Номер провадження3/205/3557/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2025 м. Дніпро

Суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра Дахно М.М., дослідивши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

На адресу суду з Відділу поліції №1 Дніпровського районного управління поліції №1 ГУНП в Дніпропетровській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 859169 від 15.07.2025 ОСОБА_1 належним чином не займається вихованням своїх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме 10.07.2025 близько 09:00 залишила своїх дітей без нагляду та догляду за адресою: АДРЕСА_2 , діти знаходились в антисанітарних умовах, були брудні та голодні, були доставлені до ДБМКЛ, так як була загроза їх життю та здоров`ю. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст.184 КУпАП.

До протоколу уповноваженою особою долучено такі матеріали:

-рапорт про реєстрацію вказаного правопорушення,

-фотознімки дітей;

-рапорт інспектора СЮП ВП№1 Дніпровського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про виїзд за адресою: м.Дніпро, вул.Ближня, 33/43, де була виявлена ОСОБА_1 в неадекватному стані разом із дітьми ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ,

-копія пояснення ОСОБА_1 про те, що вона мешкає разом із своїми малолітніми дітьми ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 . 10.07.2025 близько 09:00 вона із дітьми прийшла до свого батька, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , де залишила своїх дітей, та пішла шукати роботу. Згодом працівники поліції їй повідомили про те, що її знайомий ОСОБА_5 викликав поліцію, тому що вона не займається своїми дітьми.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, будучи повідомленою належним чином про час та місце судового розгляду.

В матеріалах справи наявна письмова заява ОСОБА_1 , у якій вона просить у разі її неявки розглянути справу у її відсутності.

Зважаючи на те, що судом вжито вичерпних заходів для повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про дату, час і місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і висловити свою позицію стосовно складеного відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, суд вважає можливим розглянути справу без участі останньої.

Дослідивши обставини справи, суд дійшов таких висновків.

Частиною 1 статті 184 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків вважатиметься не будь-яка дія, а невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які, зокрема, регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Частиною 1 ст.150 СК України передбачено обов`язок батьків виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Частиною 2 вказаної статті встановлено обов`язок батьків

У розумінні положень ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 35 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що особи, винні у порушенні вимог законодавства про охорону дитинства, несуть цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законів України. У разі відмови від надання дитині необхідної медичної допомоги, якщо це загрожує її здоров`ю, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність згідно з законом.

Із протоколу ВАД №859169 вбачається, що ОСОБА_1 належним чином не займається вихованням своїх малолітніх дітей, 10.07.2025 близько 09:00 залишила своїх дітей без нагляду та догляду за адресою: АДРЕСА_2 , діти знаходились в антисанітарних умовах, були брудні та голодні.

Проте у фабулі адміністративного правопорушення не зазначено про порушення ОСОБА_1 свого обов`язку піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний розвиток.

Згідно пояснення ОСОБА_1 , остання залишила своїх малолітніх дітей у свого батька ОСОБА_6 , проте уповноваженою особою під час складання протоколу про адміністративне правопорушення вказаний факт не перевірено, пояснення від ОСОБА_6 не отримано, та не зрозуміло, чи перебували діти під наглядом дідуся на час відсутності ОСОБА_1 , та ким саме залишено дітей без нагляду.

Також встановлено, що до органу поліції за фактом недбалого ставлення до своїх дітей з боку ОСОБА_1 звернувся ОСОБА_7 , проте вказаного свідка уповноваженою особою також не опитано, відомості про неналежне виконання своїх батьківських обов`язків ОСОБА_1 , про які він повідомив органи поліції, не перевірено.

З метою всебічного з`ясування усіх обставин вчинення адміністративного правопорушення судом викликано в судове засідання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , а також особу, що притягається до адміністративної відповідальності, які в судове засідання не з`явились, будучи повідомленими належним чином про час та місце судового розгляду.

Також суд звертає увагу, що згідно рапорту інспектора СЮП ВП№1 Дніпровського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, після приїзду працівників поліції за адресою: АДРЕСА_2 , була виявлена ОСОБА_1 разом із дітьми ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Разом з тим, антисанитарні умови, в яких за протоколом було залишено дітей, уповноваженою особою жодним чином не зафіксовано, як і не зафіксовано факт направлення дітей до закладу охорони здоров`я, не долучено жодних доказів вчинення адміністративного правопорушення (довідок медичних установ, пояснень інших осіб (родичів, сусідів) щодо неналежного виконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків тощо).

Окрім того, із пояснення ОСОБА_1 вбачається, що вона із дітьми мешкає за іншою адресою: АДРЕСА_1 , а у вказаній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , мешкає її батько.

Оцінюючи зазначені докази, суд бере до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Однак, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення і являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи. Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України», п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене, і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 N 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в України та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» вказується, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпції факту. Тобто таких, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

У справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У постанові Верховного суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, була висловлена правова позиція про те, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що наявний в матеріалах справи рапорт працівника поліції за відсутності інших належних та беззаперечних доказів не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень, оскільки працівник поліції є зацікавленою особою при розгляді цієї справи, а тому вказане ставить під сумнів дотримання вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин (постанова Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №524/4668/17).

Враховуючи відсутність у даній справі належних та беззаперечних доказів факту вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , беручи до уваги відсутність у суду права самостйно редагувати фабулу адміністративного правопорушення та відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу, суд дійшов висновку про те, що за таких обставин факт вчинення останньою правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, є недоведеним, що має наслідком закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.33, 38, 40-1, ст.184, 247, 251, 256, 280 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Новокодацький районний суд міста Дніпра.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М.М.Дахно