Справа № 456/6337/25
Провадження № 3/456/2380/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2025 року суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Шрамко Р. Т. , розглянувши матеріали, які надійшли від Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 , 29.10.2025 о 13 год. 33 хв., в м. Моршин, вул. Івана Франка, 1, Львівської області, керував транспортним засобом «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи позбавлений права керування, вчинивши правопорушення повторно протягом року, чим порушив вимоги пункту 2.1. «а» ПДР, за що відповідальність передбачена частиною 5 статті 126 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_1 , 29.10.2025 о 13 год. 33 хв., в м. Моршин, вул. Івана Франка, 1, Львівської області, керував транспортним засобом «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився. При цьому мав порушення вчинене ним повторно протягом року, чим порушив вимоги пункту 2.5. ПДР, за що відповідальність передбачена за частиною 2 статті 130 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, на виклик суду повторно не з`явився, хоч про дату, час і місце розгляду справ повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Вирішуючи питання щодо можливості проведення розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім цього, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Суд зауважує, що ОСОБА_1 не подавав до суду клопотання про відкладення розгляду справ та не повідомляв суд про причини неприбуття на виклик суду, а також не подавав інших клопотань щодо вжиття судом певних процесуальних дій, зокрема: про витребування доказів, виклик свідків тощо.

З огляду на викладене, беручи до уваги належне і своєчасне повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про дату, час і місце розгляду справи, суд вважає, що наявні обґрунтовані підстави для розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності цієї особи.

Суд, дослідивши протоколи про адміністративне правопорушення та додані до них матеріали, доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні склади адміністративних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 126, частиною 2 статті 130 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до диспозиції частини 5 статті 126 КУпАП адміністративним правопорушенням є повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою-четвертою цієї статті.

Диспозицією частини 4 статті 126 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням є керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Згідно з диспозицією частини 2 статті 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті (керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції).

Підпунктом «а» пункту 2.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001р. №1306 (далі ПДР), встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з вимогами пункту 2.5. ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 126, частиною 2 статті 130 КУпАП, доведена:

протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 №497363 від 29.10.2025, згідно з яким ОСОБА_1 , 29.10.2025 о 13 год 33 хв в м. Моршин керував транспортним засобом будучи особою, позбавленою права керування транспортними засобами;

довідками Стрийського РУП ГУНП у Львівській області за змістом яких ОСОБА_1 , притягався 23.09.2025 Стрийським міськрайонний судом Львівської області в справі №456/3964/25 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а також притягався 17.07.2025 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП;

постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.09.2025, згідно якої ОСОБА_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за керування 17.07.2025 транспортним засобом, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду для визначення стану сп`яніння відмовився, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 34000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу;

протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №497384 від 29.10.2025, згідно з яким ОСОБА_1 , 29.10.2025 о 13 год 33 хв в м. Моршин керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння і відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння;

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.10.2025;

долученими до матеріалів справи відеозаписами на носіях інформації (компакт-дисках), які дозволяють чітко встановити обставини справи, дії, поведінку та зміст розмови осіб (особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та поліцейського) на місці зупинки транспортного засобу, та з яких вбачається обставина керування ОСОБА_1 , транспортним засобом та чітка відмова ОСОБА_1 , від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку.

Проаналізувавши вищевказані документи, відеозаписи, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, отримані у порядку, передбаченому законом, уповноваженою посадовою особою, відтак відповідають критеріям належності і допустимості. У своїй сукупності ці докази є достатніми та повністю доводять вину ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 126, частиною 2 статті 130 КУпАП. Доказів, які б спростовували наведені в протоколах обставини або породжували обґрунтовані сумніви у достовірності цих обставин, суду не надано.

Таким чином, суд всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи вважає доведеним:

факт повторного протягом року вчинення ОСОБА_1 , порушення, передбаченого частиною 4 статті 126 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тому його дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 126 КУпАП;

факт повторного протягом року вчинення ОСОБА_1 , одного з порушень, передбачених частиною 2 статті 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, тому його дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 130 КУпАП.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суд виходить з такого.

Згідно з положеннями статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог частини 1 та 2 статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених (частина 2 статті 36 КУпАП).

Суд зазначає, з урахуванням приписів частини 2 статті 33 КУпАП, при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху судом не враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи вищевикладені обставини у своїй сукупності та беручи до уваги те, що ОСОБА_1 вчинив кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же суддею, тому суд вважає, що відповідно до вимог статті 36 КУпАП на ОСОБА_1 , слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

З огляду на те, що транспортний засіб марки «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить не ОСОБА_1 , а іншій особі, про що свідчить наявна у протоколах інформація, суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_1 , адміністративного стягнення, передбаченого санкціями частини 5 статті 126 та частини 2 статті 130 КУпАП у виді оплатного вилучення транспортного засобу.

Також, суд враховує, що відповідно до вимог частини 3 статті 30 КУпАП якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.

Так, згідно з постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.09.2025 на ОСОБА_1 , накладено стягнення у виді накладення штрафу в розмірі 34000 гривень 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки. Зазначена постанова суду набрала законної сили 21.10.2025, відтак на час ухвалення цієї постанови ОСОБА_1 , відбув стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами у кількості 8 днів. Отже, невідбута ним частина стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами за постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.09.2025 складає 2 роки 11 місяців 23 дні і така підлягає приєднанню до стягнення за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП.

Також, з огляду на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 статті 4 ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись статтями 23, 33, 36, 40-1, 283, 284 КУпАП, статті 4 ЗУ «Про судовий збір»,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 126, частиною 2 статті 130 КУпАП, і накласти стягнення:

за частиною 5 статті 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 7 (сім) років та без оплатного вилучення транспортного засобу;

за частиною 2 статті 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки та без оплатного вилучення транспортного засобу.

На підставі частини 2 статті 36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 остаточне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 7 (сім) років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

На підставі частини 3 статті 30 КУпАП до остаточного стягнення приєднати невідбуту частина стягнення, накладеного згідно з постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.09.2025, та остаточно на ОСОБА_1 накласти стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 9 (дев`ять) років 11 (одинадцять) місяців 23 (двадцять чотири) дні та без оплатного вилучення транспортного засобу

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: Р. Т. Шрамко