КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року м. Київ

Унікальний номер справи № 759/20072/25

Суддя в суді першої інстанції: Кравець В.М.

Провадження № 33/824/5729/2025

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Левенця Б.Б., за участю секретаря судового засідання Марченка М.С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2025 року визнано ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) грн.Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Визнано ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) грн.Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн. (а.с. 21-22).

Не погодившись з вказаною постановою, 31 жовтня 2025 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Заболотня В.С. подала до суду апеляційну скаргу, в якій просила оскаржувану постанову скасувати в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а провадження у справі в цій частині закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 26-32).

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, при цьому, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, суперечать доказам, які знаходяться в матеріалах справи.

Протокол про адміністративне правопорушення № 434110 від 25.08.2025 року має невідповідність вимогам закону, зокрема ст. 256 КУпАП. Викладена в протоколі суть правопорушення не свідчить про наявність вини ОСОБА_1 в дорожній транспортній пригоді, що виникла, а також в адміністративній справі відсутні докази наявності вини.

Звертала увагу, що ДТП виникла не внаслідок порушення ПДР ОСОБА_1 , а саме внаслідок грубого порушення ПДР з боку ОСОБА_2 , оскільки останній здійснив наїзд на автомобіль Audi F4, д.н.з. НОМЕР_2 , та зупинився у результаті ДТП, про що зазначають і працівники поліції.

Разом з тим, ОСОБА_2 в судовому засіданні, яке відбулося 22.10.2025 року частково визнав свою вину у ДТП, що відбулось 25.08.2025 та підтвердив, що не скористався стоп сигналом, а його гальмування відбулось вже після зіткнення з автомобілем, що рухався попереду.

В даному випадку ОСОБА_3 зробила все можливе щоб відвернути зіткнення автомобілів, натомість водій ОСОБА_2 здійснив дії, що призвели до ДТП, неправильно обрав та розціни в безпечну дистанцію, та як наслідок створив аварійну ситуацію, яка була неминучою для ОСОБА_1 .

Вказувала, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази або заміри, що підтверджували, з якою саме дистанцією рухалась ОСОБА_3 відносно транспортного засобу ОСОБА_4 , що об`єктивно унеможливлює точну оцінку ситуації та ставить під сумнів обґрунтованість висновку у протоколі.

Також, звертала увагу, що в протоколі не зазначено точної адреси місця події, вказано лише місто та назву шосе, хоча для кваліфікації ДТП за ст. 124 КУпАП необхідно обов`язково встановити точне місце події для визначення дорожньої обстановки, встановлення наявності дорожніх знаків, розмітки, підтвердження можливості руху на певній швидкості, встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями водія та наслідками.

Зазначала, що ані протокол про адміністративне правопорушення, ані схема місця ДТП, складені представником патрульної поліції не містять відомостей про швидкість руху ТЗ ОСОБА_1 , чи технічну можливість уникнути зіткнення, даних про гальмівний шлях, напрямки маневрів або інші параметри, що дозволяли б визначити характер дій водія.

Відтак, схема ДТП та протокол поліції є формальними документами, що не підтверджують порушення пунктів 12.1 і 13.3 ПДР, а лише фіксують факт ДТП без доведення вини особи.

При цьому, судом першої інстанції не біло витребувано додаткових матеріалів для встановлення наявності чи відсутності вини ОСОБА_1 (а.с. 26-32).

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Заболотня В.С. підтримала скаргу і просила її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, були сповіщені належним чином про що у справі є докази.

Апелянт ОСОБА_1 була сповіщена повідомленням її захисника - адвоката Заболотньої В.С. Належне повідомлення апелянта ОСОБА_1 її захисник - адвокат Заболотня В.С. підтвердила в судовому засіданні про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання. Інший часник дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 був сповіщений встановленим порядком, повідомлення повернулось із відмітками працівників пошти про відсутність адресата, за зазначеною ним адресою, заяви про зміну адреси місця проживання (перебування) від вказаної особи до суду не надходили (а.с. 42-49).

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У справі GORYACHYY v. Ukraine (№ 43925/18 рішення в цій справі ухвалене Комітетом 24 лютого 2022 року, оприлюднене 15 вересня 2022 року та є остаточним), ЄСПЛ зауважив, що згідно з національним законодавством апеляційний суд мав обов`язок повідомити заявника про майбутню апеляцію та запропонувати йому викласти свої доводи. На відміну від багатьох інших справ, розглянутих ЄСПЛ, де у відповідних матеріалах не було доказів того, що належна кореспонденція була надіслана заявникам (див., наприклад, «Стрижак проти України», № 72269/01, § 39, 8 листопада 2005 року; Hudakova and Others v. Slovakia, №23083/05, §§ 30-32, 27 квітня 2010 року; і ОСОБА_5 та інші, згадане вище, §§ 36 і 43), у цій справі докази, надані сторонами, показали, що 4 квітня 2016 року апеляційний суд справді надіслав заявнику рекомендованим листом повідомлення про апеляційну скаргу відповідача. Отже, виявляється, що національний суд належним чином дотримався вимоги, встановленої національним процесуальним законодавством.

ЄСПЛ також зазначив, що хоча загальна концепція справедливого судового розгляду та фундаментальний принцип змагальності провадження вимагають, щоб судові документи були належним чином вручені учаснику судового процесу, стаття 6 Конвенції не заходить так далеко, щоб зобов`язувати національні органи влади забезпечити бездоганне функціонування поштової системи (див., наприклад, згадане вище рішення у справі Лазаренко та інші, § 37, і, у контексті статті 8 Конвенції, Foley v. the United Kingdom (dec.), № 39197/98, вересня 2001 року).

Інакше кажучи, органи влади можуть бути притягнуті до відповідальності лише за ненадіслання відповідних документів заявнику. Той факт, що заявник не отримав кореспонденцію, надіслану йому апеляційним судом, сам по собі недостатній для того, щоб стати аргументованою підставою для заяви заявника про те, що його права за пунктом 1 статті 6 Конвенції були порушені (див. Yeremeyev v. Ukraine, (dec.) [Committee], № 64766/12, §§ 31 і 32, 26 березня року, та Sydorenko v. Ukraine (dec.) [Committee], №73193/12, § 32, 18 лютого 2021 року).

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04).

За змістом ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання прокурора, особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 434110 від 25.08.2025, 25.08.2025 о 17:45, м. Київ, Житомирське шосе в напрямку м. Києва, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_3 , не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималася безпечної дистанції та здійснила зіткнення з транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_4 , який зупинився внаслідок ДТП, після чого здійснила зіткнення з транспортним засобом марки «Renault T430», д.н.з. НОМЕР_5 , з напівпричепом марки «Kaessbohrer Maxima», д.н.з. НОМЕР_6 . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила вимоги п. п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП (а.с. 1).

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 434110 від 25.08.2025 підписаний ОСОБА_1 та в графі Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення зазначено «не згодна з тим, що порушила ПДР, оскільки оминала екстрену ситуацію, а саме ДТП, яке сталося на моїх очах».

Додатками до протоколу є схема ДТП та письмові пояснення учасників ДТП (а.с. 3, 4, 5, 6, 7).

Згідно п. 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

За положеннями 13.1 ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

За визначенням термінів у п.1.10 ПДР:

- "безпечна дистанція" - відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру;

- "безпечна швидкість" - швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах.

Згідно ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року

Долучена до протоколу схема місця ДТП відповідає вимогам розділу IX наказу МВС від 07 листопада 2015 № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі - Інструкція).

Схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, поясненнями обох водіїв, підтверджується, що 25.08.2025, шосе Житомирське в напрямку Києва, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі названих вище транспортних засобів.

Будь-яких невідповідностей протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 вимогам ст. 256 КУпАП судом не встановлено.

Враховуючи достатність матеріалів, які надають можливість з усією повнотою встановити дійсні обставини дорожньо-транспортної пригоди, апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 вимог п. п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху Українине дотрималась, що призвело до зіткнення автомобілів.

Обрана ОСОБА_1 дистанція не виявилася безпечною, як і швидкість, адже з наявних в матеріалах справи доказів та пояснень самої ОСОБА_1 випливає, що остання не змогла контролювати рух транспортного засобу задля уникнення зіткнення з транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_4 , та транспортним засобом марки «Renault T430», д.н.з. НОМЕР_5 , з напівпричепом марки «Kaessbohrer Maxima», д.н.з. НОМЕР_6 .

Об`єктивних доводів, які б спростовували висновок суду, а також відповідних додаткових доказів у скарзі не наведено і до апеляційного суду не надано, а тому висновок судді районного суду у постанові про те, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, є правильним.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що водій ОСОБА_2 , чий автомобіль перебував попереду, вчинив дії, що містять в собі склад порушення ПДР, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки наявність вини водія ОСОБА_2 не спростовує наявності вини водія ОСОБА_1 у вчиненні вказаної ДТП.

Отже, відсутні підстави для скасування постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2025 року в частині визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя _________________ Б.Б. Левенець