Справа №478/1280/25 пров. №3/478/410/2025
П о с т а н о в а

І м е н е м У к р а ї н и

23 грудня 2025 року Суддя Казанківського районного суду Миколаївської області Сябренко І.П., за участю секретаря Поліщук С.П., потерпілої ОСОБА_1 , представника потерпілої - адвоката Касьяна М.С. розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Сектору поліцейської діяльності №1 відділення поліції №1 Баштанського РВП ГУНП України в Миколаївській області відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білівка Казанківського району Миколаївської області, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , пенсіонера,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.1738 КУпАП,

В с т а н о в и в:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №360699 від 17.10.2025 року вбачається, 17 жовтня 2025 року о 16 год. 46 хв. ОСОБА_2 не виконав вимоги термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №609949 від 13 жовтня 2025 року про заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 5 діб, з 08 год. 00 хв. 13.10.2025 року до 08 год. 00 хв. 18.10.2025 року, а саме в межах дії вказаного припису контактував із постраждалою особою, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.1738 КУпАП.

В судове засідання, ОСОБА_2 не з`явився без поважних причин, про місце і час розгляду справи повідомлявся шляхом направлення телефонограми, про причини неявки суду не повідомив.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року, у справі «Смірнов проти України» зазначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З огляду на позицію Європейського Суду, який неодноразово у своїх рішеннях наголошував на тому, що на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення слухання.

18 грудня 2025 року від адвоката особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 Котляр Т.В. до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в якому остання просить судове засідання відкласти на іншу дату, у зв`язку з її зайнятістю в іншій справі. Суд вважає, що повторне клопотання адвоката Котляр Т.В. про відкладення розгляду справи, вказує на дії спрямовані лише на затягування процесу. Крім того, слід зазначити, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 був обізнаний про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, двічі повідомлявся належним чином про місце і час розгляду справи, будь-яких дій з його боку, спрямованих на визначення результату розгляду справи відносно нього, не вчинялось, тому в силу ч.1 ст.268 КУпАП справа розглядається у їх відсутності.

При судовому розгляді справи потерпіла ОСОБА_1 пояснила, що вона проживає разом зі своїм колишнім чоловіком гр. ОСОБА_2 на території одного домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 , вона проживає в будинку, а колишній чоловік в приміщенні літньої кухні. Зазначила, що зі своїм колишнім чоловіком гр. ОСОБА_2 офіційно розірвали шлюб шість років припинивши шлюбні відносини та ведення спільного господарства, за усною домовленістю між ними було поділене спільне майно. На протязі останнього часу між ними тривають неприязні стосунки, на ґрунті яких постійно виникають конфлікти, які постійно провокує гр. ОСОБА_2 13 жовтня 2025 року її колишній чоловік гр. ОСОБА_2 вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного характеру, в наслідок чого відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1732 КУпАП, та працівниками поліції винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника про заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 5 діб, з 08 год. 00 хв. 13.10.2025 року до 08 год. 00 хв. 18.10.2025 року. Так, у вечері 16 жовтня 2025 року під час сварки її колишній чоловік гр. ОСОБА_2 висловлювався на її адресу нецензурною лайкою та заблокував ворота у сад, в якому вона кожного ранку прогулюється зі своєю собакою. В ранці 17 жовтня 2025 року вона підійшла до воріт, які були зачиненні та сфотографувала даний факт, після чого пішла на роботу, а повернувшись з роботи викликала працівників поліції.

Вислухавши пояснення потерпілої, позицію адвоката, дослідивши матеріали справи, приходжу такого висновку.

У відповідності до ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи. Притягнення до адміністративної відповідальності має відбуватись у відповідності до встановленого законодавством порядку.

В статті 7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог ч.1 ст.8 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст.9 КУпАП).

Тобто, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне в об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КУпАП.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні рішення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року №2229-VIII визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства ( далі Закон).

Зокрема, згідно положень п.3 ст.1 Закону, домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Частиною 2 ст.3 цього ж Закону визначено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на подружжя; колишнє подружжя; наречені; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); рідні брати і сестри; інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя.

У свою чергу, особа, яка постраждала від домашнього насильства - це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі (п.8 ст.1 Закону).

Запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються (п.5 ст.1 Закону).

Відповідно до ст.27 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» одним із спеціальних заходів протидії домашньому насильству є терміновий заборонний припис стосовно кривдника.

Терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства (п.16 ст.1 Закону).

Згідно п.4 ч.1 ст.10 Закону до повноважень уповноважених підрозділів органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству належать винесення термінових заборонних приписів стосовно кривдників.

Статтею 25 вказаного Закону передбачено, що терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.

Терміновий заборонний припис може містити такі заходи: 1) зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; 2) заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; 3) заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Під час вирішення питання про винесення термінового заборонного припису пріоритет надається безпеці постраждалої особи. Зазначена вимога поширюється також на місце спільного проживання (перебування) постраждалої особи та кривдника незалежно від їхніх майнових прав на відповідне житлове приміщення. Особа, стосовно якої винесено терміновий заборонний припис, може оскаржити його в адміністративному порядку відповідно до Закону України «Про адміністративну процедуру» та/або в судовому порядку, передбаченому для оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників уповноважених підрозділів органів Національної поліції України. Оскарження термінового заборонного припису не зупиняє його дію.

Матеріалами справи встановлено, що 13 жовтня 2025 року відносно ОСОБА_2 винесено терміновий заборонний припис серії АА №609949 стосовно постраждалої особи ОСОБА_1 , а саме заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесено строком на 5 діб з 08 год 00 хв. 13.10.2025 року до 08 год. 00 хв. 18.10.2025 року.

Терміновий заборонний припис виноситься в порядку, затвердженому Міністерством внутрішніх справ України.

