Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/6263/25
Провадження №: 3/332/2827/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Сінєльнік Руслан Васильович, розглянувши матеріали справи, що надійшли Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення ,-

В С Т А Н О В И В :

10.11.2025 року о 00-05 год. гр. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до колишньої дружини гр. ОСОБА_2 , а саме : словесні образи , крики, приниження , внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої , чим порушив п.п.2 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в установленому законом порядку шляхом надіслання судової повістки за адресою його зареєстрованого місця проживання . З заявами про відкладення розгляду справи та/або запереченнями на протокол до суду не звертався.

Беручи до уваги той факт, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 1 ст. 173-2 КУпАП, не віднесено до таких, які підлягають розгляду за обов`язкової присутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, а тому, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності правопорушника, на підставі наявних документів, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до вмотивованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №681268 від 10.11.2025 року, у якому зафіксований факт вчинення останнім правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 10.112025 року; протоколом опитування ОСОБА_2 від 10.11.2025 ; інформаційною довідкою інспектора СПДН Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції Пала Терещенка; копією термінового заборонного припису від 10.11.25; формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 10.11.2025.

Частина перша статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України від 07.12.2017 № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Суд встановив, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство (умисне діяння психологічного характеру) щодо своєї колишньої дружини гр. ОСОБА_2 , за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

При визначенні міри та виду покарання, враховуючи положення ст.ст. 34, 35 КУпАП, суд враховує те, що ОСОБА_1 здійснив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та суд вважає за можливе призначити адміністративне стягнення у вигляді мінімального розміру штрафу, що передбачений санкцією статті.

Крім того, відповідно до ст. 39-1 КУпАП у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» чи Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків».

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що програма для кривдника - це комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, не агресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків.

Разом з тим, зважаючи на те, що ризик вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства оцінений уповноваженим працівником поліції як низький, повторності не має, тому суд вважає за доцільне не направляти останнього для проходження відповідної корекційної програми.

Згідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 12 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

З матеріалів справи вбачається , що ОСОБА_1 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_3 та наразі перебуває на військовій службі, тому суд вважає за можливе звільнити його від сплати судового збору.

Керуючись ч. 1 ст.173-2 ,ст.ст. 221, 268 ч.2, 283 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень на користь держави (Номер рахунку (IBAN): UA0008479, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код отримувача (ЄДРПОУ): 37941997, Отримувач: ГУК у Зап.обл/ТГ м.Запорiжжя/21081100).

У разі несплати впродовж 15 днів з дня отримання постанови про накладення штрафу, на підставі ст.308КУпАП стягнути у примусовому порядку з порушника подвійний розмір штрафу, тобто 680 гривень.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 12 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м.Запоріжжя.

Суддя Р.В. Сінєльнік