ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Потоцький В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Кусмарцева М.О., який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 листопада 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 25 листопада 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в сумі 17000гривень 00коп. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 гривень 60 копійок.

Згідно з постановою районного суду, 05 вересня 2025 року о 22 год. 26 хв. в м. Чернівці по вул. Воробкевича 33, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Фольцваген Джета», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, поведінка, що не відповідає дійсності, запах алкоголю із ротової порожнини. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився. Відмова фіксувалася працівниками поліції за допомогою технічних засобів відеозапису. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, адвокат Кусмарцев М.О. подав апеляційну скаргу, у якій просить постанову Шевченківського районного суду м. Чернівців від 25 листопада 2025 року скасувати і провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

ЄУНСС: 727/11537/25

Провадження: №33/822/619/25 Головуючий у І інстанції: Танасійчук Н.М.

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Потоцький В.П.

Уважає, що постанова районного суду є незаконною з огляду на неповне з`ясування судом усіх обставин справи та невідповідність зроблених судом висновків її істотним обставинам.

Зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні докази вчинення саме ОСОБА_1 порушення ПДР та не доведено, що він є суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення.

Вказує, що надані відеозаписи не містять інформації, яка б підтверджувала факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Стверджує, що поліцейськими порушено порядок проведення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння, оскільки такий огляд було проведено не на місці зупинки, у зв`язку з чим, вважає такий огляд недійсним.

Ддослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить до такого.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вказаних вимог районним судом дотримано не було, а його висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідає обставинам справи та є передчасним.

Так, ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, у тому числі за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 1.10 ПДР водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом).

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року, під керуванням транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Таким чином, об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, полягає в тому, що особа має обов`язково керувати транспортним засобом.

Відсутність об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже, обов`язковому з`ясуванню підлягає факт керування особою транспортним засобом.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ставиться у провину те, що він 05 вересня 2025 року о 22 год. 26 хв. в м. Чернівці по вул. Воробкевича 33, керував транспортним засобом «Фольцваген Джета», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, поведінка, що не відповідає дійсності, запах алкоголю із ротової порожнини. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чип порушив п.2.5 ПДР (а.с.1).

Разом з тим, обставини, викладені у вказаному протоколі, зокрема, факт керування транспортним засобом не підтверджується іншими доказами у справі.

Як вбачається із відеозапису, долученого працівниками поліції у порядку ст.251 КУпАП, на ньому зафіксовано момент дорожньо-транспортної пригоди, зокрема як транспортний засіб виїжджає за межі проїжджої частини та зупиняється після наїзду на бетонні елементи, що знаходяться на краю тротуару. У подальшому, з водійських дверей виходить невідома особа і йде. Згодом на відеозаписі видно як працівники поліції йдуть з ОСОБА_1 до місця ДТП і вказують, що саме він є водієм автомобіля, який скоїв правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу, що із відеозапису неможливо ідентифікувати особу, яка вийшла із транспортного засобу, а тому твердження суду про те, що саме ОСОБА_1 вийшов із автомобіля, є ніщо іншим як припущенням. Крім того, особа, яка вийшла із транспортного засобу, була одягнута у білу футболку, а ОСОБА_1 на відеозаписі одягнутий у футболку чорного кольору.

Отже, працівниками поліції не було зафіксовано на даному відеозаписі факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Водночас із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 жодного разу не повідомляв працівникам поліції, що він керував транспортним засобом.

Більше того, відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 листопада 2025 року провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Рішення суду мотивоване тим, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом і порушення саме ним Правил дорожнього руху. Постанова набрала законної сили і є чинною.

Подія, яка була предметом розгляду за ст. 124 КУпАП, відбувалася у тому самому місці та в той самий час, що й обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 .

Отже, за відсутності достовірно встановленого факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 усі сумніви щодо доведеності його вини підлягають тлумаченню на його користь, що унеможливлює притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у даній справі, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Що стосується наявного у матеріалах справи рапорту поліцейського, який міститься на а.с.6, то він не може вважатися належним і допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки такий доказ складено зацікавленою особою.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що суду не було надано доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а тому сам по собі факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, у зв`язку із відсутністю об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998р. (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоби, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа вчинила правопорушення, яке ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні, і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.

З урахуванням наведеного вище, районний суд дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, постанову судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст. 245, 247, 280, 294 КУпАП, Чернівецький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Кусмарцева М.О., в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 листопада 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити, на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду В.П. Потоцький