Номер провадження: 33/813/2210/25
Номер справи місцевого суду: 496/5658/25
Головуючий у першій інстанції Портна О. П.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду: Громік Р.Д.

за участю секретаря Скрипченко Г.В.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Біляївського районного суду Одеської областівід 15 жовтня 2025 року, якою визнано ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік; стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №427088 від 18.08.2025 вбачається, що 18 серпня 2025 року о 18 год. 33 хв. м. Одеса, траса Т М05 Київ Одеса 452 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mitsubishi L200» державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: а саме підвищена жвавість та рухливість ходи, мови, поведінка, що не відповідає даній обстановці, від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ООМЦПЗ ООР водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Біляївського районного суду Одеської області від 15 жовтня 2025 року визнано ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік; стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначено, що:

1) судом першої інстанції не прийнято до уваги та не надано оцінку тим обставинам, що поліцейським порушено вимоги закону щодо підстав для зупинення транспортного засобу;

2) поліцейські зупинили транспортний засіб ОСОБА_1 та відеозапис розпочався о 16:36 одразу з огляду речей в автомобілі ОСОБА_1 , проте в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані наркотичного сп`яніння о 18:33 годин, проте це не відповідає дійсності, є суперечливим дійсним обставинам справи та спростовується відеозаписом, який розпочався о 16:36 годин;

3) ОСОБА_1 не роз`яснювали права та обов`язки;

4) огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, не проводився, відповідний акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2 до Інструкції) не складався;

5) ОСОБА_1 разом зі своєю дружиною висловлювали бажання зв`язатися з адвокатом. ОСОБА_1 , будучи необізнаним в юридичних питаннях, мав право, передбачене Конституцією України, на професійну правничу допомогу, проте поліцейський здійснював тиск, порушив право ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, самостійно зробив безпідставний висновок та ототожнив бажання ОСОБА_1 скористатися професійною правовою допомогою з відмовою від підписання ним протоколу та від проходження медичного огляду;

6) вимога поліцейського щодо проходження водієм огляду на стан сп`яніння без фактичного встановлення цих ознак (виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці) або взагалі за їх відсутності є необґрунтованою та безпідставною, не може породжувати у водія обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння, а відмова від огляду за таких обставин не може породжувати для водія негативних юридичних наслідків.

17 листопада 2025 року адвокат Карпова О.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що раніше представник ОСОБА_1 - адвокат Карпова О.В. вже зверталася до Одеського апеляційного суду з заявою про відкладення судового засідання, призначеного на 24.11.2025 року, в якій повідомила, що апелянт ОСОБА_1 має бажання прийняти участь у справі і дати особисті пояснення в судовому засіданні, але знаходиться з матір`ю на лікуванні в Ізраїлі, і зможе приїхати в м.Одесу лише 15.12.2025 року. На підтвердження перебування ОСОБА_1 на цей час в Ізраїлі був наданий разом з заявою відповідний документ. Окрім того, 01.12.2025 року об 11.00 годин адвокат Карпова О.В. буде зайнята в іншому судовому засіданні в Приморському районному суді м. Одеси у справі №522/23842/25-Е за позовом ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення (на підтвердження додається копія судової повістки). У зв`язку з тим, що ані апелянт ОСОБА_1 , ані його представник - адвокат Карпова О.В., не можуть з`явитися з поважних причин у судове засідання, призначене на 01.12.2025 року о 10.15 годин, але хочуть бути присутніми і дати пояснення в судовому засіданні, просила відкласти судове засідання на іншу дату після 15.12.2025 року

Розглянувши заяву про відкладення розгляду справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у її задоволенні з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Неявка в судове засіданні особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформації про належне повідомлення цих осіб.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд ніяким чином не обмежує учасників справи, оскільки останні скористались своїм правом на оскарження судового рішення в апеляційному порядку, скористались правом на захист, у встановленому законом порядку своєчасно повідомлялись про час і місце розгляду справи та надавали пояснення щодо справи.

Згідно з ч. 1 ст. 271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України. Повноваження адвоката на участь у розгляді справи підтверджуються довіреністю на ведення справи, посвідченою нотаріусом або посадовою особою, якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності, або ордером чи дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника. Витяг засвідчується підписами сторін.

Щодо посилання скаржника на те, що раніше представник ОСОБА_1 - адвокат Карпова О.В. вже зверталася до Одеського апеляційного суду з заявою про відкладення судового засідання, призначеного на 24.11.2025 року, в якій повідомила, що апелянт ОСОБА_1 має бажання прийняти участь у справі і дати особисті пояснення в судовому засіданні, але знаходиться з матір`ю на лікуванні в Ізраїлі, і зможе приїхати в м. Одесу лише 15.12.2025 року, то суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Розгляд справи було призначено на 24 листопада 2025 о 10:00.

Дійсно 21 листопада 2025 року через систему «Електронний суд» адвокат Карпова О.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 з матір`ю на лікуванні в Ізраїлі, і зможе приїхати в м. Одесу лише 15.12.2025 року.

Проте вказана заява була зареєстрована в автоматизованій системі документообігу суду комп`ютерній програмі «Д-3» 24 листопада 2025 року о 15:58, у зв`язку з тим, що з 21.11.2025 (п`ятниця) до 24.11.2025 (понеділок) спостерігалися перебої у взаємодії бази даних АСДС КП «Д-3» з сервісом «Електронний суд» та електронною поштою домену court.gov.ua, що спричинило затримки в опрацюванні документів сервісу «Електронний суд» та електронної пошти, відправці документів електронною поштою з АСДС КП «Д-3» учасникам справ, що підтверджується актом №583 від 24 листопада 2025 року.

Розгляд справи було відкладено на 01 грудня 2025 року о 10:15.

28 листопада 2025 року адвокат Карпова О.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , повторно подала заяву про відкладення розгляд справи.

Проте суд апеляційної інстанції не може погодитися з підставами для відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 з матір`ю на лікуванні в Ізраїлі, і зможе приїхати в м. Одесу та можливість апелянта взяти участь у судовому засіданні лише після 15 грудня 2025 року з огляду на таке.

До заяв про відкладення розгляду справи долучена копія першої сторінки паспорта громадянина України для виїзду закордон ОСОБА_1 НОМЕР_2 , засвідчений переклад дозволу на перебування в Ізраїлі до 13 лютого 2026 року.

Проте до заяви не долучено жодних доказів на підтвердження наміру ОСОБА_1 повернення до України 15 грудня 2025 року, а тому така підстава не може бути достатньою для відкладення розгляду справи.

Щодо посилання скаржника на те, що 01.12.2025 року об 11.00 годин адвокат Карпова О.В. буде зайнята в іншому судовому засіданні в Приморському районному суді м. Одеси у справі №522/23842/25-Е за позовом ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення (на підтвердження додається копія судової повістки), то суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

До заяви долучено судову повістку від 26 листопада 2025 року у справі №522/23842/25-Е на ім`я ОСОБА_3 .

Проте судове засідання у справі 522/23842/25-Епризначено 26 листопада 2025 року, що є пізніше ніж призначення розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а тому вказана причина не є поважною і не має наслідком безумовного відкладення розгляду справи.

Крім того Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає необхідним застосувати аналогію права, а саме ст. 336 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 336 КПК судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин;

Таким чином, адвокатом Карповою О.В. не надано достатніх доказів на підтвердження необхідності перенесення судового засідання, а також не було реалізоване її право прийняти участь в судовому засідання у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду.

Сам ОСОБА_1 про судове засідання, призначене на 01 грудня 2025 року, був належним чином сповіщений про дату, час та місце слухання справи шляхом направлення судової повістки SMS-повідомлення, однак у судове засідання не з`явився, жодних клопотань чи заяв до суду апеляційної інстанції не подавав.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 2 статті 268 КУпАП визначено, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Згідно з ч. 1 ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

З огляду на вищевикладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності учасника справи та його адвоката, на підставі доводів, викладених в скарзі, а також доказів, які містяться в матеріалах справи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Вивчивши доводи поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина перша статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.2.9 а, 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за №1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі пунктів 2, 3 Розділу 1 Інструкції «Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/753 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість..

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також, бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимоги ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Порядок оформлення та вимоги до оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення за ст.130 КУпАП врегульовано Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція № 1395); Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція № 1452/735).

Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (пункт 7 розділу І Інструкції).

Судом першої інстанції правильно встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №427088 від 18.08.2025 (а.с.1);

- довідкою про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія (а.с.4);

- довідкою про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення з якої вбачається, що ОСОБА_1 протягом року не піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП (а.с.5)

- направленням на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.6);

- відеозаписом, що є додатком до протоколу (а.с.7).

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, дійшов правильного висновку, що в діях ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності, вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, обставини правопорушення й вина правопорушника підтверджуються також зібраними в порядку ст. 251 КУпАП доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, яким зафіксоване місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення та сукупністю досліджених матеріалів, доданих до вказаного протоколу.

Суд першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення правильно враховував: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, майновий стан, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки - автомобіля.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що необхідним і достатнім адміністративним стягненням для правопорушника буде штраф з позбавленням права керування транспортними засобами, з метою подальшого запобігання правопорушень та виховування особи в дусі дотримання «Правил дорожнього руху України».

