№ 3/756/4528/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 жовтня 2025 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Дев`ятко В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 423354 14 серпня 2025 року, близько 20 год. 57 хв., ОСОБА_1 , повторно протягом року, керував автомобілем марки «Volkswagen», моделі «Amarok», номерний знак НОМЕР_1 , по просп. Володимира Івасюка, 19, що у м. Києві, будучи позбавленим права керування таким транспортним засобом.

ОСОБА_1 до суду з`явився, вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та повідомив, що автомобілем марки «Volkswagen», моделі «Amarok», номерний знак НОМЕР_1 , по просп. Володимира Івасюка, 19, що у м. Києві не керував, за кермом була його знайома, у цей час він перебував на передньому сидінні.

Окрім цього, до суду з`явився представник ОСОБА_1 - адвокат Гайдай Р.П. та пояснив, що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП є безпідставним та передчасним, оскільки відсутня обов`язкова кваліфікуюча ознака - повторність правопорушення протягом року. Зазначив, що відповідно до диспозиції частини п`ятої статті 126 КУпАП відповідальність настає виключно у випадку, якщо особу вже було притягнуто до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення, і така постанова набрала законної сили.

На підставі вказаного, представник ОСОБА_1 - адвокат Гайдай Р.П. просив суд закрити провадження по справі, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та відсутністю обов`язкової кваліфікуючої ознаки.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Гайдай Р.П., пояснення ОСОБА_1 , дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суд вважає, що дана справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КпАП України.

Правилами статей 245, 251, 252, 280 КпАП України передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. До цих ознак належать: об`єкт; об`єктивна сторона; суб`єкт; суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення становить пов`язаний з його вчиненням психічний стан особи. До ознак, які характеризують суб`єктивну сторону, належать вина, мотив і мета вчинення правопорушення.

Так, диспозицією ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Разом із тим, суд звертає увагу, що частина п`ята статті 126 КУпАП України передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого частинами четвертою або третьою цієї статті. Тобто, для кваліфікації дій особи за ч. 5 ст. 126 КУпАП обов`язковою ознакою складу є наявність факту попереднього притягнення її до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення, яке набрало законної сили.

Однак, як убачається з наданих матеріалів справи, постановами Київського апеляційного суду від 25 листопада 2024 року та від 19 лютого 2025 року судові рішення Деснянського районного суду м. Києва, якими ОСОБА_1 визнавали винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, скасовано, а провадження у справах закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 протягом року був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення, передбачене частинами третьою чи четвертою статті 126 КУпАП. Відповідно, застосування до нього кваліфікації за частиною п`ятою статті 126 КУпАП є юридично необґрунтованим, оскільки не виконано обов`язкову умову - повторність правопорушення протягом року

Між тим, окрім відомостей, що наведені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 423354 від 14.08.2025, суду надано цифровий носій інформації із відеозаписом, жодних доказів, які би свідчили, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом не надано.

З відеозапису, який був досліджений у судовому засіданні, убачається, що здійснюється запис подій на вулиці. Свідки подій відсутні, що свідчить про відсутність записів у графі «свідки» в протоколі про адміністративне правопорушення. Тож, наданий відеозапис не містить обставин подій, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення.

Слід зауважити, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не є доказом, а лише відомості, які зазначені в ньому, які мають бути оцінені із урахуванням інших наданих доказів. При цьому, відомості, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення спростовуються як поясненнями ОСОБА_1 , так і відеозаписом з нагрудних камер патрульної поліції.

Так, суд враховує положення ст. 6 Конвенції про захист людини і основоположних свобод, а також беручи до уваги висновки ЄСПЛ у справах «Малофаєва проти Росії», рішення від 30.05.2013р., та «Карелін проти Росії», рішення від 20.09.2016р., ЄСПЛ серед іншого зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготовитися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Крім того, згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

На обґрунтування провини ОСОБА_1 суду не надано жодних об`єктивних доказів, які б дозволяли на підставі ст. 252 КпАП України зробити висновок про доведеність факту вчинення ним інкримінованого правопорушення, передбаченого саме ч. 5 ст. 126 КпАП України.

Відповідно до ст. 284 КпАП України, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КпАП України; 3) закриття справи.

Положенням п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 5 ст. 126 КпАП України, а отже, приходить до висновку щодо необхідності закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України.

З огляду на закриття провадження у справі, судовий збір в порядку ст. 40-1 КпАП України стягненню не підлягає.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтями 126, 251, 256, п. 1 ст. 247, 283-286 КпАП України, суд

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КпАП України стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.В. Дев`ятко