№ 3/756/3758/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

16 вересня 2025 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Дев`ятко В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 633541, ОСОБА_1 , ухиляється від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків щодо піклування про здоров`я своєї дитини (ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України), що виразилось в тому, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на постійній основі не приходить вчасно додому, гуляє у комендантську годину, не повідомляє про своє місцезнаходження.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КпАП України.

ОСОБА_1 до суду з`явилась та пояснила, що на утриманні у неї є двоє дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яких вона виховує самостійно і піклується ними. ОСОБА_1 систематично піклується про здоров?я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Її неповнолітня дочка ОСОБА_3 відвідує навчальний заклад - ліцей № 239 Оболонського району м. Києва, а малолітня ОСОБА_4 - дитячий садочок № 49 в Оболонському районі м. Києва, що підтверджує піклування ОСОБА_1 про фізичний, духовний та моральний розвиток своїх дітей, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Крім того, неповнолітня ОСОБА_3 відвідує гуртки з танців, займається з репетитором вивчення іноземної мови. ОСОБА_1 проживає зі своїми дітьми в трикімнатній квартирі та забезпечила необхідні санітарно-побутові умови проживання своїх неповнолітніх дітей.

Окрім цього, у судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Пліщук Л.І. зазначив, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, яким саме чином ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх обов?язків. Разом з тим, матеріали справи не містять жодного доказу, який би підтверджував факт перебування неповнолітньої ОСОБА_2 на вулицях чи в громадських місцях під час комендантської години. З протоколу незрозуміло, яким чином дільничним офіцером поліції встановлено обставини невчасного повернення неповнолітньої ОСОБА_2 додому і неповідомлення матері про своє місцезнаходження. Отже, справа не містить доказів щодо невиконання з боку ОСОБА_1 будь-якого із приписів ст. 150 СК України.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Пліщук Л.І. будь-яких доказів щодо обставин правопорушення, які б свідчили про ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов?язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей, ні протокол, ні матеріали справи не містять.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , представника ОСОБА_1 - адвоката Пліщука Л.І., дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суд вважає, що дана справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КпАП України.

Так, правилами статей 245, 251, 252, 280 КпАП України передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

В аспекті вказаного вище, суд зважає на таке.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. До цих ознак належать: об`єкт; об`єктивна сторона; суб`єкт; суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення становить пов`язаний з його вчиненням психічний стан особи. До ознак, які характеризують суб`єктивну сторону, належать вина, мотив і мета вчинення правопорушення.

Вина - це обов`язкова ознака суб`єктивної сторони будь-якого адміністративного правопорушення, яка визначає його психічний зміст і є необхідною умовою адміністративної відповідальності. Вина виражається у формі умислу або необережності.

Відповідно до ст. 10 КпАП України, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Суд зауважує, що правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КпАП України може виражатись лише у формі умислу.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 633541, ОСОБА_1 , ухиляється від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків щодо піклування про здоров`я своєї дитини (ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України), що виразилось в тому, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на постійній основі не приходить вчасно додому, гуляє у комендантську годину, не повідомляє про своє місцезнаходження.

Приписи ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України передбачають, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Водночас, як пояснила ОСОБА_1 має на утриманні двоє дітей, яких вона виховує самостійно і піклується ними, систематично піклується про здоров?я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток.

З урахуванням вищевказаного, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, а саме умисел на ухилення від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків.

Ззгідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

На обґрунтування провини ОСОБА_1 суду не надано жодних об`єктивних доказів, які б дозволяли на підставі ст. 252 КпАП України зробити висновок про доведеність факту вчинення нею інкримінованого правопорушення, передбаченого саме ч. 1 ст. 184 КпАП України.

Відповідно до ст. 284 КпАП України, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КпАП України; 3) закриття справи.

Положенням п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку щодо необхідності закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України.

З огляду на закриття провадження у справі, судовий збір в порядку ст. 40-1 КпАП України стягненню не підлягає.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтями 126, 251, 256, п. 1 ст. 247, 283-286 КпАП України, суд

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КпАП України стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.В. Дев`ятко