Процедура винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника визначена Порядком винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України №654 від 01.08.2018 року.

Припис у паперовій формі складається в одному примірнику з утворенням двох копій через самокопіювальний папір. Оригінал припису вручається кривднику під підпис, перша копія - постраждалій особі або її представнику, друга копія залишається у працівника уповноваженого підрозділу поліції.

Припис підписується працівником уповноваженого підрозділу поліції, який його виніс, постраждалою особою (її представником) і кривдником власноруч на оригіналі та кожній з копій.

У разі відмови кривдника підписати припис працівник уповноваженого підрозділу поліції у рядку «Кривдник від підпису відмовився в присутності» ставить власний підпис та пропонує підписати постраждалій особі (її представникові) та свідку(ам) (у разі наявності).

Особа, стосовно якої винесено припис, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту припису та пояснення по суті правопорушення, а також викласти мотиви своєї відмови підписати його, які додаються до копії припису працівника уповноваженого підрозділу поліції.

Слід зазначити, що долучений до матеріалів справи терміновий заборонний припис серії АА №609949 від 13 жовтня 2025 року стосовно ОСОБА_2 не містить підпису кривдника про отримання термінового заборонного припису, та не містить відмітки про те, що ОСОБА_2 відмовився від отримання термінового заборонного припису та від його підпису.

Доказів відмови ОСОБА_2 від отримання та відмови від підпису тимчасового заборонного припису суду не надано.

Частина 2 ст.1738 КУпАП передбачає відповідальність за невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Суб`єктами адміністративних правопорушень можуть бути зокрема деліктоздатні фізичні особи, які вчинили правопорушення.

З заяви ОСОБА_1 на ім`я начальника ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області підполковника поліції Водославського В. від 17 жовтня 2025 року вбачається, що остання просить притягнути до відповідальності її колишнього чоловіка гр. ОСОБА_2 , який порушує заборону тимчасового заборонного припису, який було складено відносно нього 13.10.2025 року і який діє до 18.10.2025 року. А саме провокував її на конфлікт (висловлювався нецензурними словами) і погрожував. Хоча йому заборонено контактувати в будь-який спосіб. Заява написана власноруч. Про кримінальну відповідальність за ст.383 КК України за дачу завідомо неправдивого повідомлення попереджена, про що мається підпис.

За даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №360699 від 17.10.2025 року вбачається, що о 16 год. 46 хв. ОСОБА_2 не виконав вимоги термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №609949 від 13 жовтня 2025 року про заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 5 діб, з 08 год. 00 хв. 13.10.2025 року до 08 год. 00 хв. 18.10.2025 року, а саме в межах дії вказаного припису контактував із постраждалою особою, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.1738 КУпАП.

Протокол містить і відмітку про роз`яснення положення ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 відмовився.

З письмових пояснень потерпілої ОСОБА_1 від 17.10.2025 року, які маються в матеріалах справи, вбачається, що вчора ввечері її бувший чоловік ОСОБА_2 ображав її нецензурною лайкою і заблокував ворота у сад. Тепер вона не може вийти до саду, де кожного дня прогулювалася з собаками. Погрожував, що буде виливати фекалії їй у господарський двір. Вранці вона підійшла до воріт, думаючи, що ОСОБА_2 одумався і відкрив ворота, але ворота були закриті, які вона сфотографувала. Зазначила, що вранці викликати поліцію вона не могла, так як пішла на роботу, викликала тільки зараз.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №360699 від 17.10.2025 року складений ДОП СПД№1 відділення поліції №1 Баштанського РВП ГУНП України в Миколаївській області ст. лейтенантом поліції Гривнаком Д.І. без додержання вимог встановлених ч.1 ст.256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ №1376 від 06.11.2015 року, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено суть адміністративного правопорушення, а саме усі ознаки об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.1738 КУпАП, не зазначено, які саме дії вчинив ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_1 , які б свідчили про те, що останній в порушення термінового заборонного припису контактував з постраждалою особою.

Не зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення такого обов`язкового реквізиту, як «суть адміністративного правопорушення» порушує вимоги ст.256 КУпАП та унеможливлює розгляд такого протоколу по суті.

За наведеного, порушення порядку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, та не зазначення у протоколі обов`язкового реквізиту - суті адміністративного правопорушення, позбавляє процесуальної можливості орган (посадову особу), уповноважений розглядати справу про адміністративне правопорушення, з`ясувати обставини щодо вчинення адміністративного правопорушення, вини особи у його вчиненні, відтак, і наявність події і складу адміністративного правопорушення.

При цьому, суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, є документом, яким уповноважена особа фіксує обставини правопорушення, тому обставини викладені в ньому повинні бути підтверджені за допомогою інших доказів.

Під час розгляду справи, суд встановив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є колишнім подружжям, яке проживає разом на території одного домоволодіння, у яких протягом останніх років виникли неприязні стосунки. Неприязні стосунки пов`язані з майновими спорами щодо спільного сумісного майна подружжя.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить висновку про те, що в матеріалах справи, окрім показань самої потерпілої ОСОБА_1 , яка є заінтересованою особою, відсутні будь-які докази на підтвердження фактичних обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Зважаючи на наявність конфліктних відносин між колишнім подружжям, висновок про винуватість ОСОБА_2 не може ґрунтуватися виключно на показаннях потерпілої ОСОБА_1 за відсутності будь-яких інших об`єктивних доказів.

Стаття 62 Конституції України визначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

При таких обставинах, враховуючи засади законності та презумпції невинуватості, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, прихожу висновку про те, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.1738 КУпАП, що є підставою для закриття провадження по справі у відповідності з положеннями п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись п.1 ст.247, ст.ст.276-280, 283-285 КУпАП, суддя

П о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.2 ст.1738 КУпАП закрити, на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Сябренко І.П.