САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/4207/25
Провадження №3/726/917/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2025 м. Чернівці

Суддя Садгірського районного суду м. Чернівці Асташев С. А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції в Чернівецькій області ДПП НП України щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки за національністю, громадянки України, РНОКПП: НОМЕР_1 , ФОП, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

04.12.2025 о 08:15 в м. Чернівцях вул. Дібровецька, 5-А, при вході до ЗЗСО Чернівецька гімназія № 13 мати ОСОБА_1 не забезпечила належного виконання своїх обов`язків щодо виховання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Неповнолітній перебуваючи на території закладу освіти, голосно висловлювався нецензурною лайкою в присутності інших учнів та працівників школи, на зауваження заступника директора з навчально-виховної роботи припинити протиправну поведінку не реагував, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Таким чином ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, хоча належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Забезпечила участь у справі захисника.

Захисниця Максимчук Я.Д. скерувала до суду заперечення у яких просила закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вказує про відсутність події та складу адміністративного правопорушення та істотні порушення процедури складання протоколу. Факт окремої життєвої ситуації не може розцінюватися як склад правопорушення. Протокол складено без належної конкретизації дій або бездіяльності матері, не надані об`єктивні докази невиконання обов`язків, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України. Долучає позитивну характеристику на ОСОБА_2 , яка також свідчить про відсутність шкоди розвитку та навчання і виключає наявність складу правопорушення.

Також просила розгляд справи провести за відсутності ОСОБА_1 , яка заперечує факт вчинення правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши наявні у ній докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, доходжу такого висновку.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 184 КУпАП, передбачає відповідальність за невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей.

Частиною 3 статті 184 КУпАП, передбачено, що вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу, - тягне за собою накладення штрафу на батьків або осіб, які їх замінюють, від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 установлено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Для кваліфікації дій за ч.3 ст. 184 КУпАП встановлення ознак та способів ухилення від виконання батьківських обов`язків не передбачено, через те, що відповідальність батьків або осіб, які їх замінюють за ч.3 ст. 184 КУпАП настає у разі вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.

Таким чином доводи сторони захисту про те, що матеріалами справи не доведено бездіяльності матері не є обставиною, що виключає провадження у справі та не виключають вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення.

В даному випадку не може йти мова про неналежне виконання батьківських обов`язків, адже об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч.3 ст. 184 КУпАП полягає саме в вчиненні неповнолітнім віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом.

За такі правопорушення неповнолітні, які не досягли шістнадцятирічного віку несуть відповідальність батьки.

Відповідно до ст. 173 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Згідно з диспозицією ст.173 КУпАП об`єктом даного правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку. Суть даного правопорушення зводиться до вчинення таких дій, що привели до порушення громадського порядку і спокою громадян.

Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а тож підприємств, установ та організацій.

Громадська небезпека дій правопорушників проявляється в тому, що дрібне хуліганство певною мірою дезорганізує весь комплекс суспільних відносин, що склалися, а дії правопорушників спрямовані проти забезпечення нормального життя, суспільно-політичної діяльності громадян.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку. Тобто дрібне хуліганство відноситься до правопорушень, які посягають на суспільний порядок.

Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає у вчиненні дрібного хуліганства, тобто в нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме - громадське місце. Громадське місце це частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, зокрема під`їзди, а також підземні переходи, стадіони, вулиці, закриті спортивні споруди, сквери, парки, всі види громадського транспорту (включно з транспортом міжнародного сполучення), місця, що призначені для проведення навчальних, спортивних і культурних заходів, місця масового перебування громадян.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне цього. Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства. Тобто, умисний прояв винним явної неповаги до оточуючих - головний момент, що визначає зміст і сенс поведінки хулігана. За відсутності такого мотиву не може бути дрібного хуліганства.

Суб`єктивна сторона полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії. При цьому такі дії мають вчинятися особою безпричинно, з неповаги до громадського порядку і спокою громадян.

Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

Вина неповнолітнього ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, тобто вчиненні дрібного хуліганства, яке полягало у висловлюванні нецензурною лайкою на території закладу освіти у присутності інших дітей та ігноруванні прохання заступника директора припинити свої неправомірні дії повністю підтверджується 04 грудня 2025 року, який складений відповідно до вимог КУпАП, а також долученими до нього доказами: даними рапорту старшого інспектору відділу «Служби освітньої безпеки» УПП в Чернівецькій області Прокопа І. щодо обставин виявленого правопорушення та письмовими поясненнями ОСОБА_3 у яких остання вказує на те, що учень ОСОБА_2 о 08:15 04.12.2025 у присутності інших дітей висловлювався нецензурною лайкою та на її зауваження не реагував.

Аналізуючи докази у справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, доходжу висновку, що вина ОСОБА_1 , як матері неповнолітнього сина ОСОБА_2 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП доведена повністю, оскільки син вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, у віці п`ятнадцяти років.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Вирішуючи питання щодо адміністративного стягнення яке має бути застосоване за вчинене правопорушення, враховую відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП характер вчиненого правопорушення, особу порушниці, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують відповідальність та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

В силу ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, обставини події, малозначимість та невисоку суспільну небезпеку, враховуючи, що від вчиненого не настало вагомих негативних наслідків адже не надано доказів на підтвердження того, що навчальний процес було зірвано, оскільки події відбувалася біля входу в школу, дані характеристики ОСОБА_2 який зарекомендував себе з позитивної сторони, вперше притягається до адміністративної відповідальності, зважаючи при цьому на вид та розмір, передбаченого адміністративного стягнення за вчинене правопорушення, мету призначення покарання та співрозмірність можливого покарання вчиненому правопорушенню, тобто принципу розумності призначення покарання, - вважаю можливим в даному випадку досягти виховних та попереджувальних заходів без застосування до матері неповнолітнього заходів адміністративного впливу, обмежившись усним зауваженням.

Відповідно до ч.2 ст. 284 КУпАП, постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження.

Статтею 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, а оскільки ОСОБА_1 звільняється від адміністративної відповідальності, в даному випадку судовий збір сплаті не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 22, 33, 34, 40-1, ст. 184, 245, 251, 280, 284, 287, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 184 КУпАПта на підставі ст. 22 КУпАП звільнити її від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.3 ст. 184 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Садгірський районний суд м. Чернівці протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

СуддяС. А. Асташев