ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №638/2590/25 Головуючий І-ї інстанції Смирнов В.А.
Провадження № 33/818/1350/25 Суддя доповідач Гєрцик Р.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Гєрцика Р.В.

секретаря судового засідання Дєдової Н.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу захисника Задерея О.В. на постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 24 квітня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 ,

УСТАНОВИВ

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Згідно постанови судді, 02 лютого 2025 року о 01 год. 21 хв. в м.Харкові, майдан Конституції, 1, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Mersedes Vito, номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України. Огляд зі згоди водія ОСОБА_1 був проведений на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер 6820, результат якого склав 1,57 проміле.

Постановою судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 24 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисникЗадерей О.В. просить поновити строк на апеляційне оскарження та постанову судді скасувати у частині накладення стягнення у виді позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

В обгрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження посилається на те, що справу було розглянуто за відсутності ОСОБА_1 , без належного його повідомлення про час та місце судового розгляду.

Вказує, що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, у 20-х числах червня 2025 року за адресою його місця реєстрації надійшли листи від Департаменту патрульної поліції, які його мати знайшла у поштовій скриньці, про що повідомила останньому наприкінці червня. Саме у такий спосіб ОСОБА_1 дізнався про існування оскаржуваного судового рішення.

30.06.2025 року ОСОБА_1 прибув до м.Харкова та звернувся за правовою допомогою до адвоката, який, в свою чергу, подав до районного суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, та лише 16.07.2025 року зміг ознайомитись з матеріалами судового провадження та отримати копію відеозапису.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог посилається на те, що ОСОБА_1 не оспорює фактичні обставини справи та щиро кається.

Водночас, судом першої інстанції не було враховано, що він є діючим військовослужбовцем, який виконує бойові завдання у зоні активних бойових дій, у зв`язку із чим наявність у нього права керування ТЗ є, без перебільшення, питанням життя та смерті.

При цьому, зазначає, що у лютому 2025 року перебував у відпустці та займався особистими справами, коли пізно ввечері 01 лютого 2025 року отримав наказ від командира з`явитися до розташування вранці 02 лютого 2025 року, а саме тому уночі 02.02.2025 року, під час дії комендантської години, виїхав з м.Харкова у напрямку лінії фронту, однак, близько 01 год. 00 хв. був зупинений співробітниками поліції.

Вказує, що у чинному КУпАП відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого cтягнення, аніж визначено законом, натомість діючий Кримінальний кодекс України містить відповідну статтю (ст.69 КК України), а тому вважає за можливе застосувати у даному випадку аналогію права у частині призначення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 .

Мотиви суду

До початку судового розгляду від захисника Задерея О.В. надійшло клопотання, в якому він просить розгляд справи провести за його відсутності, та за відсутності ОСОБА_1 вказує, що вимоги апеляційної скарги підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити.

За таких обставин, суд вважає можливим провести апеляційний розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 та його захисника в межах доводів і вимог поданої апеляційної скарги та за наявними у справі відомостями, що також узгоджується з КУпАП.

Перевіряючи доводи, викладені захисником Задереєм О.В. у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 24 квітня 2025 року, слід зазначити наступне.

Як убачається з матеріалів судового провадження, після надходження справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 у провадження Дзержинського районного суду м.Харкова, її було призначено до розгляду у судовому засіданні на 26.02.2025 року, на 27.03.2025 року та на 24.04.2025 року.

При цьому, на кожне судове засідання ОСОБА_1 був повідомлений судом належним чином шляхом направлення йому судових повісток про виклик до суду у додатку «Вайбер» за номером мобільного телефону, вказаному у протоколі про адміністративне правопорушення, та отриманими ним, відповідно 17.02.2025 року о 12 год. 20 хв. (довідка про доставку повідомлення у додаток «Вайбер», а.с. 10), 27.02.2025 року о 12 год. 32 хв. . (довідка про доставку повідомлення у додаток «Вайбер», а.с. 12) та 27.03.2025 року о 16 год. 09 хв. (довідка про доставку повідомлення у додаток «Вайбер», а.с. 14).

Водночас, апеляційний суд враховує, що складений щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, підписаний останнім власноруч та без зауважень.

Копія оскаржуваного рішення районного суду від 24.04.2025 року також була направлена за поштовою адресою ОСОБА_1 рекомендованим листом, однак, повернулась до суду не врученою з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою». (а.с. 21-22)

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції вжив усіх можливих заходів щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце судового розгляду та щодо його результатів.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Так, згідно штампу канцелярії Дзержинського районного суду м.Харкова, апеляційну скаргу захисника Задерея О.В. подано, всупереч вище наведених вимог, 21.07.2025 року, тобто, з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Натомість, враховуючи, що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, який виконує бойові завдання у зоні активних бойових дій, та який, з урахуванням його діяльності та умов воєнного стану, має певні обмеження у користуванні мобільним та поштовим зв`язком, інтернетом, можливість ознайомлення захисника з матеріалами справи тільки у липні 2025 року, апеляційний суд приходить до висновку щодоповажності наведених у клопотанні адвоката причин пропуску строку та можливості його поновлення .

Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як убачається зі змісту поданої апеляційної скарги, захисником не оскаржуються встановлені судом фактичні обставини справи, а тому судом апеляційної інстанції, відповідно до вимог ч.7 ст.297 КУпАП, не переглядаються.

Призначаючи адміністративне стягнення, суддя врахував санкцію частини 1 статті 130 КУпАП та дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення, без позбавлення права керування транспортними засобами.

З зазначеним висновком судді, апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає положенням КУпАП, з огляду на наступне.

Статтею 25 КУпАП передбачено, що позбавлення права керування транспортними засобами можуть застосовуватися як основні, так і додаткові адміністративні стягнення.

За одне адміністративне правопорушення може бути накладено основне або основне і додаткове стягнення.

Відповідно до частини 1 статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з частиною 2 статті 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені обмеження законодавцем встановлені з урахуванням суспільної небезпеки адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, яке відноситься до правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а тому пом`якшуючі обставини при накладенні адміністративного стягнення на правопорушника, апеляційним судом не враховуються.

Санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає накладення на водіїв штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, та не містить альтернатив до застосування адміністративного стягнення, тобто за своїх характером ця норма є імперативною.

Отже, штраф і позбавлення права керування транспортними засобами є обов`язковим видом стягнення при порушенні ч.1 ст.130 КУпАП, санкція даної статті не передбачає накладення штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказана санкція у частині позбавлення права керування транспортним засобом є безальтернативною, а тому можливість накладення на водія стягнення без позбавлення права керування транспортними засобами цією нормою не передбачена.

Також, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП України, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

За таких обставин, ОСОБА_1 мав усвідомлювати та передбачати наслідки його дій під час керування транспортним засобом, можливість втратити право керування транспортним засобом в разі істотного порушення вимог ПДР України.

При цьому, стаття 69 Кримінального кодексу України, на яку посилається в апеляційній скарзі захисник, стосується звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дією або сприянням розкриттю злочину, та не може бути застосована за аналогією закону до справ про адміністративні правопорушення, оскільки адміністративне та кримінальне право регулюють різні сфери правовідносин, і принципи застосування норм в них відрізняються. Судова практика та законодавство України чітко розмежовують ці сфери, наголошуючи на забороні криміналізації або пом`якшення відповідальності за адміністративні проступки за нормами ККУ.

Отже, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП встановлено основне і додаткове стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.

У зв`язку із наведеним, під час апеляційного перегляду справи за доводами апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 - адвоката Задерея О.В. апеляційним судом не встановлено підстав для скасування постанови судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 24 квітня 2025 року в частині застосованого додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Задерея О.В. задовольнити, поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 24 квітня 2025 року щодо ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу захисника Задерея О.В. залишити без задоволення.

Постанову суддіДзержинського районного суду м.Харкова від 24 квітня 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Гєрцик