КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2025 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного судуІгнатов Р.М., за участю ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 25 червня 2025 о 04:55 годині у м. Києві на вул.Міська,1/1 в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, керував транспортним засобом Форд, державний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Оболонського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2025 року.

В обґрунтування своїх вимог апелянт вказав, що з прийнятою постановою не погоджується, вважає її незаконною та необґрунтованою з наступних підстав. Відсутній факт водіння автомобіля ОСОБА_1 . Показання працівниць автозаправного комплексу просить визнати недійсними, так як вони є зацікавленими особами щодо його покарання, оскільки вони і викликали патрульну поліцію через виниклий конфлікт. На момент інциденту ОСОБА_1 знаходився на реабілітації в «Лісовій поляні» після полону у зв`язку з психічними розладами, виниклих через перенесених там тортур.

Заслухавши доповідь судді, думку ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, його пояснення та відповіді на запитання суду, передослідивши письмові матеріали справи та відеозапис який стосувався обставин вчинення адміністративного правопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах апеляційної скарги, а також доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Насамперед суд апеляційної інстанції зауважує, що на виконання низки рішень Європейського суду з прав людини, таких як: «Гайдашевський проти України» від 06 лютого 2025 року», «Карєлін проти росії» від 20 вересня 2016 року, «Бантиш та інші проти України» від 06 жовтня 2022 року, «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 та інших, в яких зазначено, що незалучення до судового розгляду справи про адміністративне правопорушення прокурора, є порушенням п, 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судом апеляційної інстанції, з метою забезпечення повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, виконання вимог Рішень ЄСПЛ та уникнення порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод було вжито вичерпних заходів для забезпечення явки прокурора в судове засідання, шляхом направлення мотивованих, з посиланням на джерела права, листів на їх офіційну електронну адресу (а.с.37-40).

До Київського апеляційного суду у даній справі надійшов лист Оболонської окружної прокуратури міста Києва за вх. № 156505 від 09.12.2025 року (а.с.43-44), в якому прокуратура з врахуванням ст. 250 КУпАП, зазначила, що кваліфікація, яка інкримінується особі, що притягується до адміністративної відповідальності, не передбачає обов`язкової участі прокурора.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції спростовує довід прокурора про відсутність повноважень на участь в судовому засіданні прокурора в справах даної категорії відповідно до вищевказаних рішень ЄСПЛ виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 250 КУпАП , прокурор, заступник прокурора здійснюючи нагляд за додержанням та правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративні правопорушення має право: ..., брати участь у розгляді справи, що цілком кореспондується с правовою позицією, викладеною в Рішенні ЄСПЛ від 20.09.2016 «Карелін проти росії» (п. 61 вказаного Рішення ЄСПЛ), де про це чітко зазначається. Таким чином, маючи повноваження приймати участь в судових засіданнях, а також обов`язок, який покладається вищезазначеною низкою Рішень ЄСПЛ, прокурор в судове засідання не з`явився.

Водночас, у суду апеляційної інстанції відсутні будь-які процесуальні можливості щодо заходів впливу у разі неявки прокурора в справах про адміністративні правопорушення і таким чином, приймаючи до уваги всі вжиті законні заходи щодо виклику прокурор, а також той факт, що суд апеляційної інстанції не збирав нових доказів, а розглядав апеляційну справу на підставі наявних матеріалів, не можна стверджувати, що під час апеляційного перегляду, суд перебирав на себе не притаманні функції, а саме сторони обвинувачення.

Щодо доводів апеляційної скарги суд виходить з наступного.

Незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо допустимих, належних доказів, які свідчать про обґрунтованість висновків судді першої інстанції, як щодо фактичних обставин адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так і доведеності вини ОСОБА_1 у його вчиненні, а саме в тому, що останній, в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився.

Зокрема, обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 372108 від 25.06.2025 (а.с. 1), підтверджуються також наявними у справі та дослідженими під час її розгляду в суді доказами, а саме: направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.3), поясненнями учасників події, які вказували на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом (а.с.4-5), ДВД-диском з відеозаписами події з яких видно, що працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, при цьому роз`яснювали наслідки відмови від проходження огляду але він відмовився, також його поведінка під час спілкування з працівниками поліції не відповідала обстановці, та вбачається, що він не вказував на вказану ним обставину про те, що за кермом була інша людина (а.с.7).

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками судді, вважає їх обґрунтованими та такими, що відповідають фактичним обставинам справи, з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або що до вживання лікарських препаратів що, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відмова від проходження огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння є порушенням вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху і утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом є необґрунтованими та спрямованими на ухилення останнього від адміністративної відповідальності, з огляду на наступне.

Так, відеозапис, який було передосліджено під час розгляду справи в апеляційній інстанції відображає зміст даних, що містяться в протоколі про адміністративні правопорушення, на якому зафіксовано, що працівники поліції під час спілкування з водієм ОСОБА_1 , щодо виниклого конфлікту з працівниками АЗС та з`ясування усіх обставин, було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах з порожнини рота та поведінка, що не відповідає обстановці. Тоді поліцейськими запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, на що останній ухилявся від надання чіткої відповіді та все ж таки на повторне звернення з даною вимогою відмовився від проходження огляду. В свою чергу поведінка ОСОБА_1 була агресивною під час спілкування з працівниками поліції.

Крім того, факт керування також підтверджується й письмовими поясненнями свідків (працівниками АЗС), які вказали, що 25.06.2025 року о 05 год 00 хв., приїхав чоловік на авто з д.н.з. НОМЕР_1 та замовив дві кави. Спочатку за каву не хотів розрахуватись, агресивно аргументуючи, з нецензурною лайкою, що це для хлопців на блок-посту. Коли вони йому відмовили він голосно кричав використовуючи нецензурну лайку. Від водія було чути запах алкоголю. Після вказаних обставин вони звернулись до працівників поліції та конфлікт був вичерпаний.

Інші доводи мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а будь-яких доказів щодо відсутності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, з матеріалів справи не вбачається і вони не знайшли свого підтвердження

Перевіривши матеріали справи та дослідивши зібрані по справі докази, апеляційний суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП районний суд об`єктивно з`ясував всі обставини даної справи і, врахувавши досліджені по справі докази, дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») [GC] no. 15809/02 і 25624/02 ECHR від 29 червня 2007 року, встановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За таких обставин, постанова Оболонського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2025 року є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу, у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що складає - 17 000 грн. (сімнадцять тисяч) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Р.М. Ігнатов

Справа № 756/10027/25

Апеляційне провадження № 33/824/5679/2025

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Родіонов С.О.

Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.