Провадження № 33/824/5482/2025 Суддя-доповідач - Дрига А.М.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2025 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Дрига А.М.,

за участю в режимі відеоконференцзв'язку

захисника - адвоката Харченка С.В.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Харченка С.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 20 жовтня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою судді місцевого суду:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно ст. 40-1 КУпАП постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Як визнав установленим у постанові суддя місцевого суду, правопорушення вчинено за таких обставин.

Так, ОСОБА_1 20.09.2025 о 19 год. 00 хв. по вул. Вербицького, 11 в місті Києві керував автомобілем «Mitsubishi» державний номер НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився в установленому законом порядку.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, провадження закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вважає, що постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, формально підійшов до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване застосування стягнення як вид покарання за адміністративне правопорушення.

Зазначає, що судом порушено право на захист ОСОБА_1 , оскільки проігноровано клопотання про перенесення розгляду справи, яке подано завчасно.

Вказує, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що Дзюсь керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 є незаконним та безпідставним, оскільки не відповідає вимогам, що передбачені ст. 256 КУпАП.

Крім того, акт огляду на стан сп`яніння відносно ОСОБА_1 не є належним та допустимим доказом по справі. Вважає, що працівниками поліції грубо порушено процедуру огляду на стан сп`яніння, що свідчить про недійсність такого огляду та відсутність підстав для притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, вказує, що працівниками поліції ОСОБА_1 не було роз`яснено його права та обов`язки, суть обвинувачення та наслідки складання протоколу.

Вказує, що працівниками поліції, в порушення ст.ст. 265-2, 266 КУпАП не було відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про день, час і місце судового розгляду в суді апеляційної інстанції, в судове засідання не з`явився, клопотання про відкладення судового розгляду не надходило.

Заслухавши думку захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив про її задоволення, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши та оцінивши доводи, зазначені апелянтом, суд вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, перевіркою постанови суду першої інстанції на відповідність зазначеним вимогам закону встановлено, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР за, що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, карткою обліку адміністративного правопорушення, актом огляду на стан сп`яніння, відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції.

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягне за собою адміністративну відповідальність.

Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Апеляційний суд вважає, що на вимогу працівників поліції ОСОБА_1 беззастережно мав виконати їх законну вимогу і пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки таке прямо передбачено п. 2.5 ПДР України та абз. 3 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух».

Відмова від проходження огляду на стан сп`яніння свідчить про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що належних та допустимих доказів того, що Дзюсь керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР, а також, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 є незаконним та безпідставним, оскільки не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. є необґрунтованими, з огляд на наступне.

Згідно дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери працівників поліції вбачається, що працівники патрульної поліції прибули на виклик щодо неправомірних дій ОСОБА_1 , а саме: керування транспортним засобом у стані сп`яніння. В гаражному приміщенні, біля автомобіля білого кольору д.н.з. НОМЕР_2 працівники поліції виявили ОСОБА_1 , який перебував в стані сп`яніння, зокрема: порушення координації та мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Працівники поліції попросили у ОСОБА_1 пред`явити документи, що посвідчують особу, однак, ОСОБА_1 поводив себе агресивно, вживав нецензурну лексику. Працівники поліції попередили ОСОБА_1 , що у разі непред'ялення документів, його буде затримано в порядку передбаченому законом, після чого, останнього було затримано та доставлено до відділення поліції. Прибувши до відділення поліції, працівники поліції, згідно вимог чинного законодавства, запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру або у лікаря-накрлога, на що останній відмовився. Після чого, працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , про те, що відносно його буде складено протокол відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 повідомив, що потребує послуг адвоката, після чого, працівник поліції зателефонував на гарячу лінію в центр надання правової допомоги. В подальшому, працівником поліції ОСОБА_1 в присутності його дружини зачитано протокол затримання та протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, від підпису останній відмовився.

Апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції будь-яких порушень, оскільки працівники поліції діяли згідно вимог чинного законодавства, складений адміністративний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та є доказом у розумінні ст. 251 КУпАП.

Крім цього, матеріали справи містять пояснення ОСОБА_2 про те, що 20.09.2025 року була свідком того, що за адресою: вул. Вербицького, 11, водій автомобіля Mitsubishi Lance, д.н.з НОМЕР_2 іздив в неадекватному стані, здійснював агрессивну манеру їзди, намагався здійснити наїзд на її автомобіль.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що працівниками поліції грубо порушено процедуру огляду на стан сп`яніння, що свідчить про недійсність такого огляду та відсутність підстав для притягнення водія до адміністративної відповідальності, а також що працівниками поліції ОСОБА_1 не було роз`яснено його права та обов`язки, суть обвинувачення та наслідки складання протоколу, спростовуються дослідженим в судовому засіданні відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції, оскільки огляд на стан сп`яніння працівниками поліції проводився згідно вимог чинного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення зачитано ОСОБА_1 в присутності його дружини.

Також, в матеріалах справи наявне направлення ОСОБА_1 на огляд в заклад охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, де зазначено, які у останнього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, однак від такого огляду водій відмовився.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом порушено право на захист ОСОБА_1 , оскільки проігноровано клопотання про перенесення розгляду справи, яке подано завчасно, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки клопотання про перенесення розгляду справи зареєстровано в канцелярії 20.10.2025 та передано судді після прийнятого рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП захисником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Разом з тим, апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, які повністю узгоджуються між собою.

Враховуючи наведене, постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для закриття провадження по справі, у зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Харченка С.В. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 20 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Дрига