Справа № 740/6392/25 Головуючий у 1 інстанції Шевченко І.М.
Провадження № 33/4823/1021/25
Категорія - ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2025 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Оседача М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 листопада 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) з накладенням стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 605,60 грн.

Як встановив суд, 28 вересня 2025 року о 17 год. 00 хв. у м. Ніжині, по вул. Станіслава Прощенка, 22, на автодорозі М-02 Кіпті-Глухів-Бачівськ 62 км, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Ауді А4», р.н. НОМЕР_1 , та виконуючи маневр обгону на перехресті зіткнувся з автомобілем Dacia Sandero, р.н. НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку, унаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 14.6 (а) та п. 14.2 (в) Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду змінити та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу, посилаючись на відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, і те, що він раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, свою вину визнав, щиро розкаявся та проживає в прифронтовій місцевості, де може бути необхідно евакуація членів його родини або інших громадян.

Також, просить розглянути апеляційну скаргу без його участі.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції при встановленні фактичних обставин справи та визначенні адміністративного стягнення дотримано в повному обсязі.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому висновок суду першої інстанції, в цій частині, апеляційним судом не перевіряється.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності з метою виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Статтею 124 КУпАП передбачено, що порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, при вирішенні питання щодо виду та розміру адміністративного стягнення, яке має бути накладено на ОСОБА_1 , судом першої інстанції дотримано наведених норм права. Так, суд, врахував конкретні обставини справи та виходив з того, що внаслідок порушення ОСОБА_1 п. 14.6 «а» та п. 14.2 (в) Правил дорожнього руху, тобто, останній виконував обгін на перехресті, де обгін заборонено, при цьому не впевнився у відсутності зустрічного транспорту на достатній відстані для безпечного завершення маневру обгону, унаслідок чого здійснив зіткнення з іншим транспортним засобом, у результаті чого настали негативні наслідки потерпілий ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_3 отримали легкі тілесні ушкодження, що свідчить про те, що допущене правопорушення було грубим.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд та вважає, що з врахуванням наведених обставин, таке порушення Правил дорожнього руху є небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху.

При цьому, ОСОБА_1 було призначено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців, яке, відповідно до санкції ст. 124 КУпАП, хоч і є суворішим видом стягнення, по відношенню до штрафу, однак визначено таке стягнення у мінімальному розмірі, передбаченого санкцією цієї статті і саме таке стягнення є достатнім та необхідним для виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Та обставина, на яку посилається ОСОБА_1 , а саме, те, що він проживає в прифронтовій місцевості, де може бути необхідно евакуація членів його родини або інших громадян, враховується апеляційним судом при прийнятті даної постанови, разом з тим, наведена обставина ніяким чином не спростовує правильність висновків суду першої інстанції щодо накладеного адміністративного стягнення, та не може бути безумовною підставою для зміни накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Таким чином, враховуючи наявні у справі дані про особу ОСОБА_1 , наслідки цієї дорожньо-транспортної пригоди та обставини, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої потерпілим та його дружиною було отримано легкі тілесні ушкодження, апеляційний суд приходить до висновку, що стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців, накладене судом першої інстанції на ОСОБА_1 з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, відповідає характеру вчиненого правопорушення та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобігання вчиненню останнім нових правопорушень.

Відтак, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 листопада 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач