ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/658/25 Доповідач - Лекан І.Є.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2025 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є.

з участю:

за участю адвоката Башуцького І.Я., розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі адміністративну справу за апеляційною скаргою адвоката Башуцького І.Я. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 листопада 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто судовий збір.

Згідно з постановою суду, 01 листопада 2025 року о 00.13 год. в м.Тернополі по вул. Гетьмана Івана Мазепи, водій ОСОБА_1 керував електросамокатом марки Vevi в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6810 ARCD-0524 (повірка дійсна до 04.06.2026 року). Результат огляду становив 0,80 проміле, що підтверджується тестом №3873 від 01.11.2025. З результатом огляду погодився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 (а) Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Башуцький І.Я. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.11.2025 року та закрити провадження по даній справі у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вважає постанову суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою, винесену з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Посилається на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 керував електросамокатом марки Vevi, проте не зазначено відповідної марки та моделі самокату, наявність та потужність його двигуна, технічних характеристик самокату, що є обов`язковою умовою для визначення цього самоката, як транспортного засобу, в розумінні п.1.10 ПДР України.

Наголошує на тому, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам статті 256 КУпАП.

Вказує, що VEVI - це компанія, яка надає послуги з прокату самокатів, а не сама марка самокату, а встановити марку, модель самокату та потужність його двигуна з наявних у справі матеріалів є неможливим, отже, матеріали справи не містять доказів, що самокат, на якому рухався ОСОБА_1 , є механічним транспортним засобом із потужністю понад 3 кВт, а тому, відсутні обов`язкові ознаки складу правопорушення, передбаченого ч.1 статті 130 КУпАП.

Зазначає, що діючими ПДР України не врегульовано статус електричного самокату, відсутні норми, які регламентують обов`язок отримання водійського посвідчення у разі керування електричним самокатом. Самокат не відноситься до легкових персональних електричних транспортних засобів, оскільки його максимальна конструктивна швидкість до 20 км на годину.

Вважає, що ОСОБА_1 не керував механічним транспортним засобом, на нього не поширюються обов`язки водія, передбачені п.2 ПДР України, а відтак він не є суб`єктом адміністративного правопорушення, що передбачено статтею 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи, що відповідно до ст. 294 КУпАП не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши адвоката Башуцького І.Я., який підтримав подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, суд вірно послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №499850 від 01 листопада 2025 року, відповідно до якого поліцейським зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1 01 листопада 2025 року о 00:13 год. в м. Тернополі по вул. Гетьмана І. Мазепи електросамокатом марки Vevi в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6810 ARCD-0524 (повірка дійсна до 04.06.2026 року). Результат огляду становить 0.80 проміле, що підтверджується тестом №3873 від 01.11.2025. З результатом огляду погодився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 (а) Правил дорожнього руху.

Протокол сумніву не викликає, оскільки складений уповноваженою особою відповідно до вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП, тому є належним доказом по справі

З рапорту поліцейського роти №1 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП капрала поліції Крайника І.В. від 01.11.2025 року вбачається, що під час патрулювання в м. Тернополі по вул. Гетьмана І. Мазепи було зупинено транспортний засіб електросамокат VEVI №20119 під керуванням водія ОСОБА_1 , під час спілкування з водієм було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та виражене тремтіння пальців рук. Після чого ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що він погодився. Огляд проводився за допомогою приладу «ALCOTEST DRAGER 6810 №ARCD-0524» (повірка дійсна до 04.06.2026 року) на місці зупинки транспортного засобу, результат огляду становив 0,80 проміле, що підтверджується тестом №3873 від 01.11.2025, з результатом огляду погодився. Відносно ОСОБА_1 було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП серії ЕПР1 №499850.

З відеозапису камер поліцейських убачається, що під час патрулювання 01 листопада 2025 року о 00:13 год. в м. Тернополі по вул. Гетьмана І. Мазепи поліцейськими виявлено електросамокат марки Vevi під керуванням ОСОБА_1 ..

Як стверджують відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції , одразу після зупинки електросамоката поліцейські повідомили ОСОБА_1 , що в його електросамокаті в темну пору погано світить фонарик та він здійснював рух під час комендантської години.

З даного відеозапису також убачається, що ОСОБА_1 в зв`язку з наявними ознаками алкогольного сп`яніння, працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням газоаналізатора Alcotest Драгер 6810 чи в медичному закладі.

Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився працівниками поліції на місці зупинки за допомогою технічного приладу газоаналізатора Alcotest Drager 6810 ARCD-0524 (повірка дійсна до 04.06.2026 року), результат становить 0,80% (проміле). З вказаним результатом огляду ОСОБА_1 був згідний та не бажав їхати у медичний заклад для проходження аналогічного огляду.

У матеріалах справи наявний акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 , відповідно до якого за результатом огляду у водія працівниками поліції виявлені ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, результат огляду 0,80 проміле.

Відповідно до пункту 2.9а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Посилання апелянта на невідповідність висновків суду, викладених в оскаржуваній постанові, фактичним обставинам справи, а також на порушення судом норм процесуального та матеріального права є необґрунтованими, оскільки факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння є правовою підставою адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, доведений належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом в порядку, визначеному ст.ст. 251, 252 КУпАП.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам статті 256 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження наведеного апелянтом припущення.

Не заслуговує на увагу твердження апелянта, що самокат, на якому рухався ОСОБА_1 , є механічним транспортним засобом із потужністю понад 3 кВт, а тому відсутні обов`язкові ознаки складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки не зазначення марки і моделі самокату не впливає на відповідальність водія.

Окрім того, згідно з вимогами ст. 121 КУпАП під транспортними засобами, зокрема, у ст. 130 КУпАП, слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.

З урахуванням наведеного, наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Разом з тим, при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції залишив поза увагою вимоги ст. 30 КУпАП та застосував, в тому числі стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, яке до останнього не може бути застосовано.

Так, відповідно до ч.2 ст.30 КУпАП позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Таким чином, позбавити права керування транспортними засобами можливо особу, якій таке право надано.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії; водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Отже, особа, яка вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, керуючи транспортним засобом, але не маючи посвідчення водія відповідної категорії, не є водієм у розумінні ПДР та положень ч.1 ст.130 КУпАП, а тому до неї не може бути застосоване стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Як вбачається з довідки т.в.о. Начальника відділу адміністративної практики управління патрульної поліції в Тернопільській області Марії Щурко від 02.11.2025, ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

За таких обставин, ОСОБА_1 не надано права на керування транспортним засобом, тому застосовувати до нього стягнення у виді позбавлення права не має підстав.

Беручи до уваги наведене, постанову суду першої інстанції в частині застосованого до ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права слід змінити та виключити з постанови суду вказівку на позбавлення його права керування транспортними засобами.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката Башуцького І.Я. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 листопада 2025 року щодо ОСОБА_1 в частині застосованого стягнення змінити.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини постанови суду вказівку на позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортним засобом на строк 1 рік.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя