Справа № 456/5226/25 Головуючий у 1 інстанції: Бораковський В. М.
Провадження № 33/811/1816/25 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Бабенка Руслана Володимировича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 листопада 2025 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі дев`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 153 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 536,80 грн. судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 15 вересня 2025 року, о 21 год. 27 хв., ву с. Дуліби на автодорозі Київ-Чоп, 617 км, керуючи транспортним засобом «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_1 , не виконував вимогу працівників поліції про зупинку автомобіля, завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору, а також подачею звукового спец. сигналу, чим порушив вимоги п. 2.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 122-2 КУпАП

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Бабенко Р.В., подав апеляційну скаргу, в якій просить, скасувати постанову місцевого суду, закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Наголошує, що судом першої інстанції не враховано факт відсутності правопорушення, яке стало причиною зупинки транспортного засобу, факт відсутності події невиконання вимог працівників поліції, наявність об`єктивної перешкоди для миттєвої зупинки транспортного засобу.

Звертає увагу, що з відеозапису, долученого до матеріалів справи, встановлено, що працівники поліції рухалися позаду автомобіля апелянта, звукових спецсигналів не подавали, проблискові маячки увімкнули безпосередньо перед зупинкою транспортного засобу, коли порівнялися з його автомобілем.

Зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не враховано рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 12 листопада 2025 року справа №694/2889/25, яким скасовано постанову інспектора Якиміва А.В. про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення вимог ч. 1 ст. 123 КУпАП, у зв`язку із чим у патрульних були відсутні підстави зупиняти транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 та його захисник адвокат Бабенко Р.В. у судові засідання апеляційного суду призначені на 5 грудня 2025 року та 12 грудня 2025 року не прибули, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи не подавали, про причини неявки не повідомили.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 122-2 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Пунктом 2.4 ПДР України передбачено, що на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог ПДР України.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №455066 від 15 вересня 2025 року (а.с. 2), відповідно до якого ОСОБА_1 , 15 вересня 2025 року, о 21 год. 27 хв., в с. Дуліби на автодорозі Київ-Чоп, 617 км, керуючи транспортним засобом «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_1 , не виконував вимогу працівників поліції про зупинку автомобіля, завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору, а також подачею звукового спец. сигналу;

- інформацією з рапорту капітана поліції А. Якиміва (а.с. 4), відповідно до якого під час патрулювання було виявлено автомобіль «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_1 , який порушив ПДР України та не виконав вимогу патрульних про зупинку транспортного засобу;

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який було досліджено судом апеляційної інстанції, на якому зафіксовано як водій ОСОБА_1 , під час керування транспортним засобом «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, на протязі тривалого часу продовжував рух автомобілем, не реагуючи на ввімкнені проблискові маячки синього та червоного кольору.

Твердження апелянта, що з відеозапису, долученого до матеріалів справи, встановлено, що працівники поліції рухалися позаду автомобіля апелянта, звукових спецсигналів не подавали, проблискові маячки увімкнули безпосередньо перед зупинкою транспортного засобу, коли порівнялися з його автомобілем, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі спростовуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи, на якому зафіксовано, що водій ОСОБА_1 не виконував на протязі тривалого часу вимогу працівників про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою спец. сигналів.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області в справі №694/2889/25 від 12 листопада 2025 року, не спростовує наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини про факт невиконання водієм ОСОБА_1 вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу, що містить окремий склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень місцевим судом положень ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції також дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 122-4 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

За наведених обставин, доводи апеляційної скарги адвоката Бабенка Р.В. є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 листопада 2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-2 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Бабенка Руслана Володимировича без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.