Провадження № 3/686/9459/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Марцинкевича С.А., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він 28 листопада 2025 року о 01 год. 56 хв. в м. Хмельницький по вул. Львівське шосе, 65, на порушення ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», керував належним ОСОБА_2 автомобілем «Дачія», номерний знак НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортним засобом постановою державного виконавця Волочиського РВ ДВС від 02.03.2018 у ВП №9854797.

ОСОБА_1 в судове засідання не прибув.

Його захисник адвокат Чорна Г.Б., подала до суду клопотання про закриття провадження у справі посилаючись на те, що ОСОБА_1 не було відомо про тимчасове обмеження його у праві керування транспортним засобом, про це він дізнався лише 28.11.2025 року. При цьому вона зазначила, що тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортним засобом не може бути застосовано в разі використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю І, ІІ групи, або дитини з інвалідністю, а на утриманні ОСОБА_1 перебуває брат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 який є особою з інвалідністю І групи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження в справі підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, виходячи із наступного.

Так, до матеріалів справи долучено постанову головного державного виконавця Волочиського РВ ДВС від 02.03.2018 у ВП №9854797 про встановлення відносно ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом. В резолютивній частині постанови постановлено надіслати постанову сторонам виконавчого провадження для відома.

Разом з цим, відомості на підтвердження отримання або ознайомлення ОСОБА_1 із зазначеною постановою матеріали справи не містять, тобто відсутні підстави вважати, що останній знав про встановлені обмеження та умисно порушив такі.

Окрім цього, на утриманні ОСОБА_1 перебуває дружина з І групою інвалідності та брат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є особою з інвалідністю І групи, що підтверджується наданими довідками УСЗН Хмельницької РДА (Волочиський відділ) №840 від 03.12.2021 року.

При цьому, суду надано копію постанови державного виконавця Волочиського відділу ДВС у Хмельницькому районі від 28.11.2025 року у ВП №9854797 про скасування ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом на підставі п. 2 ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у зв`язку з перебуванням на утриманні осіб з інвалідністю І, ІІ групи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Суд вважає, що встановлення безпосередньо в Конституції України формули презумпції невинуватості як об`єктивно-правового положення має найважливіший значення для захисту прав та законних інтересів громадян. Хоча цей принцип сформульовано як кримінально-процесуальний, однак його дія виходить за рамки лише кримінального процесу.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Такими чином, оцінюючи досліджені докази, суд приходить до висновку що в діях ОСОБА_1 відсутні інкриміновані йому порушення ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», а відтак і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, в зв?язку з чим справа згідно з п. 1 ст. 247 цього ж Кодексу підлягає закриттю.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст., 9, 247 п. 1, 251, 283, 284, 294 КУпАП, ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», ст. 62 Конституції України,

постановив:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницькоїобласті.

Суддя: