г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/5477/25
Номер провадження 3/213/1597/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Хмельова С.М., розглянувши матеріал, що надійшов з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 491738 від 23.10.2025, ОСОБА_1 23 жовтня 2025 року о 15:30 год. по вул. Весела, 2 в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, керував транспортним засобом ВАЗ 21011, номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, неприродна бідність та підвищена жвавість ходи. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я відмовився. Фіксація здійснювалась на нагрудні відеореєстратори 475785, 475623.

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п. 2.5 Правил Дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що він заперечує проти протоколу та не визнає своєї вини. Нібито виявлені у нього ознаки наркотичного сп`яніння вважає надуманими та такими, що не відповідають дійсності. Пояснив, що 23 жовтня 2025 року був зупинений поліцією. Коли почали перевіряти документи спочатку спитали чи не вживав він алкогольні напої, на що він заперечив та запропонував пройти перевірку. Потім поліцейський почав казати щось про наркотичне сп`яніння та пропонував проїхати з ними на експертизу. Спочатку погодився, але йому повідомили, що він перебуває у розшуку ТЦК та почали погрожувати, що відвезуть туди. Поліцейські не роз`яснили в чому саме буде полягати експертиза, чи привезуть вони його назад до машини. Стверджував що ніяким чином не може бути у розшуку. Наступного дня він сам пішов в ТЦК, в цей же день пройшов ВЛК, був визнаний придатним до військової служби. Будь яких зауважень від лікарів щодо підозри перебування під впливом наркотичних засобів не було. Протягом свого життя ніколи не вживав наркотичні засоби.

Суд, вислухав особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до такого висновку.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як визначено ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до пункту 2 розділу І "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року (далі-Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п.7 розділу І вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 6 розділу Х Інструкції №1395 від 07.11.2015 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, відмова від проходження огляду для встановлення або/чи спростування факту перебування водія у стані алкогольного сп`яніння є самостійною підставою для притягнення особи, яка відмовилась від проходження такого огляду, до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ (ст. 251 КУпАП). Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно приписів ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Відповідно до змісту ст.ст.7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, в даному випадку на органи поліції. Крім того, згідно з п.4 ч.3ст.129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зіст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Тобто, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Суд зауважує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки неявляє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Вказане узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v.Turkey).

Як видно із рапорту інспектора ППП в м. Кривий Ріг від 23.10.2025 екіпажом Буран 301було зупинено автомобіль ВАЗ, д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , в ході спілкування з яким були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, неприродня блідість. Водій відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я, що зафіксовано на бодікамери. На ОСОБА_1 було виписано протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 35 Закону України «Про національну поліцію» визначений вичерпний перелік випадків, які надають право працівнику поліції зупинити транспортний засіб. В рапорті відсутнє посилання на підстави зупинки транспортного засобу. Останні передбачають, що поліцейський може зупиняти транспортні засобу у разі: п.3 - якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; п.7 - якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.

Відповідно до ч.3 ст. 35 зазначеного Закону, поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Із записів, що містяться на диску, долученому до матеріалів справи, вбачається, що екіпажом патрульної поліції було зупинено автомобіль ВАЗ під керуванням ОСОБА_1 . Підійшовши до водія інспектор поліції назвав свої дані, попросив водія показати документи.

Під час перевірки документів інспектор поліції висловив підозру, що водій перебуває у стані наркотичного сп`яніння, а саме у водія наявне трохи порушення мови, підвищена жвавість. Водій був готовий пройти перевірку на місці, на що інспектор зауважив, що треба їхати на експертизу. Весь час спілкування інспектор поліції наполягав саме на експертизі, порядок проходження медичного огляду роз`яснений не був, наслідки відмови від проходження медичного огляду роз`яснені водію не були. Водій пояснював, що він ніколи не вживав та не вживає наркотики, цілий день працював, зараз їде додому. Погоджувався проїхати на експертизу на своєму транспортному засобі, оскільки не був впевнений, що його привезуть назад. На що отримав відмову від поліцейського. Працівники патрульної поліції виявили, що водій перебуває у розшуку ТЦК, декілька раз наголошували, що зобов`язані доставити його до ТЦК, поряд з тим вмовляли поїхати на експертизу. При цьому, суд звертає увагу, що на всіх відеофайлах, що містяться на диску, ОСОБА_1 поводив себе спокійно адекватно обстановці, не нервував, мова чітка, розбірлива, рухи спокійні, обличчя не бліде та не червоне.

ОСОБА_1 відмовився від слідування на експертизу, суд на цьому наголошує, оскільки ця ситуація вимагає походження огляду у медичному закладі, а не експертизи, та на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. При складанні протоколу не було оголошено ознаки так званого наркотичного сп`яніння, поліцейський послався на те, що вони були оголошені раніше.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 вже наступного дня 24.10.2025 року пройшов ВЛК, про що свідчить довідка ВЛК № 2025-1024-1157-4865-7 від 24.10.2025 року, визначений здоровим та придатним до військової служби.

Відповідно до військового квитка НОМЕР_3 , виданого 25.10.2025 року, ОСОБА_1 26.10.2025 року призваний у Збройні Сили України за мобілізацією до військової частини НОМЕР_4 на посаду водія.

Суд вважає, що проходження ВЛК, визнання придатним до військової служби, призначення на посаду водія у лавах ЗСУ, виключає перебування водія у стані наркотичного сп`яніння.

Згідно наявних облікових баз ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_5 , що підтверджується відповідною довідкою.

Судом встановлено, що зазначені в протоколі ознаки наркотичного сп`яніння не підтверджуються відеозаписом з бодікамер поліцейських, оскільки ОСОБА_1 відповідає на питання робітників поліції чітко, виразно, поведінка його адекватна та відповідає обстановці, хода та мова у нього не сповільнені, не прискорені, вираженого тремтіння пальців рук не вбачається. Блідність обличчя може бути наслідком обставин вказаних водієм під час складення протоколу про адміністративне правопорушення (втома після робочого дня).

Суд зазначає, що сам по собі втомлений вигляд водія, не адекватна поведінка до поліцейських, не може бути розцінені як ознаки наркотичного сп`яніння. Крім того, в надзвичайних ситуаціях, або під впливом стресу, людина може відчувати тремтіння; сповільнені рухи та мова можуть бути симптомом різних станів, від психологічних до неврологічних; блідність обличчя є наслідком багатьох подразнюючих факторів та хвороб.

Отже, зазначені в протоколі ознаки наркотичного сп`яніння водія, з відеозапису не вбачаються, та не можуть самі по собі свідчити про те, що людина перебуває у стані наркотичного сп`яніння.

Оскільки винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведено достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі та враховуючи викладене вище, суд доходить висновку, що у даній справі не встановлено можливого перебування водія у стані наркотичного сп`яніння під час керування транспортним засобом, поза розумним сумнівом.

Щодо відмови від проходження огляду у медичному закладі, суд зазначає, що водію належним чином не було роз`яснено необхідність проходження саме огляду, а не експертизи як наголошували поліцейські, крім того неодноразове погрожування ТЦК суд розцінює як тиск який негативно впливає на прийняття рішення щодо прямування до місця огляду.

У відповідності до ч.2 ст.251КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, але працівники поліції, всупереч цих вимог, не забезпечили відповідного доказового матеріалу у справі.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Оскільки надані суду матеріали не містять даних, які б дозволили суду встановити, що ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу в стані наркотичного сп`яніння, а також те, що особами які складали протокол про адміністративне правопорушення було належним чином роз`яснено наслідки не проходження відповідного медичного огляду, суд приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вище викладеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення вчиненого ОСОБА_1 за ч.1ст.130 КУпАП, а тому провадження у справі за даною статтею підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 247 п. 1, 251, 252, 283, 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1ст.130КУпАП - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя С.М. Хмельова