Рівненський апеляційний суд
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2025 року м. Рівне

Справа № 563/659/25

Провадження № 33/4815/1076/25

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І.,

з участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Лук`янчук В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Лук`янчук В.С. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Корецького районного суду Рівненської області від 07 листопада 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Корецького районного суду Рівненської області від 07 листопада 2025 року ОСОБА_2 визнано винниму вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Водночас апеляційний суд зазначає, що у постанові суду першої інстанції допущено очевидну описку в анкетних даних особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, а саме неправильно зазначено її по-батькові.

Із матеріалів справи, наявних документів, а також пояснень, наданих під час апеляційного розгляду, достовірно встановлено, що правильні анкетні дані особи є такими: ОСОБА_1 . Зазначена описка має технічний характер, не впливає на зміст судового рішення та не змінює його суті.

З матеріалів справи вбачається, що 10 квітня 2025 року о 21 год. 05 хв. на а/д Київ-Чоп 267 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "Mersedes Benz", д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду у медичному закладі з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі захисник Лук`янчук В.С. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що під час зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 працівники поліції не повідомили йому підставу такої зупинки та надалі змінювали її без жодного правового обґрунтування від нібито неосвітлення номерних знаків до вимоги пред`явити документи про технічний огляд. Вказує, що поліцейські навіть намагались залучити його як свідка в іншій справі, а після його відмови між собою обговорювали ситуацію, вимикаючи або прикриваючи нагрудні камери, що свідчить про відсутність безперервної відеофіксації. Доводить, що ознаки наркотичного сп`яніння, які поліцейські нібито виявили лише через 20 хвилин після зупинки, є необґрунтованими та фактично не підтверджуються відеозаписами. Звертає увагу, що в темний час доби встановити стан зіниць без прямого освітлення ліхтарем було неможливо, а такого освітлення працівники поліції не здійснювали. Крім того, твердження про тремтіння рук є безпідставним, адже на наявних відеозаписах ОСОБА_1 без труднощів передає документи, пише пояснення та тривалий час тримає телефон.

Вважає, що відсутність належних і допустимих доказів, зокрема суцільної відеофіксації, а також зафіксовані жарти інспекторів поліції щодо застосування ст. 130 КУпАП («І що, 130-та діє по ухилянтам») свідчать про упередженість та неправомірність їхніх дій при складанні протоколу. Додатково наголошує, що самостійно пройшов медичне обстеження в двох медичних закладах, результати якого однозначно підтверджують відсутність наркотичного сп`яніння. Доводить, що сукупність установлених обставин підтверджує відсутність будь-якого порушення правил дорожнього руху та відсутність законних підстав для направлення на медичний огляд, а отже і для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за інкриміноване правопорушення.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Відповідно до ст.285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Постанова відносно ОСОБА_1 винесена 07 листопада 2025 року (а.с.62).

Копію постанови суду захисник Лук`янчук В.С. отримала 11 листопада 2025 року (а.с.64).

Апеляційна скарга сформована в системі «Електронний суд» 19.11.2025 року, та зареєстрована судом 19.11.2025 року (а.с.66).

Отже, оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, то цей строк слід поновити.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.

Згідно з п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, проходження в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст.266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року №1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до цих нормативних актів, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Статтею 130 КУпАП, зокрема, передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Згідно постанови Корецького районного суду Рівненської області від 07 листопада 2025 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддею у відповідності до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, було повно встановлено всі обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №296769 від 10.04.2025 року (а.с.1), актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 10.04.2025 року, згідно якого огляд на визначення стану сп`яніння не проводився у зв`язку з відмовою водія (а.с.2), направленням водія на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, згідно якого огляд на визначення стану сп`яніння також не проводився у зв`язку з відмовою та ухиленням водія від його проходження у медичному закладі (а.с.3), відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, що відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі й дослідженими в судовому засіданні належними доказами, що свідчить про обґрунтованість притягнення його до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд не приймає до уваги твердження апелянта щодо невинуватості ОСОБА_1 , оскільки відмова від вимоги поліцейського пройти в установленому порядку огляд на стан сп`яніння у медичному закладі є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій в стані наркотичного сп`яніння, і пояснення про відсутність ознак наркотичного сп`яніння не є підставою для звільнення його від адміністративної відповідальності.

У пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" роз`яснено, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку. Якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність.

Твердження останнього про безпідставну зупинку транспортного засобу під його керуванням є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами справи та долученими відеозаписами.

Також апеляційним судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 , що ставили б під сумнів його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Жодних доказів порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) до апеляційної скарги додано не було.

Крім того, доводи апеляційної скарги про те, що відеозаписи, наявні у матеріалах справи, не є безперервними, тому не можуть вважатися належними та допустимими доказами, є безпідставними. Відеоматеріали містять послідовну фіксацію подій від моменту зупинки транспортного засобу до завершення спілкування з водієм, а будь-яких доказів їх штучного переривання чи монтажу не наведено. З наявних відеозаписів чітко видно, що працівники поліції повідомляють причину зупинки, ставлять запитання водієві, а також інформують його про обов`язки та порядок проходження огляду на стан сп`яніння.

Всі інші апеляційні доводи також були належним чином оцінені суддею місцевого суду та їм була надана відповідна оцінка, тому апеляційний суд вважає, що вони мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що в сукупності вищенаведені докази є належними та допустимими по даній справі та які підтверджують факт порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР України за діяння, яке мало місце 10.04.2025 року, що тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на викладене, рішення місцевого суду є правильним, порушень матеріального або процесуального права, які би давали апеляційному суду право скасувати його, не встановлено, тому його слід залишити без зміни.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику Лук`янчук В.С. строк на апеляційне оскарження.

Постанову Корецького районного суду Рівненської області від 07 листопада 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника адвоката Лук`янчук В.С. без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович