Справа № 713/3542/25
Провадження №3/713/1538/25
ПОСТАНОВА

іменем України

16.12.2025 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючий суддя Кибич І.А., за участю секретаря судових засідань Троценко Л.Г., з участю ОСОБА_1 розглянувши матеріали, які надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , заступник начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 начальник мобілізаційного відділення, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, за ст.172-15 ч.2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення Серія ЛВЧ №290 від 13 листопада 2025 року вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 на виконання завдань, покладених на Військову службу правопорядку ст.3 ЗУ «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України» від 07.03.2023 року №3099-III щодо запобігання вчиненню і припинення кримінальних та інших правопорушень у Збройних Силах України, проведено перевірку в порядку Інструкції про організацію та проведення перевірок у Збройних Силах України органами управління та підрозділами Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, затвердженої наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 13.10.2014 №262 (зі змінами), з метою виявлення можливих фактів порушення законодавства військовими посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_5 та підпорядкованих відділів під час здійснення комплексу заходів, які проводяться з метою забезпечення оборони держави, складовою частиною якого є мобілізаційна підготовка та мобілізація. До ІНФОРМАЦІЯ_6 надійшло звернення адвоката Студенцова О.О., який діє в інтересах громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , щодо неправомірних дій посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме незаконного призову на військову службу під час мобілізації громадянина ОСОБА_2 , який користується правом на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України від 21.10.1993 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», являючись студентом денної форми навчання і здобуває рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий, у послідовності, визначеній ч.2 ст.10 Закону України "Про освіту", та мав діючу відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією на строк до 04.11.2025 року.

Під час перевірки встановлено, що 25.08.2025 року ОСОБА_2 був зупинений працівниками Державної прикордонної служби України та переданий працівникам ІНФОРМАЦІЯ_8 для уточнення військово-облікових даних. В подальшому, ОСОБА_2 був супроводжений до ІНФОРМАЦІЯ_9 та скерований для проходження ВЛК за рішенням якої, останнього було визнано придатним до проходження військової служби (довідка ВЛК від 25.08.2025 №2025-0825-1647-0771-3). На підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 від 29.08.2025 №883 ОСОБА_2 був призваний на військову службу за мобілізацією та згідно поіменного списку від 29.08.2025 №5833 направлений для проходження військової служби у військову частину НОМЕР_1 , куди останній і був зарахований. Разом з цим, під час перевірки посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_6 отримано наступні документи, які підтверджують наявність у громадянина ОСОБА_2 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації: - витяг з мобільного застосунку «Резерв+», згідно якого громадянин ОСОБА_2 користується відстрочкою від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» до 04.11.2025; листи відокремленого структурного підрозділу «Мигійського фахового коледжу Миколаївського національного аграрного університету» від 06.11.2025 №171 від 16.10.2025 №162, згідно яких громадянин ОСОБА_2 на даний час продовжує навчання у вказаному навчальному закладі на денній (очній) формі навчання, на III-му курсі, за спеціальністю "Агрономія" - довідка про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти громадянина ОСОБА_2 від 06.11.2025, згідно якої останній не порушує послідовності, визначеної частиною 2 статті 10 Закону України «Про освіту».

Крім того, ОСОБА_2 у своєму поясненні від 25.08.2025 та 28.08.2025 зазначав, що 25.08.2025 він пред`явив посадовим особам ІНФОРМАЦІЯ_3 для огляду застосунок "Резерв+", у якому зазначено, що він має право на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією та повідомив, що він є студентом денної форми навчання «Мигійського фахового коледжу Миколаївського національного аграрного університету». Згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_3 від 27.10.2025 №7662 встановлено, що процесом вивчення громадянина ОСОБА_2 займалось мобілізаційне відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 на чолі з заступником начальника - начальником мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 , підполковником ОСОБА_3 . Інформація щодо наявності права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період була одержана зі слів військовозобов`язаного - громадянина ОСОБА_2 без надання підтверджуючих документів. Разом з цим, у листі ІНФОРМАЦІЯ_3 від 27.10.2025 №7662 зазначено, що до відокремленого структурного підрозділу «Мигійський фаховий коледж Миколаївського національного аграрного університету» за вих. №5695 від 26.08.2025 року був направлений запит щодо відрахування з закладу освіти військовозобов`язаного громадянина ОСОБА_2 .

Однак, згідно листа відокремленого структурного підрозділу «Мигійського фахового коледжу Миколаївського національного аграрного університету» від 06.11.2025 №171, зазначений вище запит ІНФОРМАЦІЯ_3 від 26.08.2025 №5695 щодо відрахування громадянина ОСОБА_2 до відокремленого структурного підрозділу «Мигійського фахового коледжу Миколаївського національного аграрного університету» не надходив. підполковника ОСОБА_1 , який зазначив, що він проводив вивчення громадянина ОСОБА_2 під час призову його на військову службу за мобілізацією та безпосередньо спілкувався з ним. Під час вивчення громадянин ОСОБА_2 повідомляв підполковнику ОСОБА_1 про наявність у нього діючої відстрочки від призову на військову Миколаївського за мобілізацією у зв`язку із навчанням Мигійському фаховому коледжі національного аграрного університету. Однак, підполковник ОСОБА_1 цьому значення не надав та у зв`язку із незначним терміном служби не перевірив наявність у громадянина ОСОБА_2 діючої відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у системі " ІНФОРМАЦІЯ_10 " та надав пропозицію начальнику ІНФОРМАЦІЯ_3 про наявність підстав для призову громадянина ОСОБА_2 на військову службу. Після скерування громадянина ОСОБА_2 для проходження військової служби підполковником ОСОБА_3 було встановлено, ОСОБА_2 на момент призову на військову службу за мобілізацією була наявна діюча відстрочка від призову на військову службу. Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні визначає Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації. Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань. Частиною 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту). Отже, вищезазначеними законодавчими нормами передбачено, що з метою доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснюють призов військовозобов`язаних на військову службу. Вказане кореспондується також з повноваженнями та завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, визначеними Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, яке затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 N?154. Згідно абзацу 3, 4 пункту 54 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженою постановою КМУ від 16.05.2024 N? 560 (далі - Порядок), у ході перевірки документів перевіряється приналежність громадян щодо військового обов`язку, звіряються їх персональні дані, 2 військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки). Із зазначеною метою представники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів охорони державного кордону або їх структурних підрозділів Держприкордонслужби та поліцейські можуть використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Положеннями пункту 6 Порядку, ч.7 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період включає, в тому числі і перевірку підстав щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення. Відповідно до пункту 56 Порядку, відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Відповідно до даних з витягу з мобільного застосунку «Резерв+» громадянина ОСОБА_2 , листів відокремленого структурного підрозділу «Мигійського фахового коледжу Миколаївського національного аграрного університету» від 06.11.2025 №171 від 16.10.2025 №162, довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти громадянина ОСОБА_2 від 06.11.2025, останній не являється порушником правил військового обліку та на момент призову на військову службу користувався відстрочкою від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та являється студентом денної форми навчання на даний час. Відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на військову службу за призовом під час мобілізації приймаються громадяни віком від 18 років та громадяни, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі, тобто до 60 років. Крім цього, відповідно до пункту 1 частини 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також здобувачі професійної, фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури. законодавчому розумінні призову під 9aC мобілізації підлягають військовозобов`язані, тобто громадяни віком від 18 років та громадяни, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі, тобто до 60 років, придатні до військової служби за станом здоров`я, за відсутності передбачених нормами ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», підстав для відстрочки

3 огляду на наведене вище, відповідно до вимог статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадянин ОСОБА_2 не підлягав призову на військову службу під час мобілізації, оскільки мав оформлену відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією до 04.11.2025 року. Згідно із статтею 1 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних резервістів», єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України. Положеннями ст. 2, ч.2 ст. З Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» визначено, шо основними завданнями Реєстру є ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України. Оформлення документів військового обліку громадян України здійснюється з використанням засобів Реєстру.

Відповідно до частин 8, 9 статті 5 ЗУ «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.

Відповідно до п. 34 частини першої статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста, які містяться в Реєстрі належать відомості про наявність права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Виходячи з положень Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та абзацу 3, 4 пункту 54 Порядку, обов`язок щодо перевірки даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Реєстру, в тому числі наявності підстав для відстрочки від призову під час мобілізації на військову службу - покладено на посадових осіб районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, які проводять вивчення військовозобов`язаних під час їх призову на військову службу. Відповідно до функціональних обов`язків заступника начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки - начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_11 підполковник ОСОБА_4 , останній відповідає за успішне виконання заходів оповіщення, призову та поставки мобілізаційних ресурсів у військові організаційні структури та зобов`язаний приймати участь проведенні мобілізації людських ресурсів. Військовою службовою особою, яка проводила вивчення облікових даних громадянина ОСОБА_2 , а тому відповідальною за перевірку інформації щодо наявності у останнього відстрочки (права на відстрочку) від призову за мобілізацією був заступник начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки - начальник мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_11 підполковник ОСОБА_1 . Разом з цим, підполковник ОСОБА_4 , проводячи вивчення громадянина ОСОБА_2 під час проведення заходів з мобілізації, отримавши інформацію від громадянина ОСОБА_2 про наявність відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією, маючи можливість доступу до Реєстру у якому була наявна інформація про відстрочку громадянина ОСОБА_2 від призову на військову службу за мобілізацією, на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» до 04.11.2025, належним чином не перевірив зазначену інформацію та подав пропозицію начальнику ІНФОРМАЦІЯ_3 про можливість призову громадянина ОСОБА_2 на військову службу.

Відповідно до ст. 4 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати бойовий прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України. Статтею 16 Статуту внутрішньої служби визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. У свою чергу, ст.ст.1-3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначають, і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку та досягається, окрім іншого, шляхом свідомого ставлення військовослужбовця до виконання військового обов`язку, вірності військовий присязі, особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту. Збройних Сил України кожного військовослужбовця зобов`язано додержуватися Конституції України та законів України, військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів. Згідно примітки до ст.172-13 КУПАП під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

У свою чергу, відповідно до вимог вказаних вище нормативних актів, заступник начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки - начальник мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_11 підполковник ОСОБА_1 в розумінні примітки до ст.172-13 КУпАП є військовою посадовою особою. Таким чином, встановлено, що підполковник ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, заступником начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки - начальником мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_11 , всупереч своїм статутним обов`язкам, передбачених Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, абз. 4, 9 функціональних обов`язків, пункту 6, абзацу 3, 4 пункту 54 Порядку, п. 1 ч. 3, ч.7 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», 29.08.2025, перебуваючи у АДРЕСА_1 , у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 під час проведення заходів з мобілізації та вивчення особи громадянина ОСОБА_2 з метою призову на військову службу за мобілізацією, встановлення його облікових даних, перевірки інформації щодо наявності відстрочки від призову за мобілізацією у Реєстрі, належним чином не перевірив та не врахував наявність у громадянина ОСОБА_2 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у результаті чого громадянина ОСОБА_2 було передчасно призвано на військову службу.

Відповідно до пункту 12 частини 1 статті 1 Закону України «Про оборону України» №1932-XII від 06.12.1991 (зі змінами) особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на території України введено воєнний стан, продовжений відповідними указами Президента України по теперішній час.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.172-15 ч.2 КУпАП, а саме, недбале ставлення до військової служби військовою службовою особою, в умовах особливого періоду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, подав клопотання про закриття справи за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-15 ч.2 КУпАП та пояснення, в яких вказав, що згідно акту службового розслідування від 17.10.2025 року та витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_12 від 17.10.2025 року №82 «Про результати службового розслідування», за результатами повного та всебічного з`ясування обставин справи винною посадовою особою визначено начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 підполковника ОСОБА_5 , до якого і було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді «догани». Таким чином, компетентним суб`єктом владних повноважень у межах своїх повноважень вже надано правову оцінку фактичним обставинам події, визначено конкретну винну посадову особу та обрано вид юридичної відповідальності, що повністю відповідає вимогам Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Вважає, що складення органом ВСП протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього за тими ж фактичними обставинами є: юридично необґрунтованим, оскільки матеріалами службового розслідування не встановлено його вини; передчасним, адже на момент складання протоколу вже існувало рішення за результатами службового розслідування, яке не було скасоване, змінене або визнане незаконним; таким, що суперечить принципу індивідуальної відповідальності закріпленому у ст.61 КУ.

Суд, заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи вважає, що вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-15 ч.2 КУпАП з наступних підстав.

У відповідності до ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Стаття 9 ч.1 КУпАП зазначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин по справі.

Згідно вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП вбачається, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та один із засобів доказування у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Стаття 172-15 КУпАП передбачає відповідальність за недбале ставлення до військової служби.

Безпосереднім об`єктом цього правопорушення є встановлений порядок службової діяльності у сфері реалізації військовими службовими особами своїх прав і виконання обов`язків.

З об`єктивної сторони це правопорушення характеризується суспільно небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби, суспільно небезпечними наслідками у вигляді істотної шкоди і причинним зв`язком між вказаними бездіяльністю і наслідками.

Недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, наказами командування, через недбале чи несумлінне ставлення до них.

