Справа № 943/1044/25 Головуючий у 1 інстанції: Журибіда Б. М.
Провадження № 33/811/1717/25 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Белени А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою захисника адвоката Скоробогатого М.В. на постанову судді Буського районного суду Львівської області від 24 жовтня 2025 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Буського районного суду Львівської області від 24 жовтня 2025 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн 60 коп. судового збору.

Згідно з постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 10.06.2025 року о 02.55 год в с. Соколя по вул. Лесі Українки, 10, Золочівського району Львівської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ 21093, н/з НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія, на місці зупинки тарнспортного засобу, з застосуванням приладу Драгер, результат продування такого 2,00 % проміле, чим порушив п. 2.9 а ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді, захисник адвокат Скоробогатий М.В. подав апеляційну скаргу, у якій просить постанову суду щодо ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник покликається на те, що постанова судді прийнята за неповного з`ясування обставин справи, а також неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апелянт зауважує, що усі доводи суду про винуватість ОСОБА_1 побудовані виключно на його висловлюваннях, які він давав працівниками поліції, не будучи попередженим про право мовчати та не давати показань проти себе.

Також звертає увагу, що на відеозаписі, долученому до протоколу, не відображено моменту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а запис починається з моменту, коли працівники поліції підійшли до автомобіля, у якому перебував ОСОБА_1 та не попередивши останнього про право не свідчити проти себе, почали з`ясовувати у ОСОБА_1 , де він був і куди направляється.

А відтак, апелянт вважає, щодо докази у справі здобуті з грубим порушенням законодавства, права на захист, права свободи від самовикриття та презумпції невинуватості.

На думку захисника підпис ОСОБА_1 в акті огляду не свідчить про його згоду з результатом.

Зауважує неточності у акті огляду, а також у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вважає, що наявність направлення в матеріалах справи суперечить діям працівників поліції, оскільки може свідчити про відмову і незгоду з результатом огляду.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Скоробогатий М.В. 15.12.2025 у судове засідання не прибули. Від захисника Скоробогатого М.В. на адресу апеляційного суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його зайнятістю в іншому судовому засіданні.

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що у попереднє судове засідання, призначене на 28.11.2025 ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Скоробогатий М.В. також не прибули. Від адвоката Скоробогатого М.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, при цьому жодних підтверджуючих документів суду не надав. Щодо ОСОБА_1 захисник повідомив, що останній перебуває у зоні бойових дій та не зможе взяти участь у судовому засіданні апеляційного суду.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, яка ратифікована Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адмінправопорушення, у якій вона є стороною.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992).

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини та з огляду на положення Конвенції щодо обов`язку сторони цікавитися рухом справи, розгляд апеляційної без участі ОСОБА_1 та його захисника не є порушенням права особи на доступ до правосуддя.

Враховуючи наведене, з метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання, та враховуючи вимоги ч. 6 ст. 294 КУпАП апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 та його захисника.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 357135 від 10.06.2025 (а.с. 1), ОСОБА_1 керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія проводився із застосуванням спеціального технічного приладу, результат огляду 2,00 ‰.

На переконання апеляційного суду, складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, у такому містяться вся необхідна інформація.

Викладені в протоколі обставини підтверджуються даними акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5), огляд ОСОБА_1 проводився у зв`язку із виявленими ознаками алкогольного спяніння. Проба проведеного за допомогою приладу «Drager» огляду показала позитивний результат 2,00 ‰, що також стверджується роздруківкою приладу (а.с.3).

Твердження апелянта про те, що відсутність підпису ОСОБА_1 може свідчити про незгоду ОСОБА_1 з результатами огляду є безпідставними, оскільки як вбачається з відеозапису з нагрудних камер поліцейських ОСОБА_1 погодився на пропозицію поліцейських водію пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупиники або в медичному закладі, оскільки у них виникла підозра, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Водій пройшов такий огляд на місці зупиники тарнспортного засобу, продув алкотестер Драгер. На 7,53 хв зафіксовано результат продування такого 2,00 % проміле. Після продування алкотестера, працівник поліції запропонував пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, на 7,55 хв, на що водій відповів «..для чого?..», що суд розцінює як згоду з результатом продкування приладу Драгер.

Після проходження огляду ОСОБА_1 підписав роздруківку приладу «Драгер».

Доводи апеляційної скарги про те, що на відеозаписі не зафіксовано факту керування не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються наявним у матеріалах справи відеозаписом, який починається з розмови водія з поліцейськими. Останій сидить на водійському сидінні, на запитання куди їдете в комендантську годину, водій не заперечив керування ним автомобілем, та зазначив, що йому залишилось два метри до будинку проїхати, що підтверджує факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

Апеляційним судом перевірено доводи захисника стосовно того, що особі не було роз`яснено права, передбачені ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення та ст. 63 Конституції України. Однак такі твердження спростовуються матеріалами справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що при його складанні особі було роз`яснено права, передбачені законом, про що міститься відповідна відмітка. Додатково, перед початком судового розгляду справи, судом було роз`яснено особі її права та обов`язки, у тому числі право не свідчити проти себе та близьких родичів (ст. 63 Конституції України), а також інші права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Таким чином, доводи захисника щодо порушення права на захист не знайшли підтвердження. Особа була належним чином повідомлена про свої процесуальні права та мала реальну можливість ними скористатися. Порушень вимог Конституції України та КУпАП у цій частині судом не встановлено.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що з долученого до матеріалів справи відеозапису, вбачається, що на такому зафіксовано в повному обсязі обставини, що підлягають з`ясуванню та дають можливість встановити в діях ОСОБА_1 наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що номер тесту «530», зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення відрізняється від номера у роздруківці з приладу Драгер «503», апеляційний суд до уваги не бере, оскільки, на думку суду, має місце звичайна описка, враховуючи те, що результат огляду також зафіксовано на боді камеру поліцейського, а відтак сумніватися у правильності результату огляду у апеляційного суду немає.

Апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього матеріали справи не містять.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Наведеними письмовими доказами, достовірність яких в апеляційного суду не викликає сумнівів, в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі яких суддею відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП всебічно і повно з`ясовано всі обставини справи.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Скоробогатого Миколи Вікторовича залишити без задоволення.

Постанову судді Буського районного суду Львівської області від 24 жовтня 2025 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА