Провадження № 3/185/5174/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2025 року м.Павлоград

Дніпропетровської області

Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Щербина О.О., розглянувши у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з ІНФОРМАЦІЯ_1 у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м.Запоріжжя, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДП № 4 від 25.11.2025 року слідує, що 25.11.2025 року, близько 08.30 год. ОСОБА_1 був виявлений в місці тимчасової дислокації ІНФОРМАЦІЯ_3 в АДРЕСА_2 у стані алкогольного сп`яніння у службовий час.

Під час розгляду справи судом ОСОБА_1 не визнав свою провину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, надав пояснення та подав письмове клопотання, якими зауважив, що протокол про адміністративне правопорушення, як і процедура його притягнення до адміністративної відповідальності відбувалися з численними порушенням його прав та інтересів.

Зокрема, під час фіксації адміністративного правопорушення відповідний орган не встановив, не зафіксував та не вказав у протоколі про адміністративне правопорушення наявність у нього будь-яких ознак алкогольного сп`яніння, під час застосування алкотестеру не було забезпечено безперервної відео фіксації або присутність двох свідків, йому не довели наявність даних про проходження алкотестером повірки та наявність чинного свідоцтва.

На його переконання була суттєво порушена процедура його огляду на стан сп`яніння, передбачена ст.266-1 КУпАП.

Вислухавши особу, що притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши та зіставивши їх між собою та у своїй сукупності, приходжу до висновку, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 має бути закрита за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-20 КУпАП за таких підстав.

Згідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами, передбаченими ст.ст.245,280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В контексті вимог, зазначених у ст.256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення повинен містити усі відомості з детальним викладенням обставин, що стосуються правопорушення, з метою повного відображення фактів учиненого порушення.

Проте, при складанні протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відповідним органом не дотримано зазначених положень закону.

Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення відносно солдата ОСОБА_2 містить посилання на те, що останній, 25.11.2025 року, близько 08.30 год. ОСОБА_1 був виявлений в місці тимчасової дислокації ІНФОРМАЦІЯ_3 в АДРЕСА_2 у стані алкогольного сп`яніння у службовий час.

Натомість, під час розгляду справи судом ОСОБА_1 категорично заперечував вчинення ним зазначеного адміністративного правопорушення за вказаних у протоколі обставин та стверджував, що орган, який склав протокол у справі не встановив, не зафіксував та не вказав у протоколі про адміністративне правопорушення наявність у нього будь-яких ознак алкогольного сп`яніння, під час застосування алко-тестеру не забезпечив безперервної відео фіксації або присутності двох свідків, допустився інших суттєвих порушень, які у відповідності до ст.266-1 КУпАП мають наслідком визнання проведеного огляду військовослужбовця на стан сп`яніння недійсним.

Зазначена позиція особи, що притягається до адміністративної відповідальності, щодо порушення його процесуальних прав та певних, визначених Законом процедур заслуговує на увагу, з огляду на таке.

За ч.1 ст.266-1 КУпАП військовослужбовці ЗСУ, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан сп`яніння.

У відповідності до ч.2 та ч.3 тієї ж статті, такий огляд, за наявності підстав вважати, що військовослужбовець ЗСУ перебуває у стані алкогольного сп`яніння, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Правила, закріплені у ч.6 ст.266-1 КУпАП визначають, що огляд на стан сп`яніння військовослужбовця ЗСУ з використанням спеціальних технічних засобів та тестів здійснюється із застосуванням спеціальних технічних засобів відеозапису, а за відсутності такої можливості огляд проводиться у присутності двох свідків.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення відносно солдата ОСОБА_1 , в порушення вимог ст.256 КУпАП, які законодавство пред`являє до правил складання протоколу та його змісту, взагалі не містить посилань ані щодо наявності будь-яких ознак алкогольного сп`яніння, які б були виявлені у ОСОБА_1 та давали б підстави для проведення відносно нього огляду на стан сп`яніння, ані даних щодо застосуванням спеціальних технічних засобів відеозапису під час проведення такого огляду на стан сп`яніння, ані щодо за відсутності такої можливості залучення двох свідків, тощо.

Звертає на себе увагу й та обставина, що з урахуванням загальновідомого факту про те, що стан алкогольного сп`яніння фіксується у проміле, в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 орган, який його склав, зазначаючи що солдат ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, одночасно не вказав ступеню проміле його сп`яніння.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містить будь яких доказів й щодо застосування спеціальних технічних засобів відеозапису, а за їх відсутності - присутності двох свідків під час проведення огляду військовослужбовця на стан сп`яніння, як того вимагає ч.6 ст.266-1 КУпАП.

При цьому, пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , додані до протоколу про адміністративне правопорушення, також не містять даних про присутність двох свідків під час проведення процедури огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння, або ж про фіксацію вказаної процедури спеціальними технічними засобами відеозапису.

Зазначені об`єктивні обставини, встановлені судом під час розгляду справи унеможливлюють дійти висновку, чи дійсно відносно ОСОБА_1 органом, який склав протокол про адміністративне правопорушення, були дотриманні його права та визначена законом процедура.

У відповідності до ч. 9 ст.266-1 КУпАП огляд військовослужбовця ЗСУ , який було тпроведено без дотримання вимог зазначеної статті вважається недійсним.

У практиці Європейського суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, яке має ознаки злочину», залежно від ступеню ії суспільної небезпеки ( Рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», « Девеєр проти Бельгії»).

Зміст та напрямок вказаної тенденції зводиться до того, що адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Обов язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположеннях свобод, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані та надані суду докази, заперечення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в їх сукупності, беручи до уваги встановлену наявність порушень вимог наведених норм закону, що були допущені під час здійснення процедури притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд приходить висновку, що винність ОСОБА_1 , «поза розумним сумнівом», у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.173-20 КУпАП під час розгляду справи судом не знайшла свого підтвердження.

На підставі викладеного, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 має бути провадженням закрита, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Керуючись п.1 ст.247 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 провадженням закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк 10 днів.

СУДДЯ: ЩЕРБИНА О.О.