Невиконання службових обов`язків полягає у невиконанні дій, які входять до службових обов`язків, неналежне виконання - в нечіткому, формальному або неповному здійсненні обов`язків.

При визначенні сфери службової недбалості слід установити межі службової компетенції службової особи та конкретне коло її повноважень. Невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків може бути як одноразовим, так і систематичним, і набувати вигляду певної лінії поведінки по службі. З цього випливає необхідність установлення конкретних обов`язків, які покладалися на конкретну військову службову особу та які з цих обов`язків не виконані чи виконані неналежним чином, а також які нормативні положення порушені суб`єктом правопорушення.

Слід ураховувати, що відповідальність настає лише в тому разі, коли військова службова особа була не лише зобов`язана, а й мала реальну можливість діяти відповідним чином та виконати свої службові обов`язки в повному обсязі.

Стаття 172-15 КУпАП є бланкетною нормою, тобто такою, що лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює дану норму більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.

Тобто, у протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути зазначено, які порушення правил несення військової служби допущені особою та якими нормативними актами передбачені правила, що порушила особа.

Протокол про адміністративне правопорушення - це відповідним чином оформлений уповноваженою особою процесуальний документ про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП, який є одним із доказів у справі.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвище, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Верховний Суд в постанові від 10 травня 2018 року у справі №760/9462/16-а зробив висновок, що складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оскільки протокол є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій за які передбачена адміністративна відповідальність та його невід`ємні складові частини повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення.

На думку суду наявний в матеріалах справи про адміністративне правопорушення протокол не розкриває суть адміністративного правопорушення та вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, а саме у недбалому ставленні до військової служби.

Відповідно до п.60 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ №560 від 16.05.2025 року, перевірка підстав у військовозобов`язаного щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період (крім випадків, коли відстрочка від призову оформляється та надається автоматично відповідно до пункту 59 цього Порядку) здійснюється посадовими особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів) відповідно до їх функціональних обов`язків за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз (банків) даних.

Відповідно до п.16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року (зі змінами), кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

З копії витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) №178 від 27.06.2025 року вбачається, що майора ОСОБА_1 , призначеного наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 16 червня 2025 року №595 на посаду заступника начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки - начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_13 , який прибув з військової частини НОМЕР_2 , з 27 червня 2025 року зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення і вважати таким, що 27 червня 2025 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 пояснив, що згідно акту службового розслідування від 17.10.2025 року та витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_12 від 17.10.2025 року №82 «Про результати службового розслідування», за результатами повного та всебічного з`ясування обставин справи встановлено посадову особу, яка приймала остаточне рішення про мобілізацію ОСОБА_2 , визначено начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 підполковника ОСОБА_5 , до якого було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді «догани».

З дослідженого в судовому засіданні витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_12 №82 від 17.10.2025 року «Про результати службового розслідування» вбачається, що службовим розслідуванням встановлено, що вина підполковника ОСОБА_5 проявлена у формі необережності та неналежному виконанні службових обов`язків за посадою, яка полягає у передчасному внесенні змін на підставі волевиявлення ОСОБА_2 , без попереднього надання останньому академічної відпустки навчальним закладом, що в подальшому призвело до підписання своїм особистим електронно-цифровим підписом, через АІКС «Оберіг», записів про анулювання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Також вказав, що не здійснював оформлення документів щодо призову ОСОБА_2 оскільки це не входить у його службові обов`язки.

З долучених до матеріалів справи функціональних обов`язків ОСОБА_1 вбачається, що до його повноважень за посадою не входить здійснення мобілізаційних заходів, перевірка даних щодо наявності/відсутності відстрочки та призов на військову службу під час мобілізації.

У постанові Верховного Суду від 21 травня 2021 року справі №185/12161/15-к зазначено, що при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.

За обставин даної справи, за відсутності у протоколі про адміністративне правопорушення відповідної інформації, не можливо встановити, що дії, невиконання яких ставиться йому у вину, відносяться до службових обов`язків ОСОБА_1 , внаслідок чого неможливо встановити відповідність чи невідповідність викладених фактів таким обов`язкам.

Суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 62 ч.3 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п.2 ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналізуючи докази по справі, суд прийшов до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.172-15 ч.2 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі та керуючись ст.ст.40-1, 172-15 ч.2, 221,283,284,285,287-289, 307-308 КУпАП, Суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 провадженням закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-15 ч.2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд Чернівецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Іван КИБИЧ