Номер провадження: 33/813/2211/25
Номер справи місцевого суду: 496/3298/25
Головуючий у першій інстанції Портна О. П.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,

з участю:

секретаря судового засідання Чередник К.А.,

адвоката Дубіни Олександра Анатолійовича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - Башли Михайла Івановича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, а також апеляційну скаргу адвоката Дубіни Олександра Анатолійовича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 22 липня 2025 року,-

в с т а н о в и в:

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 22 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 40800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років та безоплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів стосовно строку на апеляційне оскарження

На вищевказану постанову суду адвокат Дубіна О.А., захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 08 серпня 2025 року подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та призначити покарання не пов`язане з позбавленням права керуванням транспортним засобом.

Також, апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на те, що до особистого кабінету в ЄСІТС постанова надійшла 29 липня 2025 року, до цього ні апелянт, ні його захисник зазначену постанову не отримували. Крім того, в ЄДРСР постанові надано загальний доступ лише 31 липня 2025 року.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат Дубіна О.А., зазначив, що ОСОБА_1 має дійсне посвідчення водія НОМЕР_1 , термін дії з 08.07.2011 по 08.07.2061р.р. категорії «С», що підтверджується довідкою УПП в Одеській області.

Апелянт звернув увагу суду, що у протоколі про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 336099 від 20.05.2025 року, складеного працівниками поліції та доданих до матеріалів зазначено лише, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_2 , але не додано жодних матеріалів, доказів про дозволену максимальну масу зазначеного транспорт засобу. При винесені постанови судом першої інстанції зазначений факт досліджений.

Таким чином, відомості у зазначеному протоколі, складеному працівниками поліції щодо відсутності у ОСОБА_1 права керування транспортним засобом особою, як має права керування таким транспортним засобом безпідставні, необґрунтовані та базуються суто на припущеннях.

Крім того судом першої інстанції не досліджена особа правопорушника ОСОБА_1 і те що він є дійсним військовослужбовцем, а також те, що позбавлення права керування транспортними засобами на строк 5 років позбавляє ОСОБА_1 права на належне існування з урахуванням отриманих ним поранень при захисті Батьківщини.

Висновки за результатами розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження

Дослідивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та матеріали справи, заслухавши пояснення адвоката Дубіни О.А., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , апеляційний суд, дійшов висновку про задоволення клопотання за таких підстав.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому, що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо особа не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову було винесено судом першої інстанції 22 липня 2025 року без участі ОСОБА_1 чи його захисника.

Матеріали справи не містять доказів отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови.

Відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень оскаржуваній постанові надано загального доступу 31 липня 2025 року.

08 серпня 2025 року адвокат Дубіна О.А., захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити ОСОБА_1 право на доступ до правосуддя.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Дубіни О.А., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону та прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Так, ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст. 126 КУпАП).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 336099 від 20 травня 2025 року, водій ОСОБА_1 20.05.2025 року о 11:10 год в Одеській області Одеський район траса Київ Одеса СП Дачне 452 км, керував транспортним засобом марки «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_2 , який не має посвідчення водія на право керування даним ТЗ повторно вчинене протягом року за ст. 126 ч.2 КУпАП від 17.03.2025, постанова ЕНА 4289169, чим порушив вимоги п. 2.1а Правил дорожнього руху керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП містять наступні зібрані докази:

- протокол про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1 № 336099 від 20 травня 2025 року;

- довідка про отримання особою посвідчення водія категорії С;

- довідка згідно інформаційного порталу Національної поліції про те, що ОСОБА_1 притягувався протягом року за ч.2 ст. 126 КУпАП постановою ЕНА 4289169 від 17 березня 2025 року, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.

- копія постанови ЕНА 4289169 від 17 березня 2025 року;

- DVD-диском з відеозаписом.

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів в своїй сукупності, поза розумним сумнівом дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 встановленою постановою Біляївського районного суду Одеської області від 22 липня 2025 рокута порушення ним вимог п. 2.1.а ПДР України керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно з Правилами дорожнього руху України водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Відповідно до вимог п. 2.1 (а) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП, за вказане правопорушення передбачено накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

З відеозапису долученого до протоколу серії ЕПР1 № 336099 від 20 травня 2025 року вбачається, що після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 в ході діалогу останнього з поліцейськими вбачається, що ОСОБА_1 достеменно відомо про наявність постанови ЕНА 4289169 від 17 березня 2025 року складену відносно нього за керування цим же автомобілем «Mitsubishi Lancer» реєстраційний номер НОМЕР_2 , та непред`явлення посвідчення водія з відповідною категорію та не оскарженою ОСОБА_1 у передбаченому законодавством порядку.

Доводи апеляційної скарги адвоката Дубіни О.А., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів зазначено лише, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_2 , але не додано жодних матеріалів, доказів про дозволену максимальну масу зазначеного транспорт засобу, апеляційний суд вважає необгрунтованими, оскільки складаючи протокол співробітники поліції перевірили свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, зазначили у протоколі марку та модель цього транспортного засобу, який відноситься до легкових транспортних засобів, тобто переконалися зокрема і у вазі транспортного засобу. Адвокат Дубіна О.А. зазначивши про недоведеність маси транспортного засобу яким керував ОСОБА_1 не надав доказів на спростування цього.

Крім того, матеріали справи не містять доказів звернення апелянта з дисциплінарною скаргою до керівництва поліції для проведення службової перевірки або до правоохоронних органів, в порядку КПК України, а також до суду адміністративної юрисдикції, з позовом щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників поліції, як суб`єктів, що наділені владними повноваженнями. Внаслідок цього, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави сумніватися у законності дій працівників поліції.

Доводи апеляційної скарги адвоката Дубіни О.А., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції не досліджена особа правопорушника ОСОБА_1 і те що він є дійсним військовослужбовцем, а також те, що позбавлення права керування транспортними засобами на строк 5 років позбавляє ОСОБА_1 права на належне існування апеляційний суд вважає необгрунтованими, оскільки санкція ст. 126 ч.2 передбачає накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого. Отже, штраф і позбавлення права керування транспортними засобами є обов`язковим видом стягнення при порушенні частини 5 статті 126 КУпАП, санкція даної статті не передбачає накладення штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами. Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено в межах санкції частини 5 статті 126 КУпАП. Вказана санкція у частині позбавлення права керування транспортним засобом є безальтернативною, а тому можливість накладення на водія стягнення без позбавлення права керування транспортними засобами цією нормою не передбачена.

Статтею 23 КУпАП передбачається, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

В апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційний суд не вбачає.

Зважаючи на викладене, постанова суду щодо доведеності вини, кваліфікації дій, накладеного стягнення є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не має, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Клопотання адвоката Дубіни Олександра Анатолійовича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити адвокату Дубіні Олександру Анатолійовичу, захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської області від 22 липня 2025 року.

Апеляційну скаргу адвоката Дубіни Олександра Анатолійовича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 22 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку на підлягає.

Повний текст постанови складено 17 грудня 2025 року.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева