Єдиний унікальний номер судової справи: 479/1605/25 Головуючий у першій інстанції Репушевська О.В.
Номер провадження: 33/812/553/25 Головуючий суддя апеляційного суду Крамаренко Т.В.
Категорія: ч.5 ст. 126 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 24 листопада 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 грн, без оплатного вилучення транспортного засобу,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 493791 від 25 жовтня 2025 року, ОСОБА_1 25 жовтня 2025 року о 16 год 55 хв у селищі Криве Озеро по вул. Академіка Корольова біля буд. 86 керував транспортним засобом марки Москвич модель М-412 номерний знак НОМЕР_1 не маючи права керування таким транспортним засобом. Правопорушення вчинено повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.1 а ПДР, за що відповідальність передбачена ч.5 ст. 126 КУпАП.

Постановою судді Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 24 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 грн, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Не погодившись із зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подав до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що постанова винесена судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив її скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначав, що судом першої інстанції не враховано того факту, що місце вчинення правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи. Адже, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, поліцейським зазначено місце скоєння правопорушення вул. Академіка Корольова, 86 в селищі Криве Озеро Первомайського району Миколаївської області, в той час як автомобіль перебував за адресою вул. Шевченка, 86 в селищі Криве Озеро, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Також ОСОБА_1 звертає увагу суду на те, що працівники поліції не довели факту керування ним транспортним засобом, а тому, на його думку факт вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП є недоведеним, а винесена стосовно нього постанова є незаконною.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України (ст. 246 КУпАП).

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин (ст. 248 КУпАП).

Відповідно до ч.1 ст. 249 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.

Згідно ст. 280 КУпАП Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що 25 жовтня 2025 року відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 493791 від 25 жовтня 2025 року, згідно якого, він 25 жовтня 2025 року о 16 год 55 хв у селищі Криве Озеро по вул. Академіка Корольова біля буд. 86 гр. керував транспортним засобом марки Москвич модель М -412 номерний знак НОМЕР_1 не маючи права керування таким транспортним засобом. Правопорушення вчинено повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.1 а ПДР, за що відповідальність передбачена ч.5 ст. 126 КУпАП (а.с.1).

Одним із засобів досягнення високого рівня безпеки дорожнього руху в Україні є функціонування спеціальної системи навчання майбутніх водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» громадянин, який бажає отримати право на керування транспортним засобом, зобов`язаний пройти підготовку в обсязі, передбаченому програмою підготовки водіїв транспортних засобів відповідної категорії чи типу. Підготовка та підвищення кваліфікації водіїв здійснюються у навчальних закладах незалежно від форм власності та господарювання, що отримали у встановленому порядку ліцензію на цю діяльність. Підготовка та підвищення кваліфікації здійснюються спеціалістами, які відповідають установленим кваліфікаційним вимогам із застосуванням необхідних технічних засобів навчання. В особливих випадках допускається самопідготовка водіїв окремих категорій транспортних засобів. Порядок і типові програми підготовки та підвищення кваліфікації водіїв, кваліфікаційні вимоги до спеціалістів, які здійснюють таку підготовку, мінімальний перелік технічних засобів навчання, а також випадки допуску для засвоєння програми підготовки водіїв в індивідуальному порядку визначаються Міністерством освіти України і затверджуються відповідним державним органом з безпеки дорожнього руху.

Право на керування транспортними засобами підтверджується відповідним посвідченням. На території України діють національні і міжнародні посвідчення на право керування транспортними засобами, що відповідають Конвенції про дорожній рух. Порядок видачі цих посвідчень установлюється Кабінетом Міністрів України.

Власник транспортного засобу, а також особа, яка має тимчасовий реєстраційний талон, можуть передавати у своїй присутності керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а також особі, яка навчається водінню транспортним засобом відповідно до вимог Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії і талон, що додається до посвідчення; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних сил технічний талон), а у разі відсутності в транспортному засобі його власника, крім того, свідоцтво про право спільної власності на цей транспортний засіб чи тимчасовий реєстраційний талон; в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків і (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв дозвіл, виданий Державтоінспекцією МВС, у разі розміщення реклами, погодження, що видається підрозділами Державтоінспекції МВС; г) у встановлених законодавством випадках дорожній лист і документи на вантаж, що перевозиться; на маршрутних транспортних засобах додатково схему маршруту та розклад руху; на транспортних засобах, що здійснюють перевезення великогабаритних чи великовагових вантажів, дозвіл на рух; на транспортних засобах, що здійснюють перевезення небезпечних вантажів, технічні умови на перевезення, свідоцтво про допуск водія і допуск транспортного засобу до перевезення небезпечного вантажу та дозвіл на дорожнє перевезення; ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

На вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог Правил дорожнього руху і передати для перевірки зазначені документи.

Статтею 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Об`єктом правопорушення, передбаченого вказаною статтею є встановлений порядок отримання права на керування транспортним засобом, а також суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Частина 2 цієї статті, яка встановлює для тих самих порушень кваліфікуючу ознаку (спричинення пошкодження майнових об`єктів) має своїм об`єктом ще й суспільні відносини у сфері власності.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення це формальний склад керування транспортними засобами особами, які не мають права керування цими засобами, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування.

Об`єктивна сторона правопорушення, визначеного частиною другою передбачає матеріальний склад - для кваліфікації за нею винного діяння необхідно настання певних наслідків: пошкодження транспортних засобів, вантажів, шляхів, шляхових та інших споруд чи іншого майна.

Для правопорушення, передбаченого ч. 2, характерна вина у формі умислу щодо порушення встановленого порядку керування транспортним засобом, і у формі необережності - щодо наслідків діяння у вигляді пошкодження транспортних засобів, вантажів, шляхів, шляхових та інших споруд чи іншого майна.

Положеннями ч.5 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення зокрема передбаченого ч.2 цієї статті - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП підтверджується такими доказами як:

- протоколом про адміністративне правопорушення серія ЕПРІ № 493791 від 25 жовтня 2025 року (а.с.1);

- відеозаписами, що містяться на диску (а.с.5);

- постановою ЕНА 4666819 від 06 травня 2025 року за ч.2 ст.126 КУпАП;

- довідкою Відділення поліції №3 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області, відповідно до якої ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував (а.с.3);

- довідкою Відділення поліції №3 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області, згідно якої правопорушення передбачене ч.2 ст. 126 КупАП ОСОБА_1 вчинив повторно протягом року.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Разом з цим, не заслуговують на увагу суду посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 25 жовтня 2025 року транспортним засобом не керував, оскільки матеріали справи свідчать про зворотнє.

Зокрема, з наявних на диску відеозаписів встановлено, що транспортний засіб марки Москвич модель М-412 номерний знак НОМЕР_1 рухався попереду поліцейського автомобіля, при цьому видно, що окрім водія у вказаному авто інших осіб не було. Після зупинки працівниками поліції автомобіля марки Москвич модель М-412 номерний знак НОМЕР_1 , поліцейський підійшов до автомобіля та почав спілкуватися з водієм. На наступному відеозаписі з боді камери працівника поліції, який є продовженням запису з автомобільного відео реєстратора, зафіксовано факт встановлення особи водія - ОСОБА_1 , повідомлення йому про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, а також у присутності водія був складений протокол про адміністративне правопорушення. Третій відеозапис, зокрема, фіксує ознайомлення ОСОБА_1 працівником поліції зі змістом протоколу, після чого ОСОБА_1 підписав протокол без зауважень чи заперечень

Отже, під час зупинки транспортного засобу марки Москвич модель М-412 номерний знак НОМЕР_1 , складання відносно ОСОБА_1 як водія вказаного транспортного засобу протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПРІ № 493791 від 25 жовтня 2025 року, ОСОБА_1 факту керування ним транспортним засобом не заперечував. Більш того, окрім нього інших осіб, які б могли бути потенційними водіями вказаного транспортного засобу не зафіксовано ні автомобільним відео реєстратором ні боді камерами працівників поліції.

При цьому, ОСОБА_1 мав можливість оскаржити неправомірні дії працівників поліції, щодо неправомірного складання відносно нього проколу про адміністративне правопорушення, однак доказів оскарження таких дій, матеріали справи не містять.

За такого, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПРІ № 493791 від 25 жовтня 2025 року складений відносно не тієї особи, натомість суд розцінює такі твердження ОСОБА_1 як обраний ним спосіб захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Твердження ОСОБА_1 про те, що місце вчинення правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи, є безпідставними оскільки не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування постанови суду.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП, оскільки він будучи позбавленим права керування транспортним засобом, навмисно порушує закон та керує транспортним засобом, ігноруючи заборони, тому, з метою попередження вчинення ним в майбутньому нових правопорушень, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень, без оплатного вилучення транспортного засобу.

При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.5 ст. 126 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення вказаного правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винуватості ОСОБА_1 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було прийнято законну постанову відносно ОСОБА_1 з наведенням обґрунтованих мотивів.

За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття справи за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 24 листопада 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 грн, без оплатного вилучення транспортного засобу - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Крамаренко