Справа № 515/1861/25
Провадження № 3/515/2279/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Татарбунари

Суддя Татарбунарського районного суду Одеської області Дем`янова О.А., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , працюючої за наймом,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

26 листопада 2025 року до Татарбунарського районного суду Одеської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №760144 від 24.11.2025 року, згідно з яким 02.11.2025 року о 10 год 30 хв за адресою АДРЕСА_1 був виявлений факт порушення правил утримання собак ОСОБА_1 , що в свою чергу потягло заподіяння шкоди майну ОСОБА_2 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала, пояснила, що дійсно має трьох собак породи німецька вівчарка, які постійно перебувають у вольєрі, тому вчинення інкримінованого їй адміністративного правопорушення не визнає та просить закрити провадження.

З метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи судом досліджено наданні матеріали справи: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД від 24.11.2025 року, з якого вбачається, що через неналежне утримання собак ОСОБА_1 заподіяно майнову шкоду ОСОБА_2 . З протоколом ОСОБА_1 не погодилася, зазначила, що пояснення надасть у суді ; рапорт інспектора српп відділення поліції № 2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області Скальського В.І. від 02.11.2025 року, з якого слідує, що із заявою на спецлінію 102 звернулася ОСОБА_2 та повідомила, що мешканка будинку по АДРЕСА_2 та її батьки не годують 3-х собак, які тікають, лякають дітей та вбивають котів; заява та письмові пояснення ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_3 ,1991 року народження, власниці 3-х собак до відповідальності за те, що не тримає їх у вольєрі та в результаті цього вони задушили її кота біля будинку; рапорт ст.доп сп ВП№2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області І.В.Шевченка про обставини складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.154 КУпАП відносно ОСОБА_4 .

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їхній сукупності та співставленні, вважаю, що обставини справи з`ясовані повно і об`єктивно, що дає можливість суду дати належну оцінку зібраним по справі доказам та прийняти законне і обґрунтоване рішення, в межах і на підставі протоколу, складеного уповноваженим органом.

За змістом статей 245, 280, 283 КУпАП для прийняття законного та обґрунтованого рішення слід забезпечувати всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення.

Частиною 3 статті 154 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дії, передбачені частиною 1 цієї статті, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну.

Частиною 1 статті 154 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях).

Чинним Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено, що адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною першою статті 154 КУпАП (ч. 1 ст. 218 КУпАП), а судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною другою статті 154 КУпАП (ст. 221 КУпАП), а от підвідомчість справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною третьою статті 154 КУпАП даним Кодексом не передбачена.

В той же час відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

При цьому, з комплексного та системного аналізу норм Кодексу України про адміністративні правопорушення вбачається, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, які є більш суспільно-небезпечними за своїми наслідками, а також за наявності кваліфікуючих ознак та вищого рівня відповідальності, відноситься до компетенції суддів районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.

Крім того, санкція ч. 3 ст. 154 КУпАП, окрім штрафу, передбачає конфіскацію тварин.

Згідно ст. 41 Конституції України, конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 КУпАП, конфіскація предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в примусовій безоплатній передачі цього предмета у власність держави за рішенням суду.

За такого суддя вважає, що дана справа підвідомча саме суду і розгляд такої справи має проводитися саме судом.

В той же час, положеннями статті1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Сама справа про адміністративне правопорушення складається тільки з протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та інших матеріалів, які складені відносно ОСОБА_4 , а саме: рапорту поліцейського про фіксування повідомлення про факт правопорушення, заяви потерпілої про вчинене правопорушення громадянкою ОСОБА_5 і її письмові пояснення, рапортом ст.доп сп ВП№2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області І.В.Шевченка про обставини складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.154 КУпАП відносно ОСОБА_4 .

Інші докази, якими можуть бути огляд місця події, фото пошкодженого майна (загиблої тварини), детальний опис собаки, яка у подальшому може бути конфіскована, відсутні.

Відповідно до вимог ст.251,252 КУпАП складений протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, з огляду на розбіжності у зазначенні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому суд позбавлений можливості забезпечення всебічного, повного й об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення.

Також, санкція ч.3 ст.154 КУпАП передбачає конфіскацію тварини, проте достеменні відомості про неї, а саме: опис окрасу, розміру, інших ідентифікуючих ознак, в матеріалах справи відсутні, що унеможливлює визначення яку саме собаку необхідно конфіскувати, особливо з огляду на те, що ОСОБА_1 має трьох собак однієї породи.

Крім того, суд бере до уваги пояснення ОСОБА_6 , яка вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, пояснила, що собаки постійно перебувають у вольєрі, наявність вольєра матеріалами, долученими до справи, не була спростована.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.98 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щодо особа що скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Отже, стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Згідно положень ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правової презумпції, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Стосовно складеного протоколу про адміністративне правопорушення, то сам по собі він не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 283,284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.154 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення віднести на рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Татарбунарський районний суд Одеської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.А.Дем`янова