ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
11 грудня 2025 року Кривий Ріг
11.12.2025р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Залізняк Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Кривий Ріг при секретарі судового засідання Шевченко В.В. апеляційну скаргу з доповненнями захисника Гончарова М.С. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05.02.2025р., якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який проживає в АДРЕСА_1 ,
за участю захисника (в режимі ВКЗ) ОСОБА_2
особи, яку притягнуто до
адміністративної відповідальності (в режимі ВКЗ) ОСОБА_1
в с т а н о в и л а :
Постанову суду першої інстанції оскаржено захисником Гончаровим М.С., який в апеляційній скарзі із доповненнями:
- вказує, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, тому постанова підлягає скасуванню через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП;
- вважає, що суд першої інстанції належним чином не дослідив докази у справі, формально їх перелічив, та поклав у висновок винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КупАП;
- зазначає, що ОСОБА_1 не повідомлено на момент складання протоколу, що він має право на професійну правничу допомогу, взагалі відсутня фіксація на відеозапису роз`яснення прав ОСОБА_3 , передбачених ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України;
- зазначає, що матеріали справи не містять відомостей про зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 35 ЗУ «Національну поліцію»;
- зазначає, що на відеозаписі не зафіксовано будь-яких ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , в протоколі жодної ознаки не висвітлено, в матеріалах справи відсутнє направлення водія на огляд до закладу охорони здоров`я, працівники поліції не запитали згоду ОСОБА_1 із показником газоаналізатора, який склав 1,30 проміле, у додатках до протоколу не вказано чека газоаналізатора, у чеку не вказано, до якого протоколу він є додатком;
- зазначає, що відеозапис не є безперервним, відеозапис містить два файли, які мають розрив у часі 13 хвилин, тобто відеозапис не відповідає вимогам Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису № 1026 від 18.12.2018р., тобто відсутній весь процес спілкування працівників поліції та ОСОБА_1 ;
- зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 був складений формально, оскільки він не був відсторонений від керування, що є недотриманням вимог ст. 266 КУпАП;
- зазначає, що ОСОБА_1 на час складення протоколу про адміністративне правопорушення був військовослужбовцем та огляд на стан його сп`яніння мав проводитись відповідно до ст. 266-1 КУпАП;
- прохає оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Про дату, час та місце судового розгляду захисник Гончаров М.С. повідомлений належним чином, до судового засідання не прибув, інтереси особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 представляє захисник Рудніцька А.В.
Суд апеляційної інстанції заслухавши доводи сторони захисту, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги захисника за таких підстав.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 29.06.2024р. о 21:40год., керував транспортним засобом «Mitsubishi Pajero», н/з НОМЕР_1 , по вул. Актюбінська, м. Краматорськ, Донецька область, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6820, результат огляду - позитивна 1,30 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції поклав відомості, викладені в протоколі про адміністративне, який складений уповноваженою особою та відповідає вимогам ст. 256 КУпАП; акт огляду на стан сп`яніння, яким підтверджується, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя та очей, хитка хода; результат огляду на стан сп`яніння, який проводився з використання спеціального технічного засобу (прилад Alcotest Drager 6820 ARHК-0061), результат якого складає 1,30 проміле, що підтверджується тестом № 1147.
Також судом першої інстанції безпосередньо в судовому засіданні був досліджений відеозапис, яким підтверджено наявність в діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема на відеозапису, час фіксації 21:37:57 хв. ОСОБА_1 особисто підтвердив факт того, що керував транспортним засобом, на часовому відрізку 21:38:10хв. вказав, підтвердив, що вживав алкогольні напої 4 години тому.
Суд першої інстанції відкинув як неспроможні доводи сторони захисту, що відеозапис є неналежним доказом, а також дослідив клопотання захисника Гончарова М.С. у судовому засіданні про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, у зв`язку з тим, що на відеозапису не зафіксований факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, та не встановив підстав для його задоволення.
Крім суд першої інстанції не встановив підстав для задоволення клопотання захисника про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 з урахуванням принципу індивідуалізації, а саме не накладати на нього додаткове стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, оскільки це фактично позбавить ОСОБА_1 можливості виконувати свої обов`язки щодо проходження військової служби та виконання бойових завдань.
Суд першої інстанції після аналізу встановлених фактичних обставин та оцінки наведених доказів в їх сукупності, дійшов висновку про наявність в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння та доведеності його винуватості.
Суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , погоджується із висновками суду про визнання його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини справи, вирішив їх в точній відповідності із законом, повно та всебічно дослідив та оцінив наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, що суд першої інстанції не дотримався принципів повноти та всебічності судового розгляду, постанова суду першої інстанції є незаконною та підлягає скасуванню, вважає їх неспроможними та такими, що спростовуються сукупністю доказів.
Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 утворив його стан алкогольного сп`яніння при керуванні транспортним засобом, що підтверджено відповