Справа № 441/3027/24 Головуючий у 1 інстанції: Ференц О.І.
Провадження № 33/811/1910/25 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю захисника адвоката Лавринів М.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Лавринів Марії Ярославівни на постанову судді Городоцького районного суду Львівської області від 27 листопада 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 18.12.2024 року о 01 год. 55 хв. на вул. Січових Стрільців, 17 в м. Городок Львівської області керував автомобілем марки «Mitsubishi Pajero», р.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення мови та координації рухів, в порушення п. 2.5 ПДР України на вимогу поліцейського від проходження у встановленому порядку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відмовився.

Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Лавринів М.Я. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову про закриття справи у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що постанова суду є незаконною та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, ухвалена при неповному з`ясуванні дійсних обставин.

Звертає увагу на те, що судом першої інстанції після направлення матеріалів на новий розгляд не взято до уваги суттєві недоліки і порушення вимог чинного законодавства при складенні адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 .

Вказує, що судом першої інстанції в оскаржуваній постанові вибірково наведено окремі слова та фрази з відеозапису, які на думку суду першої інстанції нібито підтверджують правомірність складення працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення саме за відмову від проходження огляду.

Крім цього вказує на те, що суд першої інстанції не описав та відобразив у повному обсязі усі дійсні фрагменти відеозапису, які у своїй сукупності є неоднозначними, не чіткими, без звуку.

Зазначає, що матеріали відносно ОСОБА_1 складенні особою, яка представлялася різними прізвищами.

Стверджує, що судом безпідставно відмовлено у клопотанні про повернення матеріалів справи на доопрацювання.

Вказує, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та відповідно ст. 266-1 КУпАП щодо військовослужбовців діє спеціальний порядом їх огляду на стан сп`яніння.

У судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про час, дату і місце судового засідання не з`явився. Натомість захисник адвокат Лавринів М.Я. не заперечила про розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши виступ захисника адвоката Лавринів М.Я., на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, виходячи з наступного.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Апеляційний суд вважає, що висновок судді про винуватість ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи.

Як на докази винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 199117 від 18.12.2024 року, матеріали відео зйомки з місця зупинки ОСОБА_1 , направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.12.2024 року, інші матеріали справи.

Вказані докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджуються зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного проступку, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на наступне.

Протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 199117 від 18.12.2024 року ОСОБА_1 ставиться у провину те, що він 18.12.2024 року о 01 год. 55 хв. на вул. Січових Стрільців, 17 в м. Городок Львівської області керував автомобілем марки «Mitsubishi Pajero», р.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення мови та координації рухів, в порушення п. 2.5 ПДР України на вимогу поліцейського від проходження у встановленому порядку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відмовився.

Разом з тим, апеляційним судом встановлено, що твердження автора протоколу про адміністративне правопорушення зокрема про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі не відповідає дійсності та не може бути поставлено у вину ОСОБА_1 .

Так, підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також направлення водіїв для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції передбачені статтею 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі Порядок № 1103).

Згідно зі ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Отже, із системного аналізу ст. 266 КУпАП вбачається, що визначений цією статтею порядок огляду водіїв на стан сп`яніння передбачає певний алгоритм дій працівників поліції під час проведення такого огляду. Зокрема, працівник поліції має запропонувати водієві пройти огляд, який проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду на стан сп`яніння або в разі незгоди з його результатами, поліцейський має запропонувати провести огляд на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я.

З переглянутих відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 , 18.12.2024 о 01 год. 55 хв. на вул. Січових Стрільців, 17, в м. Городок, Львівської області, керуючи автомобілем «Mitsubishi Pajero», р. н. НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції.

При спілкуванні з ОСОБА_1 у поліцейських виникла підозра, що він перебуває у стані сп`яніння, що і стало підставою для пропозиції пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу газоаналізатор алкотест «Drager». ОСОБА_1 відмовився від огляду на місці зупинки, в подальшому працівники поліції запропонували пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, на що останній погодився.

Окрім того, суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що власну ініціативу, висловлену ОСОБА_1 щодо надання для дослідження інших зразків біологічного середовища, зокрема, крові, було відхилено працівником поліції у категоричній формі.

Водночас відмова працівника поліції від проходження огляду шляхом відібрання крові була вмотивована лише тим, що «в медичному закладі будете дихати Драгер, згідно Наказу №1452».

Суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що відповідно до Інструкції № 1452/735, розділ ІІІ чітко регламентує порядок проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів. З аналізу положень розділу ІІІ Інструкції № 1452/735, вбачається, що огляд у закладі охорони здоров`я проводить лікар закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне вдосконалення за відповідною програмою згідно із законодавством.

Питання відносно того, який саме необхідно відібрати вид біологічного середовища (слина, сеча, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, кров), відноситься до дискреційних повноваження лікаря, тобто вирішується лікарем на власний розсуд, безпосередньо після огляду особи, проте з обов`язковим дотриманням основоположних прав особи, додержанням конституційних принципів, зокрема Конституції України, згідно якої, кожен має право на повагу його гідності; жодна людина без її згоди не може підлягати медичним, науковим чи іншим дослідам тощо.

Отже, з досліджених відеозаписів встановлено, що ОСОБА_1 зазначає, що погоджується пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, працівник поліції неодноразово перепитував його згоду пройти огляд, на що ОСОБА_1 погоджувався, зазначав, що згідний пройти огляд в закладі охорони здоров`я.

Поведінка ОСОБА_1 , зафіксована на відеозаписах, не дає підстави розцінювати її як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Отже, з відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 не був проти та не заперечував щодо огляду у закладі охорони здоров`я, та не відмовлявся від огляду на стан сп`яніння, що підтверджується відеозаписами.

Що стосується наявного в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в закладі охорони здоров`я від 18.12.2024 року, то воно не може бути взято до увагу суду, оскільки зазначені у ньому обставини суперечать переглянутому відеозапису.

Отже, враховуючи вищевказане, суд апеляційної інстанції доходить до висновку, про те, що має місце неналежне виконання своїх обов`язків працівниками поліції щодо дотримання порядку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, належного фіксування цих подій.

Згідно з ч. 2 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі Кобець проти України (з урахуванням первісного визначення принципу поза розумним сумнівом у справі Авшар проти Туреччини) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підлягає скасуванню як незаконна, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника адвоката Лавринів Марії Ярославівни задоволити.

Постанову судді Городоцького районного суду Львівської області від 27 листопада 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк