Провадження № 3/127/7761/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Горбатюк В.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №669274 встановлено, що 21.11.2025 об 15 год. 30 хв. по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство фізичного характеру (бив руками по обличчю) та психологічного характеру (словесно ображав) відносно своєї матері ОСОБА_2 , чим завдав шкоди її психологічному і фізичному здоров`ю. Своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судові засідання, призначені на 01.12.2025 та 15.12.2025 ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Виклик здійснювався шляхом направлення судової SMS-повістки за вказаним у протоколі та у заяві ОСОБА_1 контактним номером телефону.

За таких обставин ОСОБА_1 , який обізнаний про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не був позбавлений можливості реалізувати усі свої права, визначені КУпАП, у будь-який спосіб. Однак жодних дій для обґрунтування власної позиції у справі він не здійснив.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, зокрема, проводити судове засідання у відсутності особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

У рішенні від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи скорочені строки розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, суддя дійшов висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Як передбачено п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №669274 від 21.11.2025 встановлено, що 21.11.2025 об 15 год. 30 хв. по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство фізичного характеру (бив руками по обличчю) та психологічного характеру (словесно ображав) відносно своєї матері ОСОБА_2 , чим завдав шкоди її психологічному і фізичному здоров`ю.

Дослідивши докази суд вважає, що дії ОСОБА_1 підпадають під склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за ознаками вчинення домашнього насильства фізичного та психологічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої.

Вина ОСОБА_1 підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №669274 від 21.11.2025; протоколом прийняття заяви ОСОБА_2 про вчинене правопорушення від 21.11.2025; письмовими поясненнями ОСОБА_2 , в яких зазначає про виникнення конфлікту за місцем спільного проживання між нею та її сином, який побив її по голові та лаявся нецензурною лайкою; формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 21.11.2025, згідно із якою відносно ОСОБА_1 складено терміновий заборонний припис серії ЕГ №100591 від 21.11.2025.

Вирішуючи питання щодо виду адміністративного стягнення, суд враховує обставини та характер скоєного правопорушення, які відображені в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, особу та ступінь вини ОСОБА_1 та приходить до переконання, що на нього необхідно накласти адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у виді штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з особи, на яку накладено стягнення, стягується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. 173-2, 283, 284, 287 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень, в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Статтею 308 КУпАП передбачено, що у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя В. В. Горбатюк