Провадження № 3/752/8629/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2025 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Первушина О.С., розглянувши матеріали, що надійшли від Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №633473 від 11.10.2025 року, ОСОБА_1 03.10.2025 року о 12 годині 30 хвилин, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно чоловіка ОСОБА_2 , а саме - словесно ображала, принижувала, внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілого, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_3 свою вину не визнала.

Потерпілий ОСОБА_2 зазначив, що шкода психологічному здоров`ю йому не завдана, обставини, викладені у вказаному протоколі, не ствердив.

Заслухавши особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, потерпілого, вивчивши матеріали справи, надходжу до наступних висновків.

Згідно з ст. 251 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Так, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно ОСОБА_2 .

Крім того, сам потерпілий не ствердив обставини, викладені у протоколі.

Тобто в матеріалах справи відсутні будь-які фактичні дані: покази свідків, технічних приладів та засобів фото- і відео спостереження, інші документи, які б вказували на те, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 ч. 1 Кодексу України про адмінстративні правопорушення.

Частиною третьою статті 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержавних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь обвинуваченої особи.

На підставі викладеного, оскільки суд не наділений повноваженнями відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це призведе до порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом), суд надходить до висновку про необхідність у відповідності до вимог ст. 247 ч. 1 п. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закриття провадження у даній справі, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, беручи до уваги позицію ОСОБА_2 , який не ствердив обставин, викладені у протоколі, та просив закрити провадження відносно ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 283, 284 ч. 1 п. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 - закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.С.Первушина