Справа№464/7472/25
пр.№ 3/464/2842/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2025 м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Горбань О.Ю., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_2 , неповнолітнього потерпілого ОСОБА_3 , розглянувши справу про адміністративні правопорушення, яка надійшла від УПП Львівської області ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючої старшим

лаборантом ДНП «Львівський національний медичний університет ім.Д.Галицького»,

проживаючої: АДРЕСА_1 , ІПН невідомий,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАД №139059 від 14.10.2025, ОСОБА_1 за місцем проживання: АДРЕСА_1 , будучи матір`ю неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухилялась від виконання, передбачених законом, обов`язків щодо виховання своєї дитини. Зокрема, ОСОБА_1 не здійснювала належного контролю за поведінкою сина, не формувала в нього повагу до інших людей, не прищеплювала моральні цінності, етичні норми поведінки, стриманість, навички не насильницького вирішення конфліктів та дисципліни.

Внаслідок чого, 08.10.2025 близько 12 год. 00 хв. під час великої перерви у коридорі загальноосвітнього навчального закладу №80 міста Львова, ОСОБА_5 , діючи зухвало, привселюдно, у присутності значної кількості інших учнів, вдягнув боксерські рукавиці та умисно наніс серію ударів в ділянку обличчя своєму однокласнику ОСОБА_3 .

Дії неповнолітнього ОСОБА_5 спричинили потерпілому фізичний біль, емоційні страждання, що викликали в нього почуття страху та приниження та стали предметом для обговорення серед учнів та працівників школи, чим було грубо порушено громадський порядок та спокій оточуючих. Оскільки малолітній ОСОБА_5 не досяг віку, з якого настає адміністративна відповідальність, тому до відповідальності притягається його матір ОСОБА_1 , чим порушила статтю 12 Закону України «Про охорону дитинства», статтю 55 Закону України «Про освіту» та статтю 150 Сімейного Кодексу України.

Особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснені вимоги ст.268 КУпАП й зміст ст.63 Конституції України.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 обставини, викладені в протоколі заперечила. Зазначила, що подія, яка відбулась 08.10.2025 з участю її сина та сина потерпілої не містить ознак адмінправопорушення. Покликається на те, що після уроку фізкультури її син ОСОБА_5 та син потерпілої ОСОБА_3 вирішили провести боксерський спаринг в боксерських рукавицях, які їм надав вчитель фізкультури ОСОБА_6 . Діти добровільно за взаємною згодою, без будь-якого злого умислу чи конфлікту між собою займались спортивною активністю, що не призвела до будь-яких негативних наслідків. Крім цього, вказує на те, що вчитель фізкультури проходив повз дітей, не робив їм зауважень, не зупиняв їх, бо не вважав їх дії небезпечними. Також, при цьому був присутній вчитель образотворчого мистецтва ОСОБА_7 , який контролював активність дітей протягом тривалого часу, що підтверджується з наданого суду відеозапису. Наполягає на відсутності будь-якої загрози чи агресії в діях дітей. Вважає, що складений працівником поліції протокол, а в подальшому рапорт мітить оціночні судження та припущення, які не відповідають дійсним обставинам справи, не допитано жодного свідка, не надано письмових пояснень неповнолітніх учасників події, відсутні докази завдання будь-якої шкоди, відсутня заява неповнолітнього потерпілого чи його законного представника, також немає доказів неналежного виконання нею батьківських обов`язків. Просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адмінправопорушення.

Законний представник неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що вона матір`ю неповнолітнього ОСОБА_3 . Зазначила, що 08.10.2025 близько 12.00 год. у приміщенні ліцею № 80 між її сином та сином ОСОБА_1 відбулась добровільна, попередньо спланована спортивна активність між дітьми. Боксерський спаринг відбувся за взаємною згодою дітей та за сприяння вчителя фізкультури, який надав необхідне спортивне спорядження (боксерські рукавиці) дітям. Ствердила, що її син не зазнав жодної фізичної чи емоційної шкоди, приниження або страху. Твердження про нібито «емоційні страждання», «приниження» або «грубе порушення спокою» не відповідають дійсності. Зазначає, що жодних претензій ні вона, ні її син до ОСОБА_1 чи її сина не мають, оскільки подія не мала насильницького характеру і не спричинила негативних наслідків. Вчителі, які були присутні під час боксерського спарингу між дітьми зауважень до дітей не мали. Оскільки шкода її сину не була завдана, тому подія не містить ознак адміністративного правопорушення.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що 08.10.2025 близько 12.00 год., в школі на перерві його однокласник ОСОБА_5 попросив у вчителя фізкультури боксерські рукавиці, щоб побоксувати з ним. Жодних конфліктів з ОСОБА_8 не мав, боксували лише з мотивів спортивного інтересу. Ніхто нікому травм не наносив, тим більше йому не спричинено ні моральних страждань, ні принижень. Це була виключно спортивна активність.

Заслухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол, законного представника неповнолітнього потерпілого, неповнолітнього потерпілого, дослідивши матеріали, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступного.

У відповідності із ст. 9 КУпАП адміністративним проступком визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до диспозиції ч.3 ст. 184 КУпАП адміністративним правопорушенням є вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАД №139059 від 14.10.2025 та рапорту від 19.11.2025 поліцейського УПП Львівської області Ільченка О. вбачається, що ОСОБА_1 за місцем проживання: АДРЕСА_1 , будучи матір`ю неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухилялась від виконання, передбачених законом, обов`язків щодо виховання своєї дитини, внаслідок чого, 08.10.2025 близько 12 год. 00 хв. під час великої перерви у коридорі загальноосвітнього навчального закладу №80 міста Львова, ОСОБА_5 , діючи зухвало, привселюдно, у присутності значної кількості інших учнів, вдягнув боксерські рукавиці та умисно наніс серію ударів в ділянку обличчя своєму однокласнику ОСОБА_3 , спричинили йому фізичний біль, емоційні страждання, що викликали в нього почуття страху та приниження та стали предметом для обговорення серед учнів та працівників школи, чим було грубо порушено громадський порядок та спокій оточуючих, таким чином ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.184 КУпАП.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Тобто підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказував, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву».

Відповідно, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, а відтак усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

На переконання суду, обов`язок довести наявність ознак ухилення від виконання батьківського обов`язку щодо виховання дитини в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та наявність в діях неповнолітнього ознак правопорушення, відповідальність за яке передбаченого КУпАП, покладається на посадову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, протокол про адміністративні правопорушення, долучені до нього матеріали, зокрема рапорт, не свідчать про те, що неповнолітній ОСОБА_5 вчинив відносно ОСОБА_3 будь-яке правопорушення. Наведене підтверджується поясненнями законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_2 , неповнолітнього ОСОБА_3 , які ствердили, що між дітьми відбулась добровільна спортивна активність в присутності вчителів. Жодної фізичної чи емоційної шкоди ОСОБА_3 не зазнав, або ж приниження чи страху. Твердження про нібито «емоційні страждання», «приниження» або «грубе порушення спокою» не відповідають дійсності. Жодних претензій до ОСОБА_1 чи її сина не має, подія не мала насильницького характеру і не спричинила негативних наслідків. Наявний в матеріалах справ відеозапис спростовує вчинення ОСОБА_5 адмінправопорушення і як наслідок вчинення правопорушення ОСОБА_1 .

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Зокрема, до матеріалів не долучено будь-яких доказів неналежного виконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків, пояснень свідків щодо обставин події 08.10.2025, відсутні медичні документи.

Отже, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про те, що ОСОБА_1 вчинила дії, які були спрямовані на ухилення від виконання батьківського обов`язку. При цьому, вона категорично заперечила свою вину.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, за відсутністю інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП, вважати дії останньої такими, що утворюють склад зазначеного адміністративного правопорушення, суд не може.

Таким чином, беручи до уваги наявність у цій справі обґрунтованих сумнівів у винуватості ОСОБА_1 , та керуючись конституційним принципом про те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України), суд приходить до висновку про відсутність належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 за ч.3 ст.184 КУпАП.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з викладеного, з врахуванням положень п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по даній справі підлягає закриттю.

Керуючись статтями 245, 247, 268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.Ю.Горбань