ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Давній В. П., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та захисника Клим В. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Чернівецького районного суду м. Чернівців від 01 грудня 2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Чернівецького районного суду м. Чернівців від 01 грудня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Згідно постанови районного суду та протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 436176 від 28 серпня 2025 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 27.08.2025 року о 21 год 49 хв., у м. Чернівці по вул. Маланчука, 32Б, керував транспортним засобом «Форд» державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, не природна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння відмовився у лікаря нарколога, що підтверджується висновком ЧОНД № 464 від 27.08.2025 року. Від керування транспортним засобом відсторонений. Чим порушив п. 2.5 Правил Дорожнього руху України і тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На вказану постанову особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі відносно нього на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На переконання апелянта, суд першої інстанції при розгляді даної справи допустив формальне ставлення до її вирішення, з`ясував обставини неповно та не

ЄУНСС: 725/7918/25 Головуючий у І інстанції: Піхало Н. В.

Номер провадження: 33/822/628/25 Головуючий в апеляційній ін-ції : Давній В. П.

всебічно, належним чином не проаналізував наявні в справі матеріали та прийшов до помилкового висновку про його винуватість.

Вважає, що працівниками поліції було порушено вимоги ст.ст. 256, 266 КУпАП, Постанову КМУ № 1103 про Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом МВС та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735.

Зазначає, що вказані в протоколі ознаки наркотичного сп`яніння працівник поліції не встановлював у нього та не проводив відповідну перевірку, не було роз`яснено поліцейським правопорушнику наявність вищевказаних ознак.

На думку апелянта, будь-якої перевірки з метою виявлення ознаки «дуже звужені зіниці, які не реагують на світло», не проводилось. Щодо ознаки неприродня блідість не відповідає дійсності. Щодо ознаки «поведінка, що не відповідає обстановці», не відповідає дійсності, оскільки з моменту зупинки транспортного засобу та до закінчення розгляду справи апелянт поводив себе адекватно, тактовно з повагою до працівників поліції.

Вказує, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.08.2025 року, видане інспектором ОСОБА_2 не є належним та допустимим доказом, оскільки він не отримував його копію. Також неналежним доказом, на думку апелянта, є медична довідка № 464 від 27.08.2025 року видана КНП «Чернівецький обласний наркологічний диспансер» за підписом лікаря ОСОБА_3 , оскільки у ній не зазначено від якого саме огляду та обстеження він відмовився.

Звертає увагу суду на те, що лікар-нарколог запропонував йому для проведення лабораторного дослідження з метою виявлення речовин, що спричинили стан наркотичного сп`яніння, здати зразок біологічного середовища сечу, однак останній не змозі був її надати через його хворобу (цистит), при цьому лікар не запропонував жодної альтернативи - кров, слину, хоча згідно п.п. 12-13 розділу ІІІ Інструкції предметом лабораторного дослідження може бути слина, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, а також кров.

Зазначає, що наявний в матеріалах справи відеозапис є частковим та не відображає всіх подій, що на думку апелянта ставить під сумнів законність та допустимість такого доказу.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисника Клим В. А., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, посилаючись на доводи викладені в ній, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.ст. 245, 278, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону було дотримано районним судом.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, серед іншого, передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння.

У відповідності до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушник в поданій апеляційній скарзі зазначив, що він не визнає вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначена позиція ОСОБА_1 була і в судовому засіданні апеляційного суду.

Не дивлячись на вищевказану позицію, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена наявними у справі письмовими доказами, яким суд першої інстанції дав вірну юридичну оцінку.

Правильність висновку суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 436176 від 28 серпня 2025 року, де викладено обставини вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з якого слідує, що останній відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку (а. с. 1); постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 5587587 від 27.08.2025 року, складеної відносно водія ОСОБА_1 , за ч. 2 ст. 122 КУпАП (а. с. 3); направленням на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану сп`яніння (а. с. 4); відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції (а. с. 9), що здійснювали оформлення та з якого видно, що під час перевірки документів водія ОСОБА_1 у працівника поліції виникла підозра, що останній, перебуває в стані наркотичного сп`яніння по виявленим ознакам, в зв`язку з чим працівник поліції запропонував останньому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у ЧОНД, на що останній погодився, однак вже перебуваючи в медичному закладі від проходження огляду відмовився, зокрема поведінка останнього, дії, які тривали довгий період часу, які свідчили про навмисне затягування часу та не бажання вчиняти будь-яких спрямованих дій на здачу біологічних зразків, була сприйнята працівником поліції, як пасивна відмова, при цьому працівником поліції та медичним працівником, було попереджено водія ОСОБА_1 , що йому виділено для здачі аналізів не більше двох годин.

Всі обставини, які мають значення для даної категорії справи зафіксовані на відеозаписі, у зв`язку з чим апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правової оцінки цього доказу, який є достовірним, належним та допустимим.

А тому доводи апелянта про те, що у працівників поліції не було підстав для направлення його в медичний заклад для огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння, а також, що останній від такого огляду не відмовлявся є необґрунтованими та спростовуються вищевикладеним.

Районним судом досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Крім того, апелянт, в поданій апеляційній скарзі та в судовому засіданні апеляційного суду не заперечував той факт, що він відмовився від проходження огляду у зв`язку із відсутністю у нього позовів до сечовипускання.

Доводи правопорушника про те, що складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції № 1376, є безпідставними, оскільки протокол про адміністративне правопорушення був оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому, зазначено дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, інші відомості, необхідні для вирішення справи, який підписаний особою, яка його склала та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. Зауваження щодо змісту вказаного протоколу відсутні.

Безпідставними, на думку апеляційного суду, є доводи ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції під час складання протоколу, порушено інструкції про порядок освідчення осіб, які керуються транспортними засобами на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Так, з наданих суду матеріалів (відео) вбачається, що працівниками поліції у зв`язку із виявленням підстав вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, останньому було озвучено ознаки сп`яніння, які у нього виявлено, роз`яснено та запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я з метою встановлення його стану. Тобто, вказану інструкцію поліцейським було дотримано, що спростовує вказані твердження апелянта про надумані ознаки сп`яніння.

Також не бере до уваги суд доводи сторони захисту про відсутність підстав у працівників поліції для зупинки транспортного засобу, оскільки вказані доводи є надуманими та спростовуються дослідженими відеозаписами.

Міркування ОСОБА_1 про те, що він був готовий здати кров чи інші біологічні зразки, однак їх ніхто не брав, є його припущенням, при цьому, у відповідності до положень вказаної вище Інструкції предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Також може використовуватись і кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти інші біологічні зразки. Тобто, тільки в силу певних обставин, коли водій без свідомості чи перебуває в важкому стані і у нього неможливо відібрати біологічне середовище (сечу), предметом дослідження можуть бути інші біологічні середовища, в тому числі і кров.

Оскільки ОСОБА_1 перебував у свідомості і впродовж перебування у медичному закладі свідомо не здав біологічне середовище (сечу), вважаю, що висновок про те, що він умисно відмовився від проходження медичного обстеження є вірним.

Разом з цим, апеляційний суд погоджується з тим, що висновок щодо результатів медичного огляду № 464 від 27.08.2025 року, є неналежним доказом, оскільки згідно вимог п. 16 Розд. 3 Інструкції висновок щодо результатів медичного огляду видається на підставі акту огляду, якщо особа погодилась та пройшла такий огляд у закладі охорони здоров`я, однак, оскільки у даній справі поліцейським фіксувалась відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, складення лікарем будь-яких висновків законом не передбачене та такий висновок не може бути допустимим доказом факту відмови особи від огляду на стан наркотичного сп`яніння.

При цьому вищевказані доводи, не спростовують встановлених обставин того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час розгляду справи апеляційним судом апелянт не навів переконливих доводів, які б свідчили про відсутність в його діях, як події, так і складу адміністративного правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 130, 294 КУпАП, Чернівецький апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Чернівецького районного суду м. Чернівців від 01 грудня 2025 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя, головуючий

Чернівецького апеляційного суду В. П. Давній