Справа №587/4310/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Вортоломей І. Г.
Номер провадження 33/816/690/25 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,за участю секретаря судового засідання Кислої Ю.М. та захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Стегнія А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми, в режимі відео-конференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Стегнія А.М. на постанову Сумського районного суду Сумської області від 17 березня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот) грн 60 коп, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 17 березня 2025 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік за те, що він 15 листопада 2024 року о 20 год. 01 хв. в с. Склярівка, дорога С191513 Софіївка-Склярівка 1 км керував автомобілем Citroen C5, номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Алкотестер Драгер 6820, результат огляду становить 0,70 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Стегній А.М. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Сумського районного суду Сумської області від 17 березня 2025 року, як незаконну, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що з відеозапису вбачається, що зупинка транспортного засобу була незаконною.

Зазначав, що не були залучені свідки, а докази, які маються в матеріалах справи не засвідчені електронним підписом, не зазначено відповідальну особу, яка записувала відео-файли на диск, поліцейськими не були роз`яснені права.

Вказував, що долучений до матеріалів справи відеозапис є недопустимим доказом, оскільки в порушення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані у не автоматичному режимі №1395 даний відеозапис не оформлений у протоколі належним чином, як доказ, оскільки у ньому не вказано жодних відомостей про технічний засіб, яким здійснювалося фіксування та ким саме із присутніх на місці події поліцейських.

Крім цього, відеозапис не оформлений належним чином, як електронний доказ. На відеозаписі відсутній цифровий підпис як їх автора, так і особи, уповноваженої на виготовлення даних копій. Отже, наданий суду відеозапис з камери поліцейського не є допустим доказом.

Звертав увагу, що на неналежність відеозапису, як доказу, вказує й той факт, що даний запис не відтворює повністю обставин справи, що відбулися від початку складання протоколу і до завершення оформлення матеріалів.

Зазначав, що із матеріалів справи не вбачається, що апелянт допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку з чим , всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини.

Таким чином, працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення були грубо порушені вимоги КУпАП та Інструкції, а судом першої інстанції при розгляді справи на ці порушення не звернув уваги, що в подальшому потягло за собою прийняття незаконного рішення.

До початку судового засідання на адресу Сумського апеляційного суду від захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Стегнія А.М. надійшло клопотання про зупинення провадження у справі на період проходження ОСОБА_1 військової служби.

Так, на даний час ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 , а тому, наявні обґрунтовані підстави для зупинення судового провадження, застосувавши за аналогією закону відповідно до положень ст. 335 КПК України.

Так, вирішуючи клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Стегнія А.М. про зупинення провадження у справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При цьому, частиною 2 цієї статті не передбачена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи за ч.1 ст.130 КУпАП.

Також слід зазначити, що наведені вище положення ст. 268 КУпАП не містять заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не позбавлена можливості подавати свої письмові пояснення щодо обставин справи, має захисника адвоката Стегнія А.М., який представляє його інтереси під час розгляду справи, та безпосередньо і подавав апеляційну скаргу на постанову суду, тому він не позбавлений можливості забезпечити належним чином свій судовий захист .

Відповідно до ст. 335 КПК України, у разі якщо обвинувачений ухилився від явки до суду, захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у провадженні, або був призваний для проходження військової служби за мобілізацією під час особливого періоду, суд зупиняє судове провадження щодо такого обвинуваченого до моменту його розшуку, видужання або звільнення з військової служби. Таке зупинення передбачено виключно для кримінального процесу.

Крім того, нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не врегульовано порядок зупинення провадження у справах про адміністративні правопорушення в умовах воєнного стану.

Так, Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено випадки зупинення розгляду справ про адміністративні правопорушення. Відповідно до частини 4 статті 277 КУпАП строк розгляду справ про адміністративні правопорушення, пов`язаних з корупцією, зупиняється судом у разі, якщо особа, щодо якої складено протокол про таке правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися (хвороба, перебування у відрядження чи на лікуванні, у відпустці тощо).

Таким чином зупинення розгляду справ про адміністративні правопорушення КУпАП передбачений, але він не може бути застосований до справ про адміністративні правопорушення, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП.

З врахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення клопотання адвоката Стегнія А.М. про зупинення провадження у справі і вважає за необхідне провести розгляд апеляційної скарги по суті.

Тому, заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Стегнія А.М. який підтримав вимоги апеляційної скарги, просив розгляд справи відкласти, викликати та допитати свідків, а також викликати та допитати особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , апеляційну скаргу задовольнити та закрити провадження по справі, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Щодо клопотання адвоката Стегнія А.М. про відкладення розгляду справи, то враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, з метою її розгляду у розумні строки, апеляційний суд не вбачає підстав для відкладення апеляційного розгляду, оскільки справа перебуває у провадженні апеляційного суду тривалий час, судом надана можливість надати письмові пояснення як захиснику так в ОСОБА_1 , та вважає за можливе здійснити розгляд поданої апеляційної скарги у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і в даному випадку права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя, не є порушеним.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Дослідивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, оскільки підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №174568 від 15.11.2024 року, який за змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП, містить всі обставини, які складають об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП (а.с.1);

- рапортом поліцейського відділення поліції №4 (м. Суми) Сумського РУП ГУНП в Сумській області Чернова С.О. від 15.11.2024 року (а.с.2-3);

- роздруківкою результату тестування на алкоголь за допомогою газоаналізатора Alkotest Drager 6820, згідно якої результат тесту 0,70 проміле (а.с.4);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу газоаналізатор «Драгер», результат 0,70 проміле, з результатом згоден (а.с.5);

- довідкою старшого інспектора САП Сумського РУП ГУНП в Сумській області Александровської Н. (а.с.6);

- відеозаписами, з яких вбачається, що поліцейськими було зупинено транспортний засіб Citroen C5, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , для перевірки документів, в подальшому під час спілкування з водієм, у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що ОСОБА_1 погодився та пройшов огляд на газоаналізаторі Драгер, результат 0,70 проміле, з вказаним результатом водій не погодився. Водію було запропоновано проїхати до медичного закладу, проте він відмовився. Після чого відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.7).

Дослідивши вказані матеріали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.9.а ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

При цьому, відеозапис, який було враховано суддею суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови, було досліджено і апеляційним судом та не встановлено обставин, за яких можливо було б дійти висновку, що під час спілкування з ОСОБА_1 , працівниками поліції було допущено порушення Закону України «Про Національну поліцію», чи недотримано вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 №1395.

Щодо клопотання захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Стегнія А.М. про виклик свідків, то апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення вказаного клопотання з огляду на наступне.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів, положення щодо яких закріплені в ст. 251 КУпАП.

Відповідно до положень КУпАП обставини, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, перевіряються у спосіб та в порядок, що встановлений ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Слід зазначити, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами. Натомість, на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах.

На переконання апеляційного суду, матеріали справи містять достатні дані щодо обставин адміністративного правопорушення, яке мало місце 15.11.2024 року, які є чіткими та несуперечливими, тому не потребують додаткового виклику вказаних осіб у судове засідання для дачі пояснень. Відтак, суд не вбачає доцільності у виклику та допиту свідків, у судовому засіданні.

Що стосується доводів апелянта про те, що долучений до матеріалів справи відеозапис є недопустимим доказом, оскільки в порушення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані у не автоматичному режимі №1395 даний відеозапис не оформлений у протоколі належним чином, як доказ, оскільки у ньому не вказано жодних відомостей про технічний засіб, яким здійснювалося фіксування та ким саме із присутніх на місці події поліцейських, відеозапис не оформлений належним чином, як електронний доказ, на відеозаписі відсутній цифровий підпис як їх автора, так і особи, уповноваженої на виготовлення даних копій, то їх апеляційний суд не може вважати обґрунтованими, оскільки вони спростовуються змістом самого протоколу про адміністративне правопорушення, в якому відображені дані відео-реєстратора та нагрудних камер, за допомогою яких вказаний відеозапис було здійснено. При цьому, є очевидним те, що цей запис здійснювався поліцейським, який, у подальшому, складав відносно ОСОБА_1 протокол, і саме у протоколі зазначені його посада, прізвище та ім`я по-батькові.

Апеляційний суд зауважує, що ні Закон України " Про поліцію", ні КУпАП не містить норм, які передбачають обов`язок подання відповідних доказів, зокрема, отриманих за допомогою технічних засобів відеозапису, з використанням електронного цифрового підпису.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відеозапис не відтворює повністю обставин справи, що відбулися від початку складання протоколу і до завершення оформлення матеріалів, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки в даному випадку відеозапис є одним з доказів по справі, який оцінюється в сукупності з іншими доказами. Сумнівів щодо достовірності та допустимості відеозапис не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації, фабрикації чи присутності на відео іншої особи, а не ОСОБА_1 .

Крім того, порядок доступу до відеозаписів з нагрудних камер (відео-реєстраторів) та їх використання передбачено розділом 5 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, в якому будь-яких застережень щодо надання до суду безперервного запису з моменту активації камери немає.

Крім того, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню, та інших обставин, які мають значення для справи, у тому числі достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Оскільки відеозаписом, що міститься у матеріалах справи, та який був досліджений судом першої інстанції, підтверджені обставини, які підлягають доказуванню, він не може бути визнаний неналежним доказом.

Відеозапис не є недопустимим доказом, як вважає апелянт, адже запис здійснений на підставі п. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» з метою фіксування правопорушення, та виходячи із положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Довід апелянта про те, що під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння не були залучені свідки та не було роз`яснено водію його права, апеляційний суд вважає необґрунтованим, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів може проводитися у присутності двох свідків або із застосуванням технічних засобів відео-фіксації. Залучення свідків є обов`язковим лише у разі відсутності відео-фіксації проведення огляду.

Із матеріалів справи вбачається, що проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння здійснювалося із застосуванням технічних засобів відео-фіксації, що підтверджується відеозаписом, долученим до матеріалів справи, на якому зафіксовано як саму процедуру огляду, так і оголошення її результатів водію. Окрім цього, працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення було роз`яснено права передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема право особи користуватися юридичною допомогою адвоката.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно правомірності зупинки транспортного засобу, то апеляційний суд звертає увагу на те, що питання поважності чи неповажності причин зупинки транспортного засобу не є предметом судового розгляду в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що після зупинки транспортного засобу у водія були виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння, які згодом знайшли своє підтвердження за результатами огляду із застосуванням спеціального технічного засобу. Факт перебування водія у стані алкогольного сп`яніння встановлено та підтверджено належними і допустимими доказами. Також встановлено, що відповідно до облікових даних Національної автоматизованої інформаційної систем МВС України документ «посвідчення водія» відсутній.

Отже, обставини законності зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 працівниками поліції та законність причин перевірки документів водія жодним чином не впливають на доведеність факту наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, з врахуванням наявних в матеріалах справи доказів, яким була надана належна правова оцінка, суддя вірно встановив в діях ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доказів на спростування таких висновків під час апеляційного розгляду здобуто не було.

Вказана справа про адміністративне правопорушення була розглянута суддею суду першої повно, всебічно, об`єктивно і будь-яких порушень, при цьому, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги захисника, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294, 295 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити захиснику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокату Стегнію А.М. у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП до звільнення його з військової служби або до закінчення воєнного стану.

Постанову Сумського районного суду Сумської області від 17 березня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Стегнія А.М. на цю постанову без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.