Провадження № 3/761/9047/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мєлєшак О.В., розглянувши матеріали, що надійшли з розглянувши матеріали, які надійшли від Координаційно-моніторингової митниці Державної митної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ФОП ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 483 Митного кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про порушення митних правил №0073/UA126000/2025 від 19.06.2025 року, 02.04.2025 митним брокером ОСОБА_1 , який також є відправником/експортерои товару, фізичною особою - підприємцем з ієтою експорту до Турецької Республіки товару «Пиломатеріал (дошка, брусок) обрізний. Плломатеріали обрізні сосна (1-3сорт) розміром 37/87х87х3000/4000мм-32,030м3; Пиломатеріали не стругані, не шліфовані, пакетовані, без торцевих з`єднань, з сосни звичайного виду Pinus sylvestris L.» (далі - Товар), загальною вагою брутто 22 800 кг, нетто 22 600 кг, загальним об`ємом 32,030 м3, загальною вартістю 251 598, 67 грн., з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення товару, документів одержаних незаконним шляхом, а саме: Сертифікату про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів від 26.03.2025 № 0269.

Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України.

В судовому засіданні представник Координаційно-моніторингової митниці Державної митної служби України Григораш Д.І. уважав доведеною вину ОСОБА_1 у порушенні митних правил з підстав, зазначених у протоколі, також просив застосувати до останнього адміністративне стягнення, встановлене санкцією ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Похилько С.М. заперечував винуватість свого довірителя у порушенні митних правил, зазначав, що матеріали додані до протоколу не додано жодного належного доказу того, що ФОП ОСОБА_1 подав документи, які отриманні за відсутності підстав законних підстав або із порушенням установленого порядку, що вказує на відсутність у діях останнього порушення митних правил, а тому уважав, що дана справа підлягає закриттю.

ОСОБА_1 підтримав позицію свого представника.

Суд, заслухавши пояснення представника митниці, особу щодо якої складено протокол та його представника, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 Митного кодексу України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, через митний кордон України і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Частиною 2 ст. 83 цього Кодексу встановлено, що для поміщення товарів у митний режим експорту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна: подати митному органу, що здійснює випуск товарів, документи на такі товари, виконати встановлені відповідно до закону вимоги щодо заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

За змістом ст.483 МК України, об`єктивна сторона складу даного правопорушення характеризується діями, що направлені на переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Положеннями даної норми переміщення предметів із приховуванням від митного контролю може здійснюватися, у тому числі, шляхом подання до митного органу України, як підстави для їх переміщення, документів, які містять неправдиві дані щодо товарів, підроблених документів.

Відповідно до ст. 486 Митного кодексу України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративно правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до роз`яснень, наведених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005р. № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», порушення митних правил, відповідальність за яке встановлена ст. 483 МК України, може бути вчинене лише умисно. Судам необхідно враховувати (п. 6 Постанови), що підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон.

Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів.

Згідно роз`яснень в п. 4 цієї Постанови судам необхідно врахувати, що документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені, чи в яку перемощуються, не відповідають дійсності.

У ч. 1 ст. 489 Митного кодексу України зазначено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 ст. 257 Митного кодексу України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Диспозиція ст. 483 МК України містить вичерпний перелік відомостей, за неправдивість яких передбачена відповідальність.

Проте митний орган передчасно та безпідставно прийшов до висновку про порушення, не надавши беззаперечних доказів умисного вчинення дій ОСОБА_1 , що мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України.

Так, суб`єктивна сторона для кваліфікації дій за ст. 483 МК України характеризується умисною формою вини. Проте достовірних даних про наявність суб`єктивної сторони в діях ОСОБА_1 як складової адміністративного правопорушення, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Верховний Суд України у п.39 своєї постанови від 08 липня 2020р. у справі №463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18) зазначив, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Всупереч вимогам ст.486 Митного кодексу України, провадження у справі про порушення митних правил здійснено неповно та без об`єктивного з`ясування всіх обставин. Уповноваженою особою митного органу не встановлено достовірних беззаперечних фактичних даних в підтвердження ознак як об`єктивного, так і суб`єктивного складу адміністративного правопорушення: вчинення ОСОБА_1 умисних дій, спрямованих на переміщення товару через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості, тобто порушення митних правил, передбачених ст. 483 МК України.

Так судом встановлено, що протокол про порушення митних правил, та інші докази, які містяться в матеріалах справи не дають підстави стверджувати, що митними органами досліджувалося питання наявності у ОСОБА_1 суб`єктивної сторони у формі прямого умислу на переміщення товару через митний кордон України товарів з використанням при цьому документів, які є підробленими чи одержані незаконним шляхом, або містять неправдиві дані.

Крім того, в даному випадку митним органом не доведено, що декларантом було подано документи, які він отримав незаконним шляхом або ж є підробленими.

Будь-яких переконливих фактичних даних, які б свідчили про умисне надання особою митним органам відомостей, які містяться в товаросупровідних документах на переміщення товарів на територію України, тобто за дії, що були спрямовані на приховування від митного контролю та які б утворювали об`єктивну та суб`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, суду не надано.

Згідно зі статтею 527 МК України, у справі про порушення митних правил митний орган або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з постанов, зокрема, про закриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення. Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У відповідності із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи положення ст.6 Конвенції про захист людини і основоположних свобод, а також беручи до уваги висновки ЄСПЛ у справах «Малофаєва проти Росії», рішення від 30 травня 2013р., та «Карелін проти Росії», рішення від 20 вересня 2016р., ЄСПЛ серед іншого зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготовитися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Частина 1 ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що в суді не доведена наявність в діях особи об`єктивної та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, умислу на порушення митних правил, передбачених законодавством. За таких обставин провадження у справі необхідно закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Керуючись ст.ст. 483, 519, 524, 526, 527, 528 Митного кодексу України, ст. ст. 33, 34, 40-1, 251, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст. 32 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: