ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №33/818/1424/25 Доповідач: Люшня А.І.
Категорія: ч.1 ст.172-6 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року Харківський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді Люшні А.І.,

- за участю особи, яку притягнуто

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

- прокурора Мельничук О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкові справу за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м.Харкова від 30 липня 2025 року,-

УСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Також стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн.

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Відповідно до постанови 15 грудня 2022 року ОСОБА_1 була звільнена з посади головного спеціаліста відділу з відновлення технічного супроводження на об`єктах благоустрою Управління комунального господарства та благоустрою Департаменту житлово- комунального господарства Харківської міської ради, будучи суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, а саме 08 лютого 2024 року о 21-23 год., без поважних причин подала щорічну декларацію за 2022 рік, шляхом заповнення відповідної форми на офіційному вебсайті Національного агентства з питань запобігання корупції. Вказані дії містять ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що через перебування за кордоном, сімейні обставини та відсутність стабільного інтернету, не вивчила в повному обсязі вимоги законодавства щодо необхідності подання разом з декларацією при звільненні за період з 01 січня 2022 року по 15 грудня 2022 року і щорічної декларації за 2022 рік. Вказала, що на початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації в Україну разом з родиною та батьками виїхала за кордон. Під час проживання за кордоном у її матері, яка мала онкологічне захворювання, погіршився стан здоров`я, 28 грудня 2023 року її прооперували, а ІНФОРМАЦІЯ_1 вона померла. В період з 06 січня 2024 року по 21 січня 2024 року займалася організацією перевезення тіла матері до України та її похованням. Зазначила, що 30 січня 2024 року дізналася від колеги під час перетину кордону України про необхідність подання щорічної декларації за 2022 рік. Наголосила, що не змогла подати щорічну декларацію за 2022 рік через поганий інтернет на кордоні. Вказала, що після прибуття до Німеччини поїхала в інше місто до доньки, бо тільки в неї є ноутбук, та подала декларацію. Послалася на те, що не мала умислу ухилятися від виконання обов`язку щодо фінансового контролю; строк, який вона пропустила для подання декларації є незначним; раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася; повністю визнала вину у вчиненому адміністративному правопорушенні; щиро розкаялася. Вказала, що суд першої інстанції мав можливість звільнити її від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП, на підставі ст.22 КУпАП, у зв`язку з малозначністю правопорушення.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, доводи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч.1 ст.9 КУпАП України.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому, суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ "Коробов проти України" №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

03 травня 2007 року ОСОБА_1 прийняла присягу посадової особи місцевого самоврядування (а.с.27).

Відповідно до розпорядження Харківського міського голови №38/2к «Про призначення на посаду» з 15 січня 2021 року ОСОБА_1 призначено на посаду головного спеціаліста кошторисно-договірного відділу Управління комунального господарства Департаменту житлово-комунального господарства Харківської міської ради (а.с.25).

Згідно розпорядження Харківського міського голови №2078/2к «Про переведення на іншу посаду до іншого структурного підрозділу» з 01 січня 2022 року ОСОБА_1 переведено на посаду головного спеціаліста відділу з відновлення та технічного супроводження на об`єктах благоустрою Управління комунального господарства та благоустрою Департаменту житлово-комунального господарства та благоустрою Департаменту житлово-комунального господарства ХМР (а.с.26).

З розпорядження Харківського міського голови №1085/2к від 01 грудня 2022 року вбачається, що головного спеціаліста відділу з відновлення та технічного супроводження на об`єктах благоустрою Управління комунального господарства та благоустрою Департаменту житлово-комунального господарства та благоустрою Департаменту житлово-комунального господарства ХМР ОСОБА_1 звільнено з займаної посади з 15 грудня 2022 року за угодою сторін згідно з п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.28).

Абзацом третім ст.7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та законодавства України про працю.

Відповідно до п.п.«в» п. 1 ч. 1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є, зокрема, посадові особами місцевого самоврядування.

Таким чином, ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закон України «Про запобігання корупції».

Згідно з абз.16 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єкти декларування особи, зазначені у п.1, п.п.«а», «в», «г» п.2, п.4 ч.1 ст. 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларації відповідно до цього Закону.

Частиною першою ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до п.2 ч.2 розділу II Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 23.07.2021 № 449/21, декларація при звільненні - декларація, яка подається відповідно до абзацу першого частини другої статті 45 Закону - не пізніше 30 календарних днів з дня припинення діяльності. Така декларація подається за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності. Під раніше поданими деклараціями розуміються декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, крім декларації кандидата на посаду. Декларація при звільненні не подається у таких випадках: особа, яка припинила здійснення діяльності на одній посаді, продовжує здійснювати діяльність на іншій посаді; особа, яка припинила здійснення діяльності, упродовж 30 календарних днів з дня припинення діяльності знову розпочала здійснення діяльності.

Підпунктом першим п.1 Закону України «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни» встановлено, що фізичні особи, фізичні особи - підприємці, юридичні особи, крім тих, які наділені бюджетними повноваженнями згідно із законодавством, подають облікові, фінансові, бухгалтерські, розрахункові, аудиторські звіти та будь-які інші документи, подання яких вимагається відповідно до норм чинного законодавства в документальній та/або в електронній формі, протягом трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану або стану війни за весь період неподання звітності чи обов`язку подати документи.

Враховуючи викладене, у період дії воєнного стану або стану війни в осіб, зазначених у п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», немає обов`язку, передбаченого ст.45 цього Закону, щодо подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Проте Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», який набрав чинності 12 жовтня 2023 року, зазначений обов`язок поновлено.

Зокрема, згідно з її п.п.2-7 р. XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів У країни про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 подала шляхом заповнення відповідної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції: щорічну декларацію за 2022 рік - 08 лютого 2024 року о 21-23 год.

Враховуючи вимоги п.п.2-7 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 повинна була подати щорічну декларацію за 2022 рік не пізніше 31 січня 2024 року, а подала через 8 днів 08 лютого 2024 року, тобто несвоєчасно.

Приписами ч.1 ст.172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» вих. №223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року, під поважними причинами розуміється неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Згідно повідомлень Державної прикордонної служби України 24 березня 2022 року ОСОБА_1 разом з батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виїхала за межі території України (а.с.150-152).

За повідомленням «Центру лікування захворювань підшлункової залози в м.Есслінген» ОСОБА_4 госпіталізована 20 грудня 2023 року, прооперована 28 грудня 2023 року та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.141-143).

З довідки Генерального консульства України №61222/17-500-05 вих. та свідоцтва про похованнявбачається, що з 06 січня 2024 року по 21 січня 2024 року ОСОБА_1 займалася організацією перевезення тіла матері з Німеччини до України та її похованням (а.с.148, 149).

За повідомленням Державної прикордонної служби України ОСОБА_1 перетнула державний кордон та виїхала з території України - 30 січня 2024 року о 02-24 год. (а.с.150).

Даних про те, що електронна комунікаційна мережа «мобільний інтернет», на адміністративно-територіальній одиниці, де розташований контрольно пропускний пункт «Шегині», функціонувала належним чином, матеріали справи не містять та уповноваженим органом на складання протоколу про адміністративне правопорушення не надано.

Таким чином, даних про роботу електронної комунікаційної мережи «мобільний інтернет» немає.

Доводи апеляційної скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про неналежне функціонування мобільного інтернету поза розумним сумнівом, не спростовано.

Навпаки стороною захисту надані дані про послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» за період з 11 жовтня 2023 року по 09 лютого 2024 року на підтвердження вжиття ОСОБА_1 всіх залежних від неї заходів для подання на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції «щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік», здійснити які не приставилося можливим з незалежних від останньої причин, які суд визнає поважними.

Крім того, 31 січня 2024 року доступ до персонального кабінету у Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування було обмежено через збій у роботі, викликаний зупинкою бази даних логів суб`єктів декларування.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 несвоєчасно подала щорічну декларацію з причин, які суд визнає поважними.

Таким чином, відсутній факт несвоєчасного подання без поважних причин ОСОБА_1 щорічної декларації, оскільки саме наявність поважних причин перебування за кордоном, сімейні обставини та відсутність стабільного мобільного інтернету стало причиною такої несвоєчасної подачі декларації.

До висновку про поважність причин пропуску строку на подання щорічної декларації суд приходить не тільки на підставі вищевказаних об`єктивних даних, але і враховуючи відсутність даних про неподання чи несвоєчасне подання ОСОБА_1 під час її попередньої трудової діяльності на зазначеній вище посаді в Харківській міській раді декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та повідомлень про суттєві зміни у майновому стані.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи прокурора про те, що початком строку подання щорічної декларації було 12 жовтня 2023 року та ОСОБА_1 мала можливість подати декларацію до перетину кордону, є невмотивованими, оскільки визначальною є кінцева дата подання декларації, а не початкова.

Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі №754/14683/14-к.

За таких обставин, підстав вважати доведеним поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, не має.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м.Харкова від 30 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду А.І. Люшня