Доводи апелянта про відсутність причини зупинки не впливають на правильність висновків щодо наявності складу адміністративного правопорушення. Слід зазначити, що з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, не згода водія із причинами зупинки або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, і такий обов`язок не впливає на причину зупинки. Неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п.2.5 ПДР України. Матеріали справи не містять даних про оскарження ОСОБА_1 у встановленому порядку дій працівників поліції.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що поліцейські зупинили транспортний засіб ОСОБА_1 та відеозапис розпочався о 16:36 одразу з огляду речей в автомобілі ОСОБА_1 , проте в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані наркотичного сп`яніння о 18:33 годин, то суд апеляційної інстанції зазначає, що такі розбіжності є технічною опискою та жодним чином не спростовують наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання скаржника на те, що працівниками поліції не було роз`яснено його право на захист є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, оскільки ОСОБА_1 роз`яснили за фактом якого правопорушень буде складено протокол, жодних обмежень щодо надання усних та/або письмових пояснень з приводу адміністративного правопорушення не зафіксовано, а також працівниками поліції було вжито заходів щодо роз`яснення прав ОСОБА_1 , які передбачені Конституцією України та положеннями КУпАП, проте останній фактично ігнорував працівників поліції, що зафіксовано на 00:27:44-00:28:17 хв (диск 2, назва відеофайлу «01 ЕПР1 427088 ОСОБА_1 ст. 130»).

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 , будучи необізнаним в юридичних питаннях, мав право, передбачене Конституцією України, на професійну правничу допомогу, проте поліцейський здійснював тиск, порушив право ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, самостійно зробив безпідставний висновок та ототожнив бажання ОСОБА_1 скористатися професійною правовою допомогою з відмовою від підписання ним протоколу та від проходження медичного огляду, то суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що о 18:32:46 після прибуття ОСОБА_1 з працівниками поліції до медичного закладу з метою проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, що зафіксовано на 00:19:37, 00:20:14 хв (диск 2, назва відеофайлу «01 ЕПР1 427088 ОСОБА_1 ст. 130»).

Вподальшому о 18:48:26 після складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 працівники поліції почали вживати заходів з метою ознайомлення особи з протоколом про адміністративне правопорушення, проте дружиною ОСОБА_1 було зазначено, що вони мають намір поспілкуватися з адвокатом, однак працівники поліції пояснили, що протокол вже складено та відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння зафіксована на портативні відеореєстратори тайм-код 00:35:20 хв (диск 2, назва відеофайлу «01 ЕПР1 427088 ОСОБА_1 ст. 130»).

Крім того суд апеляційної інстанції зазначає, що намір спілкування з адвокатом з метою надання правових консультацій ОСОБА_1 було зазначено пізніше ніж останній відмовився від проходження огляду в медичному закладі.

Також суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити, що протягом всього спілкування з ОСОБА_1 працівники поліції вели розмову спокійно, стримано, не вчиняли жодних дій щодо схилення ОСОБА_1 відмовитися проходити огляд на стан сп`яніння, не вчиняли жодного психологічного тиску.

Таким чином, твердження скаржника про те, що поліцейський здійснював тиск, порушив право ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, самостійно зробив безпідставний висновок та ототожнив бажання ОСОБА_1 скористатися професійною правовою допомогою з відмовою від підписання ним протоколу та від проходження медичного огляду є безпідставними та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення

Твердження захисника про те, що огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, не проводився, відповідний акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2 до Інструкції) не складався залишені поза увагою з огляду на таке.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння регулюється ст. 266 КУпАП.

Процедура огляду встановлюється такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання ст. 266 КУпАП і деталізують норми цієї статті: Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (надалі Порядок №1103); Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі Інструкція № 1452/735).

Ці нормативно-правові акти передбачають два види огляду: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу і лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п.12 розділу II Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» чітко передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

У пункті 4 розділу I Інструкції № 1452/735 перелічені такі ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Тобто, законодавством чітко передбачено, що огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться виключно в закладі охорони здоров`я, при цьому, поліцейські зобов`язані забезпечити направлення водія до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, працівники поліції діяли в межах Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а тому відсутні підстави для визнання огляду таким, що проведення поза межами вимог законодавства.

Суд апеляційної інстанції не може погодитися з доводами скаржника про те, вимога поліцейського щодо проходження водієм огляду на стан сп`яніння без фактичного встановлення цих ознак (виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці) або взагалі за їх відсутності є необґрунтованою та безпідставною, не може породжувати у водія обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння, а відмова від огляду за таких обставин не може породжувати для водія негативних юридичних наслідків, враховуючи таке.

Згідно з п. 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Пунктом 2 розділу І огляд на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Тобто аналіз вищевказаної норми дає підстави стверджувати, що працівник поліції самостійно на власний розсуд доходить висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження таким водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння.

Крім того з аналізу вищезаначеної інструкції не вбачається конкретний алгоритм дій працівників поліції та/або методик виявлення ознак наркотичного сп`яніння.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не може втручатися в аспекти внутрішнього переконання працівників поліції під час проведення огляду на стан сп`яніння в частині виявлення ознак такого сп`яніння, а тому вказане посилання скаржника є неспроможнім та не спростовує факту відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для скасування постанови судді Біляївського районного суду Одеської областівід 15 жовтня 2025 року.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Біляївського районного суду Одеської областівід 15 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік