ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/3252/25 Справа № 175/5555/25 Суддя у 1-й інстанції - Васюченко О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Денисенка Володимира Володимировича, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -

на постанову судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2025 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

У постанові суду зазначено, що 27.02.2025 о 18:25 год. на автодорозі М30 у м.Підгородне, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford Mondeo», номерні знаки НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився на нагрудну бодікамеру №795483, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування постанови суду як незаконної та необґрунтованої.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що матеріали судової справи не містять таких необхідних доказів як запис з нагрудної камери поліцейського та показів свідків. Вказаний факт вказує на недотримання норм КУпАП, як судом при прийнятті оскаржуваної постанови, так і на порушення поліцейським норм щодо порядку оформлення матеріалів адміністративного правопорушення.

У порушення вимог ст. 266 КУпАП працівниками поліції не було долучено до протоколу ЕПР1 №257976 від 27.02.2025 відеозапис з нагрудної бодікамери №795483 про здійснення фіксації проведення огляду або фіксації відмови ОСОБА_1 від проведення огляду на стан сп`яніння. При цьому в рапорті поліцейським зазначено про те, що нібито факт відмови ОСОБА_1 зафіксовано на бодікамеру №795483.

Судом неодноразово повертались матеріали до органу патрульної поліції для належного оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та долучення саме відеозапису з нагрудної бодікамери №795483. Однак вимог суду органом поліції не виконано.

Зазначає, що в оскаржуваній постанові не зазначено жодного документа, який саме підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження такого огляду.

Крім того, ОСОБА_1 є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_2 .

27.02.2025 під час виконання службових обов`язків, керуючи автомобілем Ford д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 був зупинений працівником поліції на БП «Підгородне». Після надання ОСОБА_1 документів на вимогу поліцейського, останній без пояснення причин повідомив особі, яка притягається до адміністративної відповідальності про те, що він знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, і щодо нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 повідомив працівнику поліції,що перебуває на військовій службі та в зв`язку з терміновою службовою необхідністю, вимушений здійснювати дану поїздку. Тому він не може перебувати в стані алкогольного сп`яніння, оскільки перед кожним виїздом з військової частини, всі водії проходять необхідний медичний огляд у медичному підрозділі в/ч. Але поліцейський не слухаючи пояснень ОСОБА_1 продовжив здійснювати заповнення протоколу ЕПР1 №257976.

Адвокат вказує, що судом першої інстанції було проігноровано, що Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та Направлення на огляд водія транспортного засобу не заповнювались поліцейським під час перебування ОСОБА_1 на БП «Підгородне, а тому на думку останнього, були заповнені вже після складання протоколу ЕПР1 №257976. Цей факт вказує на порушення порядку проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і тому протокол ЕПР1 №257976 є таким що складений з порушенням норм законодавства України.

Поліцейським при нібито проведенні огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння порушено норми ст. 266 КУпАП, оскільки ним не застосовувались технічні засоби відеозапису проведення огляду, а також не залучались свідки в разі непроведення відеофіксації такого огляду.

Окрім того, факт складання протоколу ЕПР1 №257976 від 27.02.2025 без використання технічних засобів відеозапису та залучення свідків в разі невикористання відеофіксації, є таким що вказує на перевищення поліцейським ОСОБА_2 службових повноважень та на порушенням вимог ст. 266 КУпАП та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи викладене захисник просить постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05.11.2025 скасувати та закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Денисенко В.В., не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили. Однак апеляційний суд, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, вважає можливим провести апеляційний перегляд справи за відсутності сторони захисту.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Між тим, вказаних вимог закону судом першої інстанції не дотримано з огляду на наступне.

Як слідує зі змісту постанови суду першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя місцевого суду послався, як на докази, на матеріали справи, а саме на: протокол про адміністративне правопорушення; направлення на огляд водія транспортного засобу; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, розписку.

Однак, перевіряючи вказані докази, суд апеляційної інстанції дійшов до переконання, що вони не вказують прямо або опосередковано на винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на таке.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 27.02.2025 серії ЕПР1 № 257976 (а.с.1) вбачається, що 27.02.2025 о 18:25:00 годин в м. Підгородне, автодорога М30, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився на нагрудну бодікамеру №795483, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративного правопорушення» вказано: «Їхав з Донбасу з бойових дій, поспішав».

Зазначено, що подію зафіксовано на нагрудну камеру № 795483.

У водія тимчасово вилучено посвідчення водія та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами. Протокол підписаний працівником поліції, який його складав та водієм ОСОБА_1 .

Відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, 27.02.2025 о 18.25 годин водія ОСОБА_1 направлено на закладу охорони здоров`я у зв`язку з виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, хитка хода. Від проходження огляду водій відмовився. Направлення не підписане ні водієм ОСОБА_1 , ні працівником поліції, який його складав (а.с.2).

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів убачається, що у водія ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, хитка хода. Огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру Драгер не проводився у зв`язку з відмовою водія. Акт не підписаний ні працівником поліції, що його складав, ні водієм ОСОБА_1 (а.с.5).

Згідно рапорту інспектора поліції 27.02.2025 близько 18.00 годин на БП «Підгородне» був зупинений транспортний засіб «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням військовослужбовця ОСОБА_1 . Під час розмови з водієм було виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота почервоніння очей, хитка хода. Від проходження на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру Драгер водій відмовився під відеозапис на нагрудну камеру № 795483. На останнього було складено адміністративний протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП серії ЕПР1 №257976 та вилучено посвідчення водія № НОМЕР_3 (а.с.4).

Згідно розписки ОСОБА_3 від 27.02.2025, від працівників поліції він отримав транспортний засіб «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_1 у зв`язку з тим, що його товариша було відсторонено від керування транспортним засобом (а.с.3).

Дослідивши наведені докази, апеляційний суд дійшов до висновку, що фактичні обставини, зафіксовані в наявних матеріалах справи та зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення інформації, мають суперечності, оскільки ними не підтверджено факту відмови водія ОСОБА_1 від огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно загальних положень, що містяться у п. 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як зазначено у п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п.п.6,7розділу I Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За приписами частини 2 ст.266 КУпАП (Із змінами і доповненнями, внесеними в останнє згідно із Законом України від 16.02.2021 р. N 1231-IX) огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Наявними матеріалами справи підтверджено, що адміністративні матеріали про притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП були направлені органом поліції до суду без відповідного відеозапису з нагрудної камери поліцейського № 795483.

Не зважаючи на те, що постановами Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02.06.2025 (а.с.29) та від 03.09.2025 (а.с.35) матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП двічі були повернуті до ВП № 2 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області для належного оформлення, а саме для долучення до справи оптичних носіїв інформації, на яких міститься відеозапис відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, вказаний недолік виправлено не було.

Згідно повідомлення начальника ВП № 2 ДРУП № 2 від 30.09.2025 за № , доопрацювати адміністративний матеріал та надати відеозапис зі службової бодікамери немає можливості, так як згідно наказу МВС № 1026 від 18.12.2018 «Про затвердження інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», відеозапис зберігається у сховищі протягом 30 діб (а.с.37).

Отже, попри наведені вимоги ст. 266 КУпАП, до матеріалів адміністративної справи щодо ОСОБА_1 , працівниками поліції не було долучено відеозапис з нагрудної камери № 795483, на який відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 257976 від 27.02.2025 та рапорту працівника поліції (а.с.1,4) зафіксовано факт відмови водій ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. Письмові покази двох свідків на підтвердження даного факту у справі відсутні. Натомість сторона захисту оспорює факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладене, за результатами судового розгляду суд апеляційної інстанції дійшов до переконання про порушення працівниками поліції процедури огляду водія на перебування у стані алкогольного сп`яніння, про відсутність належних і достатніх доказів відмови водія ОСОБА_1 від проходження запропонованого працівниками поліції огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та про безпідставність висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до положень ст.1 та ч.1 ст.2 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Також не можуть бути визнані належними доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, встановлених оскаржуваним рішенням місцевого суду, й направлення на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння (а.с.7), рапорт патрульного поліцейського (а.с.9) та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.10), оскільки наявна у них інформація щодо фактичних обставин не має об`єктивного підтвердження ані відеозаписом з бодікамер патрульних поліцейських, ані показами двох свідків.

Таким чином слід дійти висновків про те, що суд першої інстанції, у порушення вимог ст.280 КУпАП, не з`ясував усіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення, не спростував доводи сторони захисту про відсутність у справі доказів відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від проходження огляду на стан сп`яніння та дійшов безпідставного висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не доведена беззаперечними доказами, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи апеляційним судом мають бути витлумачені на користь останнього.

Апеляційний суд констатує, що у даній справі судом першої інстанції не доведено «поза будь-яким розумним сумнівом», що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. Тому апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи сторони захисту про відсутність доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, постанову судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.8 ст.294 КУпАП, має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника Денисенка В.В. підлягає задоволенню, а постанова судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2025 року у підлягає скасуванню, із закриттям провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Денисенка Володимира Володимировича задовольнити.

Постанову судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2025 року про визнання винним і притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО