Справа № 298/1441/25
Номер провадження 3/298/919/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року с-ще Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Зизич В.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи, які надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця м.Ужгород, Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, старшого майстра групи ремонту та обслуговування інженерних технічних засобів хорони державного кордону відділення інженерної підтримки НОМЕР_1 прикордонного загону, інспектора прикордонної служби вищої категорії начальника 1 групи інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » військове звання старший сержант, одружений, за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ЗхРУ №014208 від 27 жовтня 2025 року, ОСОБА_1 о 23.30 16.10.25 під час виконання наказу на охорону Державного кордону України у прикордонному наряді молодший п/н «Прикордонний патруль» на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » із завданням несення служби в межах п/зн 86-87, порушив правила несення прикордонної служби, а саме: не вжив заходів щодо виявлення ознак подолання контролюючих засобів порушниками державного кордону, що призвело до невчасного реагування на порушення державного кордону України двома громадянами України о 23.30 16.10.2025 на напрямку 86-87 п/зн, чим порушив вимоги статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України; абзацу 1, 6, 12 підпункту 9 пункту 5 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом МВС України від 19 жовтня 2015 за №1391/27836, отже здійснив вказані дії в умовах воєнного стану, тобто вчинив військове адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-18 КУпАП.

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 не погодився з складеним відносно нього протоколом. Пояснив, що він заступив у прикордонний наряд «Прикордонний патруль», старший наряду був ОСОБА_2 . На виконання наказу здійснювали патрулювання, участком протяжністю 6 км, йшов дощ, було дуже важко йти, в наряді їх було 2 людей. Повідомив, що ними були вжиті всі заходи щоб не було прориву. Вони багато ходили, клали пастки, були сліди звірів, є такі участки, де сітка ржава, її навіть не потрібно проривати. Стосовно прориву йому не було відомо. Через декілька днів його викликали в м.Чоп і повідомили, що був прорив. Як саме і де йому не відомо. На час несення наряду в них не було ні дрона, ні собаки, ні тепловізора. Ствердив, що за час проходження служби в Державній прикордонній службі ніколи жодних порушень не вчиняв, службу несе добросовісно.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши протокол у справі про адміністративне правопорушення та приєднані до нього матеріали, суддя приходить наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст.280 КУпАП регламентовано, що суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно до вимог ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Відповідно до положень КУпАП склад правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Вина є одним із елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

За змістом вказаних вище нормативно-правових актів провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, з дотриманням прав та свобод осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.172-18 КУпАП порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинені в умовах особливого періоду, - тягнуть за собою накладення штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Диспозиція ч.2 ст.172-18 КУпАП має бланкетний характер та відсилає до підзаконних нормативно-правових актів, що передбачають порядок несення служби прикордонними нарядами.

Згідно протоколу у вину ОСОБА_1 ставиться порушення абзацу 1, 6, 12 п.п.9 п.5 розділу II «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України».

Водночас, в даній справі не встановлено обставин, які б безумовно підтверджували те, що ОСОБА_1 порушив правила несення прикордонної служби, покладені на нього обов`язки належним чином не виконував. Залишається незрозумілим питання, якими саме діями ОСОБА_1 порушив вимоги Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, які конкретні дії мав би вчинити ОСОБА_1 під час несення військової служби з метою попередження та виявлення вчиненого правопорушення, однак їх не вчинив або ж вчинив інші дії, які б свідчили про неналежне виконання ним службових обов`язків. Неможливо встановити наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями чи бездіяльністю ОСОБА_1 з наслідками, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Інкримінуючи ОСОБА_1 вчинення правопорушення за ч.2 ст.172-18 КУпАП, уповноважена на складання протоколу посадова особа зазначила, що ОСОБА_1 не вжив заходів щодо виявлення ознак подалання контролюючих засобів порушниками державного кордону, що призвело до невчасного реагування на порушення державного кордону України двома громадянами України о 23.30 16.10.2025 на напрямку 86-87 п/зн. Разом з цим, належних доказів вказаному матеріали справи не містять.

З пояснень ОСОБА_1 встановлено, що він разом з ОСОБА_3 несли службу в прикордонному наряді "Прикордонний патруль". На виконання поставленого наказу здійснювали патрулювання прилеглою місцевістю. У своїх поясненнях ОСОБА_1 звернув увагу, що йому не було відомо про прорив двома громадянами України.

