Провадження № 3/742/1818/25
Єдиний унікальний № 742/6575/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючого-судді Павлова В.Г., при секретарі судового засідання Сороки Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовець НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП

за участі особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

УСТАНОВИВ:

19.11.2025 р. о 08 год. 05 хв. на дорозі Линовиця-Удайці водій ОСОБА_1 повторно, будучи протягом року притягнутим до відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП, здійснював керування транспортним засобом «Shevrolet AVEO» /д.н.з. НОМЕР_2 /, при цьому не маючи права керування таким транспортним засобом.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.1 «а» ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав повністю, підтвердив факт керування транспортним засобом за відсутності права керування, не заперечував обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Згідно ч.5 ст.126 КУпАП склад адміністративного правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 , полягає у повторному протягом року вчиненні порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Диспозиція ч.4 ст.126 КУпАП передбачає склад правопорушення, який полягає у керуванні транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до п.2.1 «а» ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Судочинство в Україні проводиться на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання кожною стороною своїх прав та інтересів.

В силу положень ст.251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію та обставини правопорушення, а доказами у справі є, зокрема, пояснення особи, що притягується до відповідальності, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення від 19.11.2025 р. серії ЕПР1 № 517259 в частині часу і місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким особа керувала; постановою серії ББА №626984 від 13.07.2025 р. про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП (в частині правильності кваліфікації дій); довідкою САП Прилуцького РВП ГУНП від 26.11.2025 р. щодо не отримання ОСОБА_1 посвідчення водія; довідкою САП Прилуцького РВП ГУНП від 20.11.2025 р. про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП; довідкою САП Прилуцького РВП ГУНП від 20.11.2025 р. що транспортний засіб «Shevrolet AVEO» /д.н.з. НОМЕР_2 / зареєстрований власник ОСОБА_2 .

Із переглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 безпосередньо здійснював керування транспортним засобом «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_2 . Зазначену обставину він не заперечував та під час спілкування з працівниками поліції підтвердив факт керування, пояснивши свої дії наявністю особистої потреби.

Разом з тим наведені ОСОБА_1 пояснення не можуть бути розцінені як поважна причина чи обставина, що виправдовує порушення вимог законодавства, оскільки жодні особисті мотиви не звільняють водія від обов`язку неухильно дотримуватися Правил дорожнього руху України, зокрема вимог пункту 2.1 підпункту «а» ПДР щодо наявності права керування транспортним засобом відповідної категорії.

Суд звертає увагу, що на момент вчинення правопорушення ОСОБА_1 вже був притягнутий до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення, а відтак був обізнаний із забороною керування транспортними засобами та правовими наслідками її порушення. Незважаючи на це, він свідомо продовжив керування транспортним засобом за відсутності права керування, що свідчить про умисний характер його дій.

Таким чином, поведінка ОСОБА_1 свідчить про стійке ігнорування встановлених Правил дорожнього руху та зневажливе ставлення до визначених законом обов`язків учасника дорожнього руху, що обґрунтовано враховується судом при оцінці ступеня вини та вирішенні питання про вид і розмір адміністративного стягнення.

В ході судового розгляду не встановлено незаконності дій працівників поліції і їх протиправної поведінки під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . На виконання положень ч.3 ст.268 КУпАП, інспектором поліції було надано можливість надати ОСОБА_1 письмові пояснення і зауваження щодо змісту протоколу. Будь-яких заперечень з приводу складених протоколів ОСОБА_1 не висловлював.

Суд звертає увагу на те, що право відмовитись давати свідчення щодо себе, закріплене ст.63 Конституції України, є важливою гарантією захисту від незаконного тиску на особу з метою змусити її своїми показаннями створити підставу для притягнення її до відповідальності. Дотримання права не свідчити проти себе є складовою реалізації права особи на справедливий і публічний розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, закріпленого у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Проте, заборона притягнення до відповідальності особи на підставі її відмови давати пояснення не свідчить про неможливість використання у доказуванні факту мовчання особи в ситуаціях, які чітко вимагають необхідність надання таких пояснень.

Гарантії щодо реалізації права не свідчити проти себе не позбавляють суд можливості враховувати відмову особи, яка обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення від дачі показань, за умови доведеності її вини поза розумним сумнівом на підставі сукупності інших доказів у справі.

Вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час судового засідання.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Положеннями ст.33 КУпАП визначено, що суд при накладенні адміністративного стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Суд наголошує, що повторне керування транспортним засобом особою, яка не має права керування, є одним із найбільш небезпечних порушень у сфері безпеки дорожнього руху, оскільки така особа не володіє необхідними знаннями та навичками, передбаченими для водіїв, що істотно підвищує ризик виникнення аварійних ситуацій, загрожує життю та здоров`ю людей і свідчить про грубе ігнорування встановлених державою правил і може призвести до тяжких непоправних наслідків.

З врахуванням ступеню та характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та відношення до скоєного адміністративного правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції статті з позбавленням права керування транспортним засобом.

Санкцією ч.5 ст.126 КУпАП також передбачено оплатне вилучення транспортного засобу. Враховуючи, що автомобіль «Shevrolet AVEO» /д.н.з. НОМЕР_2 /, яким керував ОСОБА_1 згідно довідки САП Прилуцького РВП ГУНП від 20.11.2025 р. належить ОСОБА_2 , а відтак підстав для застосування стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу суд не вбачає.

Ураховуючи те, що у даній справі ОСОБА_1 є особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, судовий збір у відповідності до положень ст.40-1 КУпАП, належить сплаті на загальний підставах, а тому суд не вбачає підстав для звільнення його від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.23, 33,40-1, ч.5 ст.126, ст.283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто, в сумі 40 800 /сорок тисяч вісімсот/ грн з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 5 /пять/ років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 /шістсот п`ять/грн 60 коп. судового збору.

Роз`яснити правопорушнику, що згідно зі ст.307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі її оскарження не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч.1 ст.308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно ст.291 КУпАП постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.Г.Павлов