ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2998/25

18 грудня 2025 року

Суддя Костопільського районного суду Рівненської області Цвіркун О. С. розглянувши матеріали, що надійшли від Відділення поліції № 2 Рівненського районного управління поліції в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 за ст.124 КУпАП

за участю: особи, що притягується до відповідальності ОСОБА_1

захисника ОСОБА_1 - адвоката Поліщука Д.В.

представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката Артерчук Л.В. законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_2 - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до Костопільського районного суду Рівненської області від Відділення поліції №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №391322 відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП.

Згідно зазначеного протоколу 03.07.2025 о 20 год. 40 хв. водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Skoda д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою між с.Мала Любаша та м.Костопіль, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого допустив зіткнення з пішоходом ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який біг по краю дороги у попутному напрямку, в наслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим порушив п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Поліщук Д.В. просили суд провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, оскільки згідно висновку експерта уникнути зіткнення було неможливо. Окрім того зазначили, що не було порушення п.13.1 ПДР, оскільки мало місце не зіткнення між автомобілями, а наїзд на пішохода.

Представник потерпілого адвокат Артерчук Л.В. та законний представник потерпілого ОСОБА_3 в судовому засіданні просили суд визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99) від 27 жовтня 2004 року, суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до ст.124 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та у сфері власності (див. Правила дорожнього руху).

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).

Суб`єкт адміністративного проступку- загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16- річного віку).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/118-25/12854-ІТ від 07.11.2025, водій ОСОБА_1 в даній дорожньо-транспортній ситуації повинен був діяти відповідно до п.12.1, 12.2, 12.6ґ, 12.3 Правил дорожнього руху. В заданій дорожній обстановці та за умови, що перешкода для руху виникла за 1 секунду до наїзду, водій ОСОБА_1 не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода. В межах даної експертизи оцінити дії водія ОСОБА_1 щодо вимог п.12.1 і 12.2 ПДР та чи перебувають вони у причинному зв`язку з виникненням події ДТП неможливо. Оцінка дій пішохода у цій дорожньо-транспортній ситуації, що досліджується не потребує застосування спеціальних знань, а тому може бути зроблена судом самостійно відповідно до вимог розділу 4 ПДР.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Відповідно до п.13.1 Правил дорожнього руху, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху, визначено, що безпечна дистанція це відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру.

Оскільки, в даній дорожній ситуації мало місце не зіткнення між автомобілями, а наїзд на пішохода, то суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 п.13.1 ПДР порушено не було.

Що стосується посилання ОСОБА_1 та його захисника на висновок експерта згідно якого ОСОБА_1 не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода, то суд зазначає наступне.

Згідно розділу «Умови достовірності результатів дослідження» висновку експерта, експерт зазначає, що фактичні дані для проведення експертизи задокументовані у заяві представника ОСОБА_1 адвоката Поліщука Д.В., а тому характер комплексу отриманих і зазначених фактичних даних, викладені не є об`єктивним, а тому достовірність проведеного дослідження є сумнівною і ступінь достовірності висновку експерта може бути визначена судом на підставі оцінки достовірності фактичних даних, використаних в процесі дослідження.

Враховуючи, що сам експерт ставить під сумнів свій висновок, у зв`язку з необ`єктивними вихідними даними для проведення експертизи, то суд не буде брати за основу вказаний висновок при прийняття рішення.

Згідно п.12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. №1306, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 від 03.07.2025, коли ОСОБА_1 побачив хлопців відстань до них була близько 150-200 метрів, він рухався прямолінійно, напрямок руху не змінював, на відстані близько 0,5 метра до правого краю проїзної частини.

З наявного в матеріалах справи відеореєстратора з автомобіля ОСОБА_1 вбачається, що огляд водію ОСОБА_1 засвітлювало сонячне випромінювання, однак експерт у своєму висновку зазначає, що око людини бачить по іншому ніж об`єктив приладу, що веде зйомку.

Також з вказаного відео вбачається, що швидкість автомобіля яким керував ОСОБА_1 становила 84 км/год.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в даному випадку водій ОСОБА_1 порушив п.12.1 Правил дорожнього руху України, оскільки він, усвідомлюючи, що видимість попереду транспортного засобу обмежена сонячним промінням, не зменшив швидкість транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, а самовпевнено продовжив рух далі не зменшуючи швидкість руху.

Що стосується оцінки дій потерпілого ОСОБА_2 (пішохода), то суд зазначає наступне.

Так, відповідно до 4.3 Правил дорожнього руху, за межами населених пунктів пішоходи, які рухаються узбіччям чи краєм проїзної частини, повинні йти назустріч руху транспортних засобів.

Як вбачається з матеріалів справи, потерпілий ОСОБА_2 рухався по краю проїзної частини дороги попутно руху ОСОБА_1 .

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в діях потерпілого ОСОБА_2 вбачається порушення п.4.3 Правил дорожнього руху.

Однак, в даній дорожній ситуації суд звертає увагу, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, як джерелом підвищеної небезпеки та порушив п.12.1 Правил дорожнього руху.

Таким чином дослідивши протокол серії ЕПР1 №391322 від 14.07.2025, повідомлення з лінії «102», доповідну записку від 04.07.2025, письмові пояснення ОСОБА_1 від 03.07.2025, ОСОБА_4 від 03.07.2025, ОСОБА_5 від 03.07.2025, фотоматеріали, відеозапис, висновок експерта №СЕ-19/118-25-12854-ІТ від 07.11.2025, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП якщо справа про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомча суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Згідно протоколу ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення 03.07.2025 року.

Таким чином, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як 03.10.2025 року.

Згідно ст.247 ч.1 п.7 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

Відповідно до ст.284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Враховуючи, що на момент розгляду справи судом, сплив строк накладення адміністративного стягнення, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Витрати на проведення експертизи №СЕ-19/118-24/12854-ІТ від 07.11.2025 у розмірі 8914 грн., що проведена за клопотанням сторони захисту, слід покласти на ОСОБА_1 .

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.9, 38, 124, 245, 247, 280 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрити у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи СЕ-19/118-25/12854-ІТ від 07.11.2025, у розмірі 8914 (вісім тисяч дев`ятсот чотирнадцять) гривень.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі скарги через Костопільський районний суд Рівненської області.

Повний текст постанови оголошено 23.12.2025 о 08 год. 50 хв.

СуддяО. С. Цвіркун