Житомирський апеляційний суд
Справа №285/4014/25 Головуючий у 1-й інст. Сташків Т. Г.
Номер провадження №33/4805/1105/25
Категорія ч.3 ст.173-8 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі потерпілої ОСОБА_1 , її представника Мариніної Марини Олександрівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 12 серпня 2025 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-8 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 12 серпня 2025 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-8 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 605, 60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 18.07.2025 близько 12 год 45 хв ОСОБА_2 , перебуваючи у п`яному вигляді за адресою: вул Миру, 9, с Пилиповичі, Звягельський район, порушив вимоги термінового заборонного припису, а саме: кричав, сварився, виражався грубою нецензурною лайкою, вчинивши зазначене діяння повторно протягом року після накладення стягнення, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 173-8 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення складено за його відсутності, при цьому в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт його відмови від підпису та ознайомлення з протоколом. Також йому не були роз`яснені права, передбачені статтею 268 КУпАП та статтею 63 Конституції України. У протоколі не зазначено свідків чи понятих, які могли б підтвердити факт відмови від його підписання. Наголосив, що на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення 18.07.2025 йому не було відомо про винесення термінового заборонного припису, при цьому у самому приписі відсутні відомості про час його складення. Постанову у справі № 285/3788/25 від 23.07.2025, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-8 КУпАП, із посиланням на порушення тимчасового заборонного припису від 09.07.2025, він оскаржив до апеляційного суду. Звернув увагу, що притягнення його до адміністративної відповідальності має штучний характер та ґрунтується на доказах, здобутих із порушенням вимог закону і його прав, гарантованих Конституцією України. Стверджує, що терміновий заборонний припис ним не порушувався, оскільки він не був обізнаний про його існування. В апеляційній скарзі апелянт також посилається на практику Європейського суду з прав людини.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення потерпілої та її представника, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя суду першої інстанції має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» одним із спеціальних заходів протидії домашньому насильству є терміновий заборонний припис стосовно кривдника. Згідно з п. 16 частини першої статті першої Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства.

Статтею 25 вказаного Закону передбачено, що терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.

Частина 2 статті 173-8 КУпАП передбачає відповідальність за невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, а частина 3 цієї статті -за вчинення такого діяння повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.173-8 КУпАП підтверджується сукупністю наявних у справі доказів, зокрема:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №467881 від 18.07.2025, відповідно до якого 18.07.2025 близько 12 год 45 хв ОСОБА_2 , перебуваючи у п`яному вигляді за адресою: АДРЕСА_1 , порушив вимоги термінового заборонного припису, а саме: кричав, сварився, виражався грубою нецензурною лайкою, вчинивши зазначене діяння повторно протягом року після накладення стягнення, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-8 КУпАП (а.с.2);

рапортом капітана поліції Звячгельського РВП ГУНП в Житомирській області, відповідно до якого на службу 102 надійшло повідомлення ОСОБА_1 18.07.2025 о 13-17 год, яка повідомила що на даний час колишній чоловік вчиняє стосовної неї психологічне насильство, не хоче виходити з двору, вважає, що він має намір її згвалтувати, зачинилася в будинку (а.с.3);

протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 18.07.2025 (а.с.4);

копією термінового заборонного припису від 09.07.2025, відповідно до якого ОСОБА_2 заборонено на строк 10 діб з 17-00 год 09.07.2025 до 17-00 год 19.07.2025 перебувати у місці проживання постраждалої особи та контактувати з нею (а.с.7);

посненнями ОСОБА_1 від 18.07.2025, де вона підтверджує обставини, викладені у телефонному повідомленні, та знаходження кривдника на території її домогосподарства (а.с.5);

поясненнями ОСОБА_2 від 18.07.2025, де він пояснює, що хотів би відновити стосунки із колишньою, приходить до неї додому, проте вона не хоче з ним спілкуватися і викликає постійно поліцію (а.с.6);

копіями постанов Звягельського міськрайонного суду Житомирської області: у справі № 285/1646/25 від 29.05.2025 про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП; у справі № 285/2556/25 від 29.05.2025 про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, ч. 2 ст. 173-8 КУпАП; у справі № 285/1648/25 від 29.05.2025 про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с.18-24).

Вказані докази в їх сукупності підтверджують факт невиконання ОСОБА_2 термінового заборонного припису, що вчинено ним повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення, за що передбачена відповідальність ч. 3 ст. 173-8 КУпАП.

Доводи ОСОБА_2 про те, що йому не було відомо про існування термінового забороного припису, були предметом перевірки суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку.

Крім того, відповідно до Порядку винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового забороного припису, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 654 від 01.08.2018, у разі відмови кривдника підписати припис працівник уповноваженого підрозділу поліції у рядку «Кривдник від підпису відмовився в присутності» ставить власний підпис та пропонує підписати постраждалій особі (її представникові) та свідку(ам) (у разі наявності).

Долучений до матеріалів справи терміновий заборонний припис стосовно ОСОБА_2 містить відмітку про його відмову від отримання та підписання такого припису, що підтверджується підписом працівника поліції та постраждалої особи. Підпис свідка при цьому не є обовязковим.

Потерпіла в суді апеляційної інстанції підтвердила складення термінового заборонного припису в присутності ОСОБА_2 , доведення йому його змісту, а також відмову останнього від отримання та підписання припису.

За таких обставин, підстав вважати, що ОСОБА_2 не був обізнаний про складання відносно нього термінового заборонного припису, не вбачається.

Матеріали справи складені уповноваженими особами з дотриманням вимог КУпАП щодо форми, змісту та порядку оформлення, містять необхідні реквізити та були безпосередньо досліджені судом першої інстанції. Апелянтом не подано жодного доказу, який би свідчив про їх підроблення чи фальсифікацію. Припущення сторони або незгода з оцінкою доказів не є доказами у розумінні ст.251 КУпАП.

Відповідно до ч. 9 статті 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» особа, стосовно якої винесено терміновий заборонний припис, може оскаржити його в адміністративному порядку відповідно до Закону України "Про адміністративну процедуру". Оскарження термінового заборонного припису не зупиняє його дію, а відтак такий припис є обовязковим до виконання з моменту його винесення та до моменту скасування у встановленому законом порядку.

Доводи апелянта про нероз`яснення йому прав, передбачених статтею 268 КУпАП, та неознайомлення з протоколом про адміністративне правопорушення не підтверджені матеріалами справи. Наявність у протоколі відмітки про відмову ОСОБА_2 від його підписання свідчить про небажання останнього скористатися наданими йому процесуальними правами та не може розцінюватися як їх порушення з боку посадових осіб. При цьому, відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1376 від 06.11.2015, у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу про це робиться відповідний запис, що й було дотримано під час складання протоколу. Залучення свідків для підтвердження такого факту чинним законодавством не передбачено.

Оскарження постанови у справі № 285/3788/25 від 23.07.2025, яка стосується іншої події, не спростовує встановлених у цій справі обставин та не впливає на правильність висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-8 КУпАП.

Оцінюючи наявні у справі докази, на переконання суду апеляційної інстанції, твердження, викладені в апеляційній скарзі щодо невинуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, не узгоджуються із фактичними обставинами справи та у повній мірі спростовуються сукупністю доказів, досліджених як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не виключають винуватості ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого правопорушення за встановлених судом обставин та не містять посилань на нові факти чи докази, які б свідчили про незаконність ухваленої у справі постанови.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 12 серпня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич