Справа №949/2359/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2025 року м.Дубровиця

Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Оборонова І.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли від ВП №1 Сарненського РВП ГУНП України в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

18 жовтня 2025 року о 11 год. 35 хв. по вулиці Центральна в селі Біле Сарненського району Рівненської області ОСОБА_1 керував мотоциклом марки «Lifan» без номерного знаку, перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. На законну вимогу працівників поліції пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного засобу, а також пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України.

При складенні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 від надання пояснень відмовився.

Після надходження адміністративних матеріалів на розгляд до суду ОСОБА_1 двічі викликався до суду, однак у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не подавав (а. с. 11, 12).

Верховний Суд у пункті 34 постанови від 12 березня 2019 року у справі № 910/9836/18 зазначив, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не лише держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії», у якому вказано, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах судового розгляду, утримуватися від дій, спрямованих на затягування провадження, та максимально використовувати національні засоби правового захисту для прискорення слухання справи.

Відповідно до частини першої статті 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності такої особи справа може бути розглянута за наявності даних про її своєчасне повідомлення про місце і час розгляду справи та за умови відсутності клопотань про відкладення розгляду.

Суд враховує, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП, не є обов`язковою.

З огляду на те, що ОСОБА_1 був обізнаний про складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явився та клопотань не подавав, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Дослідивши повно й об`єктивно обставини адміністративного правопорушення та матеріали справи, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, яке полягало у порушенні пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, доведено повністю, що підтверджується письмовими доказами, які не були спростовані під час судового розгляду, зокрема:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 486769 від 18 жовтня 2025 року (а. с. 2);

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 18 жовтня 2025 року (а. с. 5);

направленням на огляд водія транспортного засобу до КНП «Дубровицька МЛ» від 18 жовтня 2025 року (а. с. 6);

зобов`язанням до протоколу, за яким ОСОБА_1 відсторонено від керування транспортним засобом (а. с. 8);

відеозаписами, долученими працівниками поліції до матеріалів справи (а. с. 9).

Отже, в матеріалах справи належним чином зафіксовано обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, починаючи з моменту виявлення факту керування транспортним засобом до моменту складення адміністративних матеріалів.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно з частиною першою статті 251 КУпАП доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність особи.

Відповідно до статті 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає, зокрема, за відмову водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд.

При призначенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та ступінь його вини.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують адміністративну відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.

Як вбачається з довідки, що міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував (а.с. 7).

Санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, передбачено адміністративне стягнення на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, для водіїв адміністративне стягнення у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, є безальтернативним. При цьому, суд не вправі, при визнанні особи винуватою за ч.1 ст.130 КУпАП, призначити інше покарання, ніж передбачене санкцією, або ж перейти до іншого виду стягнення чи звільнити від стягнення, оскільки Законом України встановлена пряма заборона застосування пом`якшення стягнення чи звільнення від стягнення.

Європейським судом з прав людини у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

Аналіз диспозиції та санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП дає підстави стверджувати те, що ці правопорушення відповідають критерію кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене вказує на те, що зазначене вище правопорушення повинне розглядатись за процедурою кримінального судочинства. У зв`язку із цим, при розгляді даної справи, при наданні оцінки доказам та вирішенні питання про законність та обґрунтованість судового рішення суд вважає за необхідне застосовувати відповідні положення кримінального процесуального закону, в тому числі і щодо сутності адміністративного правопорушення, яке за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням.

У зв`язку з наведеним, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд приймає до уваги висновки Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладені у постанові від 04 вересня 2023 року по справі №702/301/20 згідно з яким, особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Крім того, в даній постанові зазначено, що підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

За таких підстав, з огляду на те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, яке характеризується підвищеною суспільною небезпекою та є одним із найбільш небезпечних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, пов`язаних із керуванням джерелом підвищеної небезпеки, підстав для звільнення його від адміністративної відповідальності чи закриття провадження у справі судом не встановлено, а з урахуванням того, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника та ступінь його вини, суд доходить висновку, що призначення адміністративного стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами є необхідним і достатнім, оскільки саме такий вид стягнення відповідає цілям адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП України, особою, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачується судовий збір.

Керуючись ст.ст. 40-1, 284, 287, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Реквізити для оплати штрафу:

- отримувач коштів: ГУК у Рівненській області (21081300)

- код отримувача: (код за ЄДРПОУ) 38012494

- банк отримувача: Казначейство України ЕАП

- рахунок отримувача: UA0017001

- код класифікації доходів бюджету: 21081300.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 коп.) грн.

Реквізити для оплати судового збору:

- отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106;

- код за ;

- банк отримувача: Казначейство України (ЕАП):

- код банку отримувача 899998;

- рахунок отримувача: UA0026001;

- код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, його захисником до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, тобто 34000,00 грн. (тридцять чотири тисячі гривень).

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду

Рівненської області Оборонова І.В.