Враховуючи протяжність ділянки патрулювання, що становить близько 6 км, про що вказав ОСОБА_1 в суді, склад наряду - двоє людей, спосіб несення служби - патрулювання, темну пору доби, лісисту місцевість, суд вважає спроможними доводи, що ОСОБА_1 не мав технічної змоги виявити порушення державного кордону та був позбавлений можливості затримати порушників кордону.

Окрім того, у матеріалах справи відсутні й докази, які б підтвердили факт виявлення слідів двох осіб на контрольно-слідовій смузі та пролазу в загороджувальному паркані в межах 86-87 прикордонного знаку та ймовірно порушення державного кордону, зокрема такі, як: схема місця вчинення правопорушення, фотофіксація слідів на місці вчинення правопорушення.

Приєднані до протоколу докази породжують сумніви у достовірності наведених у них даних, не визнаються достатніми для висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП.

У матеріалах справи відсутні належні докази у підтвердження тому, що ОСОБА_1 своїми умисними діями нехтував виконанням поставлених йому наказів на охорону державного кордону, чи не виконував їх, або виконував неналежним чином.

Так, з пояснень ОСОБА_1 судом встановлено, що всі отримані накази на охорону державного кордону, перебуваючи у прикордонному наряді «Прикордонний патруль», ОСОБА_1 виконував належним чином.

Судом також звертається увага на те, що ділянка визначена для патрулювання ОСОБА_1 це межі з 86 по 87 прикордонні знаки. Останній знаходився в межах визначених йому для патрулювання прикордонних знаків. Маршрут руху не змінював. Протилежного матеріали справи не містять.

Крім цього, судом зауважується, що за даними оперативного відділення Управління прикордонної поліції та поліції у справах іноземців Собранце, поблизу н.п.Уліч 86-87 п/зн затримано двох осіб - громадян України 16.10.2025 о 19.00 год., про що о 19.14 год. цього ж дня повідомлено українську сторону. При цьому, ОСОБА_4 виконував наказ на охорону дежавного кордону в період з 20.00 год. 16.10.2025 по 02.00 год. 17.10.2025.

Додані до протоколу про адміністративне правопорушення письмові матеріали не містять належної інформації про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні.

Встановленні в ході розгляду обставини, на думку суду, не свідчать про те, що прикордонний наряд, до складу якого входив ОСОБА_1 свої обов`язки по охороні державного кордону виконував неякісно, що він не виявляв та не припиняв адміністративні правопорушення.

При цьому, суд враховує протяжність ділянки державного кордону, яку охороняв прикордонний патруль, яка становить біля 1500 м, та те, що невідомі особи вчинили незаконний перетин Державного кордону України в темну пору доби.

В матеріалах провадження також відсутні дані, що ділянка відповідальності прикордонного патруля освітлювалась та повністю проглядалась.

А тому суд приходить до висновків, що не виявлення ОСОБА_1 своєчасно порушення державного кордону невідомими особами, попередження і припинення вчинення таких дій невідомими особами пояснюється об`єктивними обставинами та відсутністю фізичних можливостей у нього не допустити порушення державного кордону такими особами.

Вказаним підтверджується спроможність того, що ОСОБА_1 не мав змоги виявити порушників через особливості місцевості, темну пору доби, а не через порушення ним дій щодо неякісної організації служби, як про це вказано у протоколі.

Виходячи з вищезазначеного, слід дійти висновку, що органом, що склав протокол не надано беззаперечних та достатніх доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених ч.2 ст.172-18 КУпАП, та яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні правопорушення, викладеного у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.

Водночас, докази, наявні у матеріалах справи, не можуть бути взяті до уваги судом як належні і достатні та свідчити про вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-18 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

При прийнятті судового рішення суд бере до уваги те, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Суд не уповноважений за власною ініціативою збирати докази, на підтвердження обставин, викладених у протоколі.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини наголошує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.

Згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому суд, приймаючи рішення, виходить із встановлених та перевірених у суді доказів.

За таких обставин, з точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, за викладених у протоколі обставин, а тому всі сумніви і припущення стосовно наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення тлумачаться на його користь.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Вищенаведені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що матеріали справи не містять відомостей, які б давали підстави для сумнівів у достовірності наданих ОСОБА_1 пояснень, а тому керуючись принципом презумпції невинуватості, суд при прийнятті судового рішення приймає їх до уваги.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП адміністративного правопорушення, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, можливості збирання додаткових доказів у підтвердження факту скоєння правопорушення вичерпані, а судом вжиті всі передбачені законом заходи для з`ясування обставин, що мали місце за участі ОСОБА_1 , у зв`язку з чим провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-18 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подано апеляційну скаргу до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області.

Суддя Зизич В.В.