Провадження №3/367/3275/2025
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 грудня 2025 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Шестопалової Я.В.,

при секретарі Янковому І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, який раніше притягувався до адміністративної відповідальності: постановою Ірпінського міського суду Київської області від 30.04.2025 року за ч. 1 ст. 51 КУпАП, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 51 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

18.09.2025 року о 22:16 год. ОСОБА_1 , знаходячись в приміщенні магазину «Фора» за адресою: м. Ірпінь, вул. Центральна 29, здійснив дрібне викрадення чужого майна, повторно протягом року, шляхом крадіжки товару з приміщення магазину на загальну суму без ПДВ 495,00 грн, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 51 КУпАП.

Також, 02.10.2025 року о 11:35 год. ОСОБА_1 знаходячись у приміщенні магазину «Фора», за адресою: м. Ірпінь, вул. Центральна 29, скоїв дрібне викрадення чужого майна, повторно протягом року, шляхом крадіжки продуктів харчування на суму без ПДВ 155,68 грн, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 51 КУпАП.

В судове засідання, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи, неодноразово, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, постанови суду про примусовий привід виконані не були, оскільки ОСОБА_1 відсутній за адресою реєстрації та проживання.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Разом із тим, статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини слід брати до уваги те, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року, (Judgementof ECHR of 16 December 1992 DeGeouffredelaPradelle v. France // SeriesA N 253- В).

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним, з точки зору його практичного забезпечення: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства («Golder проти Сполученого Королівства», «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року). Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Таким чином, оскільки гр. ОСОБА_1 був обізнаний про складання відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 51 КУпАП та про їх розгляд в Ірпінському міському суді Київської області, що підтверджується матеріалами справи, однак, до суду, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з`являвся, привід останнього не виконаний, оскільки за адресою реєстрації та проживання ОСОБА_1 відсутній, тому суд вважає за можливе розглянути дані протоколи про адміністративні правопорушення за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та за наявних в матеріалах справи доказів. Крім того, в матеріалах справи наявні заяви ОСОБА_1 про розгляд справи у його відсутність та визнання своєї вини.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 51 КУпАП.

Судом було досліджено, зокрема, письмові пояснення ОСОБА_1 , відповідно до яких останній свою провину у вчинених правопорушеннях визнав.

Крім того, вина ОСОБА_1 підтверджується, наявними документами в матеріалах справи, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення, письмовими заявами представника потерпілої юридичної особи про вчинення правопорушення, рапортами чергового ЧЧ ВП № 2 Бучанського УРП ГУНП в Київській області, довідками про вартість викраденого товару, відеозаписом, копією постанови Ірпінського міського суду Київської області від 30.04.2025 року та іншими матеріалами справи.

У зв`язку з чим, враховуючи характер скоєного ОСОБА_1 правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, суд приходить до висновку, що йому необхідно призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що буде необхідним і достатнім, з метою виховання особи в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами..

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 51, 7, 9, 23, 24, 27, 29, 33, 34, 35, 38, 40-1, 268, 276, 277, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 51 КУпАП, та накласти адміністративні стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень, які необхідно сплатити в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення подання на постанову - не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна, в порядку, встановленому законом.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання - три місяці з дня її винесення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд 1-ї інстанції шляхом подання у 10-ти денний строк, з дня винесення постанови, апеляційної скарги.

Суддя: Я.В. Шестопалова