ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/279/24
Номер провадження 33/819/252/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі судді-доповідача Склярської І.В., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 11 березня 2024 року, ухвалену під головуванням судді Рябцевої М.С. у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ,

встановив:

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 11 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Також, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, 04 грудня 2025 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Гейко О.В., подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову від 11.03.2024 року Херсонського міського суду Херсонської області про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Доводи поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження мотивувала наступним:

- ОСОБА_1 не приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, оскільки не був повідомлений про розгляд справи, копію постанови суд йому не направляв. Справа була розглянута без його участі всупереч вимогам статті 268 КУпАП;

-Фактично про наявність постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 11.03.2024 року ОСОБА_2 дізнався 17.11.2025 року, коли на електронну адресу адвоката Гейко О.В. надійшла копія постанови про відкриття виконавчого провадження №75324444 від 19.06.2024 року ;

- Доступ до матеріалів справи заявник отримав 02.12.2025 року, після відправлення адвокатом заяви до суду першої інстанції про ознайомлення з матеріалами справи.

У зв`язку з викладеним вважає, що строк на оскарження постанови суду пропущено з поважних причин.

Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7тачастиною першою статті 287цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Виходячи зі змісту наведеної норми закону початком перебігу строку на апеляційне оскарження постанови суду законодавцем визначено саме день винесення такої постанови. Будь-яких виключень із вказаного правила, зокрема пов`язаних із датою отримання копії постанови, чи ознайомленням з матеріалами провадження, процесуальне законодавство не містить.

Правило дотримання десятиденного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб справи про адміністративні правопорушення розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на апеляційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати апеляційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Враховуючи викладене, строк на апеляційне оскарження в даному випадку, обчислюється з дня винесення постанови, тобто 11 березня 2024 року.

Разом з тим, з апеляційною скаргою на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 11 березня 2024 року ОСОБА_1 звернувся 04 грудня 2025 року, тобто зі значним пропуском строку.

Так, відповідно до ст.294 КУпАП строк на апеляційне оскарження може бути поновлено за клопотанням особи, яка подала апеляційну скаргу.

В той же час поновлення строку на апеляційне оскарження можливе лише у випадку наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право(повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального права під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

На переконання суду апеляційної інстанції апелянтом в клопотанні не доведено існування поважних причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження.

Як вбачається з матеріалів провадження 02 січня 2024 року о 14 год. 10 хв. працівниками поліції складено протокол серії ААД № 411600 стосовно ОСОБА_1 , відповідно до якого ОСОБА_1 , 02 січня 2024 року о 13:58 год. в м.Херсоні, по вул.Чорноморська, 30 керував автомобілем CHEVROLET, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей, що не реагують на світло, неприродня блідність шкіри обличчя, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно запису в протоколі ОСОБА_1 ознайомлений з місцем та часом розгляду справи, що підтверджується його власноручним підписом та зазначив що пояснення надасть в суді.

З огляду на зміст протоколу, ОСОБА_1 був належним чином обізнаний з фактом оформлення стосовно нього матеріалів справи про адміністративне правопорушення, адже протокол про адміністративне правопорушення підписано власноручним підписом ОСОБА_1 .

Крім цього, в матеріалах справи наявна заявка на отримання судової повістки в електронній формі за допомогою SMS-повідомлення підписана ОСОБА_1 із зазначенням його номеру телефону.

У судові засідання призначені на 05.02.2024 року та 11.03.2024 року ОСОБА_1 викликався судом першої інстанції шляхом направлення на вказаний у заявці номер телефону SMS-повідомлення «Судова повістка про виклик до суду», які були доставлені 09.01.2024 року та 07.02.2024 року, що підтверджується довідками про доставку повідомлень.

Крім того, ОСОБА_1 додатково викликався в судове засідання призначене на 11.03.2024 року шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області.

Отже, посилання ОСОБА_2 на те, що він не був повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення спростовуються матеріалами справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, №3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Відповідно до матеріалів провадження, справа щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд першої інстанції здійснив усі можливі заходи щодо виклику останнього в судові засідання. Поруч із цим, будучи обізнаним про факт існування провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього, ОСОБА_1 не вживав жодних заходів щодо з`ясування стану розгляду справи.

Таким чином, враховуючи активну процесуальну поведінку суду щодо виклику ОСОБА_1 в судові засідання, з урахуванням його заяви про виклик до суду смс-повідомленням , з огляду на пасивну поведінку апелянта, як під час судового розгляду, так і після закінчення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає безпідставними посилання апелянта на поважність пропуску ним строку через те, ще він не був належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи.

Враховуючи викладене, вказані ОСОБА_1 в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження обставини не є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки вони носять суб`єктивний характер та пов`язані з пасивною поведінкою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка будучи обізнаною про факт розгляду справи, протягом тривалого часу не здійснювала жодних дій для з`ясування стану розгляду справи та оскарження постанови.

Існування будь-яких об`єктивно непереборних обставин, які не залежали від волевиявлення ОСОБА_1 в клопотанні не наведено та відповідними доказами не доведено

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

В свою чергу необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України (наприклад, Постанова ВСУ від 13.07.2016 року по справі № 3-774гс16 (№ в ЄДРСРУ 58986625) так і судова практика Європейського суду з прав людини.

Тобто, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У кожному випадку суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у вказаний принцип.

В той же час, строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Разом із цим, ОСОБА_1 не наведено поважних причин, які б могли слугувати підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду від 11 березня 2024 року.

З огляду на вищевикладене, а також оскільки апелянт в клопотанні не навів поважних підстав для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, в поновленні строку апеляційного оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути апелянту у відповідності до вимог ч. 2ст. 294 КУпАП.

Повернення апеляційної скарги з вищевказаних підстав не перешкоджає повторній подачі апеляційної скарги із наведенням поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 11 березня 2024 року - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 11 березня 2024 року, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського апеляційного суду І.В. Склярська