Справа №155/2014/25
Провадження №3/155/903/25
ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2025 м. Горохів

Суддя Горохівського районного суду Волинської області Яремчук С.М., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції №2 (м.Горохів) Луцького РУП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , за скоєння ним адміністративних правопорушень передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 07 грудня 2025 року о 19 годині 00 хвилин в місті Горохів, вулиця Львівська, керував електричним скутером марки Kukirin, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та допустив падіння з транспортного засобу на дорожнє покриття. Внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження, чим порушив п. 12.1 та п. 13.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 07 грудня 2025 року о 19 годині 00 хвилин в місті Горохів, вулиця Львівська, керував електричним скутером марки Kukirin, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився в медичному закладі зі згоди водія у встановленому законом порядку. Стан алкогольного сп`яніння підтверджується повідомленням Горохівської ЦРЛ №179, результат огляду становить 1,13% (проміле), чим порушив п.2.9(а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Оскільки справи №155/2015/25 (провадження №3/155/904/25) та №155/2014/25 (провадження №3/155/903/25) про вчинення ОСОБА_1 вищезазначених адміністративних порушень надійшли до суду та розглядаються одночасно, то відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП їх слід об`єднати провадженням, присвоївши новій справі номер: провадження №3/155/903/25, справа №155/2014/25.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.2.9 (а) Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП, передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Оскільки визначення транспортного засобу для цілей застосування ст. 130 КУпАП сам КУпАП не містить, для вказаних цілей слід керуватися нормами спеціального законодавства та Правилами дорожнього руху.

Згідно з пунктом 1.10 Правил дорожнього руху транспортний засіб це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Пункт 1 статті 1 Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» визначає, що електричний колісний транспортний засіб це дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Таким чином, особи, що керують, такими транспортними засобами як електросамокати, електроскутери, електровелосипеди, гіроскутери, зобов`язані дотримуватися Правил дорожнього руху.

Однак, при цьому, норма ст.130 КУпАП не розділяє транспортні засоби на механічні, немеханічні, електричні чи будь-які інші.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 15.03.2023 р. у справі № 127/5920/22, використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сеґвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

При цьому законодавець не обмежує нижньою межею потужність електродвигуна для вирішення питання щодо отримання прав на керування двоколісним транспортним засобом, а відрізняє виключно верхню межу, яка впливає на різні категорії прав (А1 або А).

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. зазначається, що будь-яка особа, яка володіє чи керує транспортним засобом, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання транспортних засобів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти ними та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Підпунктом «б» частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух», пунктом 2.9-а Правил дорожнього руху України визначено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів, а статтею 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування в стані алкогольного сп`яніння будь-яким транспортним засобом, а не виключно механічним.

Таким чином, водій, реалізувавши своє право володіти та/або керувати будь-яким транспортним засобом, автоматично погодився виконувати додатково покладені на нього обов`язки, встановлені нормами законодавства України, в тому числі і Правилами дорожнього руху України. Тому обсяг адміністративної відповідальності водія електричного самоката, електричного велосипеда, електричного скутера, гіроскутера за ст. 130 КУпАП жодним чином не відрізняється від обсягу відповідальності за цією ж статтею інших водіїв механічних транспортних засобів.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, стверджується матеріалами справи, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №535181 від 08.12.2025р.;

рапортом на ім`я начальника ВП №2 (місто Горохів) Луцького РУП ГУНП у Волинській області відповідно до якого 07 грудня 2025 року о 19 годині 10 хвилин на лінію 102 надійшло повідомлення, про те, що в місті Горохів, вулиця Львівська виявили факт ДТП. Неподалік АЗС WOG збили невідому особу чоловічої статті на вигляд років 20+, який перебував на електросамокаті;

схемою місця ДТП від 07 грудня 2025 року, відповідно до якої зафіксовано місце ДТП, розташування транспортного засобу та його пошкодження;

повідомленням Горохівської багатопрофільної лікарні №179;

випискою із медичної карти стаціонарного хворого від 08.12.2025 року, згідно якої проведено огляд ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , результат огляду на стан сп`яніння позитивний - 1,13 % (проміле);

письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 08 грудня 2025 року згідно з якими останній вказав за яких обставин відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу під його керуванням, зазначив, що вживав спиртні напої за декілька хвилин до того, як сів на електро скутер, претензій ні до кого не має, так як впав з даного скутера з власної необережності;

письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 07 грудня 2025 року згідно з якими останній вказав, що керуючи транспортним засобом по вулиці Львівській побачив на проїжджій частині особу чоловічої статті, якраз на суцільній лінії дорожньої розмітки та з лівої сторони узбіччя лежав самокат. Надалі чоловік зупинився для того, щоб викликати поліцію, під час його телефонного дзвінка приїхала карета швидкої медичної допомоги та госпіталізувала хлопця до медичного закладу;

письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 07 грудня 2025 року згідно з якими останній вказав, що дав електричного скутера ОСОБА_1 покататися на подвір`ї, останній виїхав з подвір`я та поїхав у невідомому напрямку. За деякий час побачив пробку, яка виникла на дорозі та вийшов подивитися. Підійшовши ближче побачив, що ОСОБА_1 сидить на узбіччі, а з голови іде кров, самокат лежав на узбіччі;

письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 07 грудня 2025 року, які підтверджують дорожньо-транспортну пригоду за участю ОСОБА_1 ;

а також іншими письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

Дані докази, на думку судді, є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для провадження.

Таким чином, враховуючи вищенаведені докази, які в своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи і узгоджуються між собою, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, який передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається з довідки Відділення поліції №2 (м.Горохів) Луцького РУП ГУНП у Волинській області від 11.12.2025р. №, відповідно до інформаційного порталу Національної поліції України «ІКС ІПНП «ГСЦ водійське посвідчення» інформація щодо посвідчення водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відсутня.

Визначаючи вид та міру адміністративного стягнення, яке слід накласти на ОСОБА_1 суддя, враховуючи фактичні обставини справи, характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до порушення правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, суспільну небезпеку вчиненого, особу правопорушника, який притягався до адміністративної відповідальності, вважає, що до ОСОБА_1 , слід застосувати стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

Дана міра адміністративного стягнення, на думку судді, буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від скоєння нових адміністративних правопорушень.

Статтею 124 КУпАП визначено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно з п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до п. 13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Диспозицією ст. 124 КУпАП, як наслідок порушення водієм правил дорожнього руху, передбачене пошкодження належного іншим особам майна. Вказівки на заподіяння в результаті порушення правил дорожнього руху шкоди власному майну правопорушника, диспозиція ст. 124 КУпАП не містить. Інформація щодо пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна в матеріалах справи відсутня.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП, та не може бути перекладено на суд.

Суддя зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

Протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Зміст протоколу про адміністративне правопорушення повинен чітко відповідати приписам ст. 256 КУпАП, особливо в частині викладення фабули правопорушення, яка фактично є обвинуваченням.

Однак, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №535189 від 08 грудня 2024 року, складеному відносно ОСОБА_1 , не зазначено про наявність пошкодження транспортного засобу, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, що є обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Також суддя зазначає, що згідно із положеннями ст. 279, 280 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Статтею 62 Конституції України імперативно визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатись суд при ухваленні судового рішення.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство в національних судах повинно здійснюватись «згідно з законом».

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатись жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Отже, з наведених обставин вбачається, що в матеріалах справи відсутні достатні докази підтвердження вини ОСОБА_1 в порушенні п. 12.1 та п. 13.1 ПДР України, які б знаходились у прямому причинному зв`язку із наслідками механічним пошкодженням транспортного засобу, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, а відповідно і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо недоведеності вини правопорушника належить тлумачити на його користь, за відсутності достатніх та переконливих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення, суддя приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, приходжу до висновку про відсутність в його діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки такі дії не охоплені диспозицією даної статті.

Виходячи з загальних принципів достатності, належності та допустимості доказів, приходжу до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення . Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відомостей про наявність у правопорушника пільг по сплаті судового збору, які передбачені ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», матеріали справи не містять.

Отже, на підставі ст.40-1 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір»,Керуючись ст.ст. 9, 10, 36, 40-1, 124, ч.1 ст.130, 221, 245, п.1 ч.1 ст. 247, 251, 252, 280, 282-285 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У випадку добровільної несплати штрафу відповідно до ст. 308 КУпАП його розмір стягнути з ОСОБА_1 у подвійному розмірі.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору за наступними реквізитами: отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Горохівський районний суд Волинської області.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області Яремчук С.М.