Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року м. Рівне

Справа № 568/1738/24

Провадження № 33/4815/335/25

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Радивилівського районного суду Рівненської області від 03 березня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Радивилівського районного суду Рівненської області від 03 березня 2025 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

З матеріалів справи вбачається, що 29.09.2024 року о 23 год. 33 хв. за адресою: вул. Садова, 4, м. Радивилів водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Corsa, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 "а" ПДР України та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 7510 з серійним номером 0254, результат огляду становить 1,38‰ (а.с.4).

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду, а справу відносно нього закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Зазначає, що він раніше працював у Радивилівському районному суді та справа про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП повинна була направлятися за підсудністю до іншого суду, але така вимога закону не була виконана, що призвело до винесення незаконної постанови. Вказує, що він є діючим військовослужбовцем, то відповідно до вимог ст.266-1 КУпАП огляд його на встановлення стану сп`яніння повинен був проводитись уповноваженою особою Військової служби правопорядку в Збройних Силах України. Доводить, що працівники поліції грубо порушили вимоги закону та Інструкції про проведення огляду водіїв на стан сп`яніння та прийняли рішення не доставляти його в інший лікувальний заклад, а самі провели огляд водія на території Радивилівської ЦМЛ, що є грубим порушенням вимог Наказу МВС та МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Зазначає, що він неодноразово просив працівників поліції виписати йому направлення на незалежний огляд, що також вказує на його незгоду з результатом огляду, однак останні продовжували складати адміністративні матеріали.

Призначений на 28 березня 2025 року розгляд справи був відкладений у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 на військовій службі.

На судове засідання, призначене на 22 грудня 2025 року ОСОБА_1 повторно не з`явився, проте подав заву про розгляд справи за його відсутності.

Частиною 2 ст.268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ст.130 КУпАП, не є обов`язковою.

За наведених обставин, а також з метою розгляду справи в розумні строки, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Так, приписами частини першої статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами, особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з вимогами ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При прийняті постанови щодо ОСОБА_1 судом першої інстанції вказані вимоги закону було дотримано.

Висновки суду про доведеність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на сукупності зібраних в справі та досліджених в судовому засіданні достатніх та достовірних доказах, яким дана правильна юридична оцінка.

Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння при встановлених судом обставинах підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого результат огляду позитивний 1,38 ‰ (а.с.3), результатом тесту №906 від 29.09.2024 року, проведеного за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 7510, згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (1,38 ‰) (а.с.4); відеоматеріалами з нагрудних камер працівників поліції, якими зафіксовано проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння (файл Clip-1, час 06:40) та погодження з результатами огляду (файл Clip-1, час 07:11).

Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції є об`єктивними доказами, тобто такими, які процесі доказування не встановлюються від людей і не залежать від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин. Так, апеляційний суд виходить з того, що проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу зафіксовано відеозаписом безперервно, а тому відеозапис, долучений до матеріалів справи, є належним та допустимим доказом. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 та порушень ними оформлення адміністративних матеріалів, що ставили б під сумнів його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Жодних доказів порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) до апеляційної скарги додано не було.

Доводи апеляційної скарги про грубе порушення працівниками поліції вимог закону та Інструкції щодо порядку проведення огляду на стан сп`яніння є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

З наявних у матеріалах справи відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 добровільно, на законну вимогу працівників поліції пройшов огляд на стан сп`яніння на території Радивилівської центральної міської лікарні та погодився з отриманим результатом огляду (файл Clip-1, час 07:11). Таким чином, сам по собі факт проведення огляду на території Радивилівської ЦМЛ не свідчить про порушення вимог Інструкції та не може бути підставою для визнання результатів огляду недопустимими.

За таких обставин твердження про незаконність дій працівників поліції під час проведення огляду на стан сп`яніння не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та спростовуються зібраними у справі доказами.

Твердження апеляційної скарги про те, що у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 на військовій службі огляд на встановлення стану сп`яніння мав проводитися уповноваженою особою Військової служби правопорядку у Збройних Силах України не заслуговують на увагу, оскільки згідно з положеннями глави 13-Б КУпАП, участь таких представників є обов`язковою виключно під час розгляду справ про військові адміністративні правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги також були належним чином оцінені суддею місцевого суду та їм була надана відповідна оцінка, тому апеляційний суд вважає, що вони мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.ст.33, 38 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яке, на думку апеляційного суду, буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.

Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Отже, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Радивилівського районного суду Рівненської області від 03 березня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович