Справа № 379/1623/25 Головуючий в суді І інстанції - Шабрацький Г.О.
Провадження № 33/824/5964/2025 Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в особі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Варєнікової В.Ю.(в режимі ВКЗ), розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника Варєнікової В.Ю. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Таращанського районного суду Київської області від 01 жовтня 2025 року,

встановив:

Постановою судді Таращанського районного суду Київської області від 01 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення за ч.1 ст.122-2 КУпАП у виді штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 гривні 00 копійок; за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП шляхом поглинення менш суворого стягнення більш суворим остаточно призначено ОСОБА_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, захисник Варєнікова В.Ю. подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі - закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім цього, в апеляційній скарзі також вказано про необхідність поновлення пропущеного з поважних причин строку на апеляційне оскарження постанови від 01.10.2025 року, оскільки ОСОБА_1 оскаржувану постанову отримав лише 31.10.2025 року, і в той же день звернувся до БВПД за правничою допомогою, однак наказ про надання БВПД ОСОБА_1 був винесений лише 10.11.2025 року, а доручення на представництво його інтересів адвокат Варєнікова В.Ю. отримала 13.11.2025 року. 19.11.2025 року захисник подала через систему Електронний суд заяву про ознайомлення з матеріалами справи та 20.11.2025 року ознайомилась із ними. Вказала на те, що працівники БВПД вчасно прийняли запит ОСОБА_1 про надання правничої допомоги, однак діяли в межах ЗУ «Про безоплатну правничу допомогу» та не врахували строк у 10 днів на оскарження постанови, що встановлений КУпАП.

Вислухавши пояснення захисника Варєнікової В.Ю., яка підтримала вимоги клопотання та просила його задовольнити;

перевіривши доводи клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Таким чином строк на апеляційне оскарження постанови судді, пропущений із поважних причин, може бути поновлений особі, яка звертається із відповідним клопотанням. При цьому обставини, зазначені у цьому клопотанні, які перешкодили вчасно оскаржити рішення суду, повинні бути обґрунтовані, переконливі та підтверджені.

Як вбачається із матеріалів справи, у судовому засіданні, яке відбулось 01 жовтня 2025 року ОСОБА_1 був присутній, надав суду свої пояснення, вину визнав частково. Копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 відповідно до розписки, що міститься в матеріалах справи отримав в день оголошення рішення у справі, тобто 01.10.2025 року (а.с.38).

Апеляційна скарга на постанову судді Таращанського районного суду Київської області від 01 жовтня 2025 року, була подана до Київського апеляційного суду 28.11.2025 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. При цьому, обґрунтованих та переконливих обставин, які перешкодили ОСОБА_1 оскаржити постанову у встановлений законодавством строк клопотання захисника не містить.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року наголосив, що «вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Подаючи апеляційну скаргу після пропуску строку на апеляційне оскарження, сторона справи повинна навести достатні поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження, які б об`єктивно перешкоджали звернутися до суду у визначений КУпАП строк, а отже вплинули на право сторони реалізувати конституційні засади, які визначають право на оскарження судового рішення.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_1 01.10.2025 року отримав лише резолютивну частину судового рішення не ґрунтується на матеріалах справи, оскільки, як вбачається з розписки, що міститься на а.с. 38, ОСОБА_1 розписався про те, що 01.10.2025 року він отримав копію постанови від 01.10.2025 року, будь - яких відомостей про те, що він отримав резолютивну частину рішення дана розписка не містить.

Крім того, суд звертає увагу на те, що постанова судді Таращанського районного суду Київської області від 01 жовтня 2025 року до Єдиного державного реєстру судових рішень була надіслана 01 жовтня 2025 року, а забезпечено надання загального доступу 03 жовтня 2025 року.

Також, як вбачається з матеріалів справи, а саме з квитанцій, ОСОБА_1 07.10.2025 року було сплачено судовий збір у розмірі 605 грн. та частково сплачено штраф згідно постанови Таращанського районного суду Київської області від 01 жовтня 2025 року, а саме, у розмірі 1344 грн. та 2000 грн.(а.с.39-40, а.с.42). Вказані обставини свідчать про обізнаність ОСОБА_1 з прийнятим судом рішенням.

Враховуючи те, що захисником не наведено переконливих доводів щодо наявності поважних причин, які позбавили можливості ОСОБА_1 оскаржити постанову судді Таращанського районного суду Київської області від 01 жовтня 2025 року в межах передбаченого законом строку, суд приходить до висновку, що захисником не доведено поважності причин пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови судді від 01.10.2025, у зв`язку з чим, відсутні підстави для поновлення цього строку.

З урахуванням викладеного, оскільки апелянтом не наведено переконливих доводів щодо наявності поважних причин, які позбавили можливості ОСОБА_1 оскаржити постанову судді Таращанського районного суду Київської області від 01 жовтня 2025 року в межах передбаченого законом строку, суд приходить до висновку щодо необхідності відмови ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження даної постанови та повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

постановив:

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на подачу апеляційної скарги на постанову судді Таращанського районного суду Київської області від 01 жовтня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника Варєнікової В.Ю. на постанову судді Таращанського районного суду Київської області від 01 жовтня 2025 рокуповернути особі, яка її подала.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька