Апеляційне провадження № 33/824/3711/2025
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Журба С.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду міста Києва від 27 травня 2025 року, прийняту відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 4 ст.121 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 293719 07 квітня 2025 року о 22 год. 00 хв. у м. Києві по буль в. Миколи Міхновського, 38 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Lincoln MKZ» д.н.з. НОМЕР_1 , задні покажчики повороту якого встановлені червоного кольору, що не відповідає вимогам п. 6.1.5 ДСТУ 3649:2010. Вказане правопорушення вчинив повторно протягом року, оскільки був притягнутим до адміністративної відповідальності постановою ЕНА № 4234633 від 09 березня 2025 року за ч. 1 ст. 121 КУпАП, чим порушив вимоги п. 31.4.3 Правил дорожнього руху України, та вчинив адміністративне правопорушення передбачене передбачене ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 27 травня 2025 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850, 00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три місяці. Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Печерського районного суду міста Києва від 27 травня 2025 року і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю подій і складу адміністративного правопорушення.

У судове засідання, призначене на 23 жовтня 2025 року, з`явився захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, та підтримав апеляційну скаргу.

Основними доводами апеляційної скарги було те, що:

- судом не було враховано, що авто пройшло сертифікацію та було видано сертифікат відповідності індивідуального затвердження транспортного засобу, тобто автомобіль з червоними показниками поворотів був офіційно визнаний придатним для використання на автомобільних шляхах держави;

- ч. 1 ст. 121 КУпАП України передбачає відповідальність за керування т/з, що має несправності зовнішніх світлових приладів чи інші технічні несправності, з якими його експлуатація забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів. Однак зовнішні світлові прилади авто були справними, та не були переобладнаними, що підтверджує відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Дані доводи апелянта можуть бути прийняті апеляційний судом.

Апеляційний суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Статтею 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу в розмірі від п`ятидесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Згідно до п. 31.4.3. а ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам зовнішніх світлових приладів: кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

В даному випадку жодного доказу про внесення змін до конструкції автомобіля немає, зовнішні світлові прилади транспортного засобу були справними, та не були переобладнаними.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Основним питанням, яке має істотне значення для встановлення причин ДТП та його винуватця у даній справі, є те, чи перебував автомобіль під керуванням ОСОБА_2 у русі безпосередньо перед зіткненням. Якщо автомобіль не рухався, то вона не могла вплинути на настання ДТП і не порушила ПДР України. Якщо ж транспортний засіб перебував у русі, водій повинна була виконати вимоги п. 16.13. ДПР України, оскільки їх невиконання могло призвести до зіткнення.

За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Обов`язок доказування вини у справах про адміністративні правопорушення, передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення (КУпАП), покладається на орган, уповноважений складати протокол про правопорушення.

Суд (суддя), у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Суд апеляційної інстанції позбавлений можливості самостійно збирати докази.

Суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що відеозапис з нагрудної камери (боді-камери) інспектора патрульної поліції нібито достовірно та однозначно підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Lincoln MKZ», державний номер НОМЕР_1 , який, за твердженням суду, нібито мав несправності системи зовнішніх світлових приладів або покажчиків повороту, чи був переобладнаний з порушенням встановлених правил, норм і стандартів.

Такий висновок суду є передчасним та необґрунтованим, оскільки представлені докази не дозволяють беззаперечно встановити наявність внесення змін до конструкції автомобіля або переобладнання транспортного засобу.

Як вбачається із сертифікату відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу серії UA.018.012982-24 від 16 травня 2024 року транспортний засіб «Lincoln MKZ» д.н.з. НОМЕР_1 у встановленому законом порядку пройшов перевірку, за наслідками якої отримав реєстрацію в Україні та є сертифікованим. У сертифікаті відповідності зроблено висновок про те, що даний колісний транспорт може бути зареєстрований і допущений до участі у дорожньому русі без використання подальших процедур затвердження.

Тобто фактично, відповідний орган здійснив перевірку транспортного засобу на відповідність чинним вимогам та видав висновок про його можливість експлуатації. Отже, у разі невідповідності покажчиків повороту встановленим нормам відповідний орган зобов`язаний був при перевірці зазначити, що транспортний засіб потребує внесення змін до конструкції, а також до покажчиків повороту, які підлягають переобладнанню та зміні їх кольору.

Якби власник транспортного засобу на власний розсуд здійснив переобладнання транспортного засобу та змінив колір покажчиків повороту з жовтого на червоний, працівники поліції мали б надати належні докази, які б підтверджували технічні умови транспортного засобу на момент його експлуатації, а також зміни, здійснені власником на його розсуд, внаслідок чого виникло переобладнання конкретного транспортного засобу шляхом встановлення червоних покажчиків повороту.

Окремо апеляційний суд звертає увагу на те, що в протоколі зазначено: водій керував транспортним засобом, на якому встановлено задні покажчики повороту червоного кольору, чим, на думку органу, було порушено п. 6.1.5 ДСТУ 3649:2010.

Водночас зазначений ДСТУ застосовувався відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 26 листопада 2012 року №?710 «Про затвердження Вимог до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методів такої перевірки», та в попередній редакції від 26 листопада 2012 року вимоги до конструкції транспортних засобів передбачали посилання на цей стандарт. При цьому в редакції від 03 липня 2024 року посилання на ДСТУ 3649:2010 виключено. Тобто, на момент складання протоколу нормативна база, на яку посилалися органи, була змінена, і застосування старої редакції ДСТУ є юридично необґрунтованим.

Таким чином, зазначена обставина додатково свідчить про неналежність притягнення 07 квітня 2025 року ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Ураховуючи зазначене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та неналежним чином оцінив надані докази, що мають значення для правильного вирішення питання про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та такими, що спростовують обставини вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи зазначене, з урахуванням вимог ст. 62 Конституції України, згідно яких обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, не доведена, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Печерського районного суду міста Києва від 27 травня 2025 року, прийняту відносно ОСОБА_1 , скасувати.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст.121 КУпАП, закрити.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Журба