Провадження №33/812/541/25 Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП
Головуючий у першій інстанції Сокол Ф. Г.
Доповідачка апеляційного суду Ямкова О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі:

головуючої - судді Ямкової О. О.

за участю: секретаря Коростієнко Н. С.

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу захисниці Жмурко С. Л. на постанову судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 17 жовтня 2025 року, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 №429107, 20 серпня 2025 року близько 17 год 52 хв у селищі Врадіївка по вулиці Миколаївській водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Lexus LX450», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах з порожнини рота, почервоніння обличчя), та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки або у медичному закладі, чим порушив пункт 2.5 ПДР.

Постановою судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 17 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, 15 листопада 2025 року через систему «Електронний суд» захисниця ОСОБА_1 адвокатка Жмурко С. Л. подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити їй строк на оскарження та скасувати постанову судді від 17 жовтня 2025 року.

Апелянтка вважає, що постанова є необґрунтованою, не відповідає вимогам закону та посилається на норми КУпАП, Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9.11.2015 № 1452/735, рішення КСУ від 22.10.2010, постанови Верховного Суду в складі КАС, рішення ЄСПЛ.

Зазначає про те, що огляд на стан сп`яніння, що проведений з порушенням вимог статті 266 КУпАП, є недійсним, особливо коли до його проведення не були залучені свідки.

Не вказано у протоколі про адміністративне правопорушення відомості засобу відеофіксації та роз`яснення водієві прав, а також підстави для зупинки транспортного засобу.

Відсутні також дані про відсторонення іншого водія - ОСОБА_2 від керування, що є порушенням порядку складання протоколу.

На жаль, суддя суду першої інстанції не надав оцінку вищезазначеним обставинам у своїй постанові, що призвело до безпідставного притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає за можливе його поновити, оскільки вперше скарга подана у встановлений строк, але після її повернення за відсутності надання договору про правничу допомогу, ці недоліки в короткий термін усунуті захисницею та скарга повторно нею подана через відповідний суд.

Справа розглянута за відсутністю ОСОБА_1 та його захисниці Жмурко С. Л., які повідомленні належним чином про дату та час розгляду справи в порядку статті 294 КУпАП. Водієм ОСОБА_1 заяв та клопотань про відкладення слухання справи з поважних причин не надано. Захисницею Жмурко С. Л. подана заява про відкладення справи з технічних проблем, що виникли в автомобілі, які не є поважними.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, у їх межах, а також вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, так як висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильними.

Ці висновки суду ґрунтуються на сукупності усіх доказів, що містяться в матеріалах справи та спростовують доводи апелянтки, викладені нею у апеляційній скарзі.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Тому суддя суду першої інстанції, як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, обґрунтовано послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення та відеозйомку, здійснену на відеореєстратор патрульного автомобіля та нагрудну камеру поліцейських, згідно яких автомобіль, під керуванням ОСОБА_1 допустив виїзд з другорядної дороги на головну без виконання вимог знаку «Стоп», у зв`язку з чим був переслідуваний патрульним автомобілем поліції, а за встановленням у нього, як водія ознак алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 на вимогу поліцейського відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки, так і у медичному закладі в установленому законом порядку, чим за складеним протоколом порушив положення п. 2.5 ПДР.

Доводи захисниці про те, що ОСОБА_1 не допускав порушення ПДР під час керування ним транспортним засобом та у подальшому чи він чи інший водій ОСОБА_2 не відсторонявся від керування автомобілем, у зв`язку з відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння, суперечать матеріалам справи та свідчать про неуважність під час підготовки змісту апеляційної скарги.

Зокрема, у відеозаписі, здійсненому на відеореєстратор поліцейського автомобіля вбачається, що автомобіль «Lexus LX450», виїжджаючи з другорядної дороги на голову не зупинився, внаслідок чого був переслідуваний патрульним автомобілем та вже зупинився в іншій частині селища. На звернення до ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу, поліцейським, що зафіксовано на відеозапис нагрудної камери, ОСОБА_1 о 17 год 55хв сказав, що він зупинився на знак «Стоп», а потім став пояснюватися, що ніде не їздив, а його автомобіль стояв (а.с.6).

За виявленням у водія ознак сп`яніння, поліцейським йому повідомлено про такі ознаки та запропоновано пройти огляд, як на місці зупинки, так і у медичному закладі, на що водій відмовився, мотивуючи це тим, що він не їхав, а стояв. О 18 год 00 хв 57сек водієві роз`ясненні усі процесуальні права, як передбачені статтею 63 Конституції України, так і статтею 268 КУпАП (а.с.6).

Сам протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статті 256 КУпАП та щодо місця та суті адміністративного правопорушення повністю узгоджується з даними, які містяться у відеозаписах, здійснених працівниками поліції на нагрудну камеру та відеореєстратор патрульного автомобіля.

Доводи захисниці про неналежність відеозаписів, як доказів, у справі за відсутністю ідентифікуючих ознак засобів відеофіксації не мають правового значення, оскільки за положеннями статті 251 КУпАП суд досліджує усі докази, що зібрані уповноваженими органами, не поділяючи їх на належні чи неналежні, і лише враховує їх сукупність для встановлення обставин відповідно до статті 280 КУпАП. Тому наведена адвокаткою практика ВС в складі КАС не є слушною, оскільки ці рішення суддів ухвалені за іншим видом юрисдикції та стосуються виключно обставин складення постанов про притягнення осіб до адміністративної відповідальності, в яких протоколи про адміністративне правопорушення не складаються.

Посилання захисниці на те, що водій поводився адекватно, спростовується не лише поведінкою та зовнішнім виглядом ОСОБА_1 , а також його особистими поясненнями, які зафіксовані на відеозаписі, але ще і положеннями пункту 2 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція №1452/735), якими визначається, що наявність у водія ознак сп`яніння відноситься до виключної компетенції поліцейських, які перевіряють наявність чи відсутність такого сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів.

Так, у відповідності до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За положеннями пунктів 1.3, 1.6, 1.7 розділу І і положеннями розділу ІІ Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, з фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції та у присутності двох свідків, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду за допомогою технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (пункт 7 розділу ІІ Інструкції).

Направлення водія для проведення огляду на стан алкогольного чи іншого виду сп`яніння у медичному закладі видається поліцейським, у випадку не згоди водія з результатами показників Драгеру при огляді, що проведений поліцейськими на місці зупинки, або бажанні пройти такий огляд лише у медичному закладі.

Натомість ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду як на місці зупинки, так і у медичному закладі, та ці обставини підтверджені належними письмовими доказами, що додані до матеріалів справи.

Таким чином, в матеріалах справи достатньо доказів які свідчать про те, що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння, але відмовився пройти огляд як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі, а дії працівника поліції, який запропонував пройти йому такий огляд відповідали вимогам пунктів 1.2-1.3, 1.6-1.7, розділу ІІ зазначеної вище Інструкції.

Не є слушними посилання захисниці на відсутність підстав для зупинки транспортного засобу, яке спростовується відеозаписом з місця події, та поясненнями поліцейського про допущені ОСОБА_1 порушення ПДР, так і відповідними поясненнями водія, і крім того, наведені нею обставини правового значення для кваліфікації дій водія по частини 1 статті 130 КУпАП не мають.

Такими же є доводи про незалучення поліцейськими свідків для визначення у водія стану алкогольного сп`яніння або його відмови від проходження огляду, оскільки не відповідають положенням вищезазначеної Інструкції №1452/735, де визначення ознак щодо можливості перебування водія у стані сп`яніння відноситься до виключної компетенції поліцейських, а перевірка наявності чи відсутності у водія такого стану в порядку проходження ним відповідного огляду на місці зупинки або/чи у медичному закладі. Тому, у випадку наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані сп`яніння, водій, на вимогу поліцейських за положеннями пункту 2.5 ПДР, зобов`язаний пройти медичний огляд. Наслідком такої відмови є складення відносно водія протоколу про адміністративну відповідальність, передбачену частиною 1 статті 130 КУпАП. Така відмова за внесеними змінами до статті 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735, які є чинними, як на час події, так і на час розгляду справи, фіксується поліцейськими за допомогою технічних засобі відеозапису, а за їх відсутності у присутності двох свідків.

Посилання адвокатки на порядок проведення огляду та можливі порушення його процедури не заслуговують на увагу, оскільки водій ОСОБА_1 такий огляд не проходив, так як на законну вимогу поліцейських його пройти, відмовився від його проведення в установленому законом порядку

Тому доводи апелянтки про порушення процесуальних прав водія, з огляду положенням КУпАП, не є слушними.

Отже, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено водієві ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити захисниці Жмурко С. Л. строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисниці Жмурко С. Л. залишити без задоволення, а постанову судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 17 жовтня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без зміни.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча О.О. Ямкова