Номер провадження: 33/813/2356/25
Номер справи місцевого суду: 519/1887/25
Головуючий у першій інстанції Лемець С. П.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду: Громік Р.Д.

за участю секретаря Скрипченко Г.В.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Південного міського суду Одеської областівід 07 листопада 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, накладено на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік; стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №430501 від 22.08.2025 вбачається, що 22 серпня 2025 року о 10:10 год в Одеській обл., м. Південне, пр. Миру, буд. 27, гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Dacia Logan н/з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю порожнини рота, почервоніння очей та обличчя. ОСОБА_1 відсторонено від керування транспортним засобом. У порушення п. 2.5 ПДР від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та медичному закладі ОСОБА_1 відмовився під відео запис, який зафіксовано на боді-камеру № 000777.

Постановою судді Південного міського суду Одеської областівід 07 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, накладено на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік; стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначено, що:

1) у випадку складання протоколу про адміністративне правопорушення за відмову водія пройти огляд на стан сп`яніння, поліцейським при формулюванні суті адміністративного правопорушення, у протоколі необхідно вказувати, що водій порушив п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103, а не п. 2.5 ПДР України. Таким чином, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 430501 від 22.08.2025 стосовно ОСОБА_1 не правильно визначена суть адміністративного правопорушення, яке нібито скоїв ОСОБА_1 , чим грубо порушено його конституційні права, передбачені ст. 3 Конституції України;

2) перед проведенням огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння працівники поліції про порядок застосування спеціального технічного засобу "Драгер" ОСОБА_1 не поінформували, на його неодноразові вимоги надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки не надали, чим грубо порушили вимоги ст. 3, ст. 19 Конституції України; п. 3 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103; п. 1, п. 3, п. 5 розділу ІІ Інструкції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858;

3) на неодноразові вимоги ОСОБА_1 працівниками поліції Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не виписувалось та у заклад охорони здоров`я на огляд ОСОБА_1 не доставлено, чим грубо порушено вимоги ст. 3, ст. 19 Конституції України; ч. 3 ст. 266 КУпАП; п. 6 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103; п. 8 розділу ІІ Інструкції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858;

4) в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 430501 від 22.08.2025 стосовно ОСОБА_1 взагалі не зазначено до якого відповідного закладу охорони здоров`я, якому надано право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затвердженому управлінням охорони здоров`я місцевої державної адміністрації, працівники поліції нібито направляли ОСОБА_1 для проведення огляду;

5) акт огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС, взагалі не складався і до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 430501 від 22.08.2025 стосовно ОСОБА_1 не долучено, один з примірників акту огляду ОСОБА_1 не вручено;

6) в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 430501 від 22.08.2025 стосовно ОСОБА_1 свідків взагалі не було залучено, а проводилась відеозапис з фіксуванням на технічний засіб відеозапису, а саме на бодікамеру «Тексар 280/331», чим грубо порушено вимоги ст. 3, ст. 19 Конституції України; п. 4 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103; п. 6 розділу ІІ Інструкції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858.

Про судове засідання, призначене на 08 грудня 2025 року, ОСОБА_1 був належним чином сповіщений про дату, час та місце слухання справи шляхом направлення- судової повістки в електронний кабінет ОСОБА_1 , яка доставлена 02.12.2025 о 00:39:03, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

Однак у судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, жодних заяв чи клопотань не подавав.

Крім того, постановою Одеського апеляційного суду від 03 грудня 2025 року заяву ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке призначено на 08 грудня 2025 року на 11 год. 00 хв. задоволено. Вирішено провести судове засідання, призначене на 08 грудня 2025 року на 11 год. 00 хв., а також наступні судові засідання, в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення «ВКЗ» (за посиланням на офіційному веб-порталі судової влади України vkz.court.gov.ua).

Скаржник до судового засідання в режимі відеоконференції не приєднався, що підтверджується скріншотом підсистеми «ВКЗ».

Згідно з ч. 1 ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 2 статті 268 КУпАП визначено, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Таким чином, враховуючи положення ст. 268 та ст. 277-2 КУпАП у разі належного повідомлення про дату, час та місце слухання справи, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не є обов`язковою, тому суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .

Вивчивши доводи поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина перша статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.2.9 а, 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі пунктів 2, 3 Розділу 1 Інструкції «Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/753 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також, бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 2.5. ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимоги ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Порядок оформлення та вимоги до оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП врегульовано Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція № 1395); Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція № 1452/735).

Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (пункт 7 розділу І Інструкції).

Судом першої інстанції правильно встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №430501 від 22.08.2025 (а.с.1);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.2);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з яких вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду (а.с.3);

- рапортом лейтенанта поліції Рудковького С. (а.с.4);

- довідкою до матеріалів адміністративної справи ЕПР1 №430501 від 22.08.2025 (а.с.5);

- диск з відеозаписом з місця події (обкладинка справи).

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, дійшов правильного висновку, що в діях ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності, вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, обставини правопорушення й вина правопорушника підтверджуються також зібраними в порядку ст. 251 КУпАП доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, яким зафіксоване місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення та сукупністю досліджених матеріалів, доданих до вказаного протоколу.

Суд першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення правильно враховував: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, майновий стан, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки - автомобіля.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що необхідним і достатнім адміністративним стягненням для правопорушника буде штраф з позбавленням права керування транспортними засобами, з метою подальшого запобігання правопорушень та виховування особи в дусі дотримання «Правил дорожнього руху України».

Доводи скаржника про те, що у випадку складання протоколу про адміністративне правопорушення за відмову водія пройти огляд на стан сп`яніння, поліцейським при формулюванні суті адміністративного правопорушення, у протоколі необхідно вказувати, що водій порушив п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103, а не п. 2.5 ПДР України, є помилковими з огляду на таке.

Відповідно до п. 2.5. ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимоги ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що працівниками поліції правильно зазначено, що ОСОБА_1 порушив саме п. 2.5 Правил дорожнього руху, оскільки таке порушення юридично закріплено саме в Правилах дорожнього руху, а Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 є актом, який регулює проходження огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, працівниками поліції правильно зазначено суть адміністративного правопорушення, а тому доводи скаржника є неспроможними.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що перед проведенням огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння працівники поліції про порядок застосування спеціального технічного засобу "Драгер" ОСОБА_1 не поінформували, на його неодноразові вимоги сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки не надали, то суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до п. 5 розділу ІІ Інструкції перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Проте ОСОБА_1 не вимагав в працівників поліції сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Крім того суд апеляційної інстанції зазначає, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер», що зафіксовано на 00:01:12 хв (диск 1, назва відеофайлу «0000777__0005»), а тому в працівників поліції не виникло обов`язку щодо надання роз`яснень в користуванні технічним приладом газоаналізатором «Драгер».

Таким чином, доводи скаржника в цій частині є безпідставними та такими, що не спростовують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що на неодноразові вимоги ОСОБА_1 працівниками поліції направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не виписувалось та у заклад охорони здоров`я на огляд ОСОБА_1 не доставлено, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на таке.

Так, системний аналіз положень ст.266 КУпАП, вищезазначених Інструкції та Порядку дає підстави стверджувати про те, що письмове направлення на проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я складається поліцейським у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки або в разі незгоди з результатами такого огляду (п.п 8, 12 Інструкції; п. 6 Порядку), проте не у випадку зафіксованої належним чином відмови від проходження такого огляду в закладі охорони здоров`я загалом.

Направлення до медичного огляду є підставою для проведення огляду в закладі охорони здоров`я та надається лікарю вказаного закладу, від якого ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано на 00:01:17 хв

Слід зазначити, що сам бланк направлення (додаток 1 до Інструкції) не містить будь-яких даних щодо відмови водія від проходження огляду в медичному закладі, у зв`язку з чим суд вважає, що складання відповідного направлення після фактичної відмови від проходження огляду не є беззаперечним доказом порушення з боку працівника поліції порядку направлення водія для огляду на стан сп`яніння, не спростовує порушення ОСОБА_1 2.5 ПДР України та не тягне за собою безумовного скасування прийнятого судового рішення.

Крім того, на аркуші справи 3 наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з відміткою про відмову від проходження такого огляду.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що сам ОСОБА_1 не наполягав на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, прохання оформити відповідне направлення також не заявляв.

Таким чином, посилання на те, що працівниками поліції направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не виписувалось та у заклад охорони здоров`я на огляд ОСОБА_1 не доставлено, не є підставою для встановлення відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення, якщо винуватість такої особи підтверджується сукупністю доказів по справі.

Доводи скаржника про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 430501 від 22.08.2025 стосовно ОСОБА_1 взагалі не зазначено до якого відповідного закладу охорони здоров`я, якому надано право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затвердженому управлінням охорони здоров`я місцевої державної адміністрації, працівники поліції нібито направляли ОСОБА_1 для проведення огляду, не є такими, що дають підстави стверджувати про відсутність в діях останнього складу про адміністративне правопорушення, оскільки в вимогам до складення протоколу відсутня графа, де обхідно зазначити в який саме медичний заклад було запропоновано проїхати.

Доводи скаржника про те, що акт огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС, взагалі не складався і до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 430501 від 22.08.2025 стосовно ОСОБА_1 не долучено, один з примірників акту огляду ОСОБА_1 не вручено, є помилковими оскільки на аркуші справи 2 міститься відповідний акт, з відміткою про відмову від проходження огляду.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 430501 від 22.08.2025 стосовно ОСОБА_1 свідків взагалі не було залучено, а проводився відеозапис з фіксуванням на технічний засіб відеозапису, а саме на бодікамеру «Тексар 280/331», чим грубо порушено вимоги ст. 3, ст. 19 Конституції України; п. 4 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103; п. 6 розділу ІІ Інструкції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858, то суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Згідно з п. 6 розділу ІІ Інструкції огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Тобто залучення свідків є обов`язковим елементом дотримання процедури огляду на стан сп`яніння лише в тому випадку, коли у працівників поліції відсутня технічна можливість здійснювати безперервну відеофіксацію огляду.

Оскільки матеріали справи містять відео фіксацію подій, що мали місце 22.08.2025, то залучення двох свідків не вбачалося обов`язком.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що під час проведення огляду працівниками поліції було дотримано всіх вимог Інструкції, вказані скаржником порушення не знайшли свої підтвердження в наявних матеріалах справи.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для скасування постанови судді Південного міського суду Одеської областівід 07 листопада 2025 року.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Південного міського суду Одеської областівід 07 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік