливості особи, а у випадку об`єктивної неможливості надати конкретний зразок (сечу) медичний огляд не може бути перетворений на юридичну відмову без належної фіксації причин, без перевірки альтернатив і без дотримання встановленого порядку.

Суд звертає увагу на істотні неузгодженості та порушення процедури, на які посилається ОСОБА_1 і які підлягають перевірці судом у межах оцінки доказів (ст.251252 КУпАП): Порушення часових параметрів направлення/доставлення на огляд.

У матеріалах фігурує час направлення на огляд (13:00), тоді як фактичні дії (оформлення ДТП тривало до після 18:00, подальші події та доставка до медичного закладу) свідчать про значно пізніший реальний момент огляду. У випадку істотного відхилення від вимог порядку (зокрема щодо оперативності проведення огляду) процедура втрачає гарантійний зміст, а її результати не можуть мати автоматичної доказової сили.

Зі слів ОСОБА_1 та з аналізу наведених ним часових даних убачається суперечність між часом складання висновку та часом фактичного проведення окремих дій, а також між часом складання протоколу і часом оформлення медичного документа. Такі суперечності підривають достовірність висновку про відмову як факт.

ОСОБА_1 зазначає, що понятих не пригадує, а також звертає увагу, що висновок містить формулювання в присутності 2 понятих. За відсутності належної, перевірюваної фіксації та узгодженості матеріалів суд не може покладати на особу негативні наслідки сумнівних процедурних записів.

Особливо істотною є обставина, що особа пропонувала здати кров, однак отримала відмову з мотивів відсутності реактивів. Проте організаційні/технічні проблеми установи не можуть трансформуватися в юридичну відмову водія. За наявності об`єктивної неможливості надати сечу медичний заклад був зобов`язаний діяти у спосіб, передбачений Інструкцією та порядком, або належно зафіксувати медичні підстави, а не формально кваліфікувати ситуацію як відмову.

У сукупності зазначене означає, що ключовий доказ обвинувачення медичний висновок із формулюванням відмова/не в повному обсязі не переконує суд поза розумним сумнівом у наявності умисної відмови, а також викликає обґрунтовані сумніви щодо додержання встановленої процедури, що прямо впливає на допустимість і доказову силу такого документа.

Правова категорія відмова у контексті ч.1 ст.130 КУпАП передбачає свідоме, вольове невиконання законної вимоги пройти огляд. Натомість встановлені судом обставини свідчать про інше: особа не заперечувала огляд, прибула до медзакладу та надала інші зразки; неможливість надати сечу була обумовлена сукупністю об`єктивних чинників (нещодавнє спорожнення, медичні особливості, стрес/травматичні події дня); особа пропонувала альтернативний спосіб (кров), але медзаклад його не забезпечив.

Суд окремо зазначає, що неможливість надання ОСОБА_1 зразка сечі для проведення лабораторного дослідження була зумовлена об`єктивними фізіологічними причинами, які підтверджуються поясненнями особи та наданими медичними документами і не спростовані матеріалами справи. Наявність у особи хронічного захворювання, що істотно впливає на процес сечовипускання, а також конкретні обставини дня події (тривале перебування у стресовому та шоковому стані після значної ДТП, повне спорожнення сечового міхура незадовго до огляду, холод та фізичне виснаження) об`єктивно унеможливлювали отримання саме цього виду біологічного середовища у визначений момент часу. За таких умов відсутність зразка сечі не може розцінюватися як умисна відмова від проходження огляду, оскільки ОСОБА_1 не ухилявся від медичного обстеження, надав інші зразки біологічного середовища та висловив готовність здати кров, що прямо передбачено Інструкцією, затвердженою спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735, у разі неможливості відібрання сечі; відтак ненадання такого альтернативного дослідження з причин, пов`язаних з організаційними можливостями медичного закладу, не може покладатися на особу та не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши докази у сукупності, суд доходить висновку, що матеріали справи: не містять належних, допустимих і достатніх доказів, які б переконливо підтверджували саме умисну відмову ОСОБА_1 від проходження огляду; містять істотні процедурні та фактичні суперечності щодо часу, порядку та повноти проведення огляду;

підтверджують об`єктивні причини неможливості надати сечу у конкретний момент та готовність особи пройти огляд альтернативним способом.

Усі сумніви щодо доведеності вини, відповідно до ст.62 Конституції України, тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Тому суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.130, 247, 268, 279, 280, 283, 284 КУпАП, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягання до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з ухвалення постанови.

Суддя Київського районного

суду м. Одеси Іванчук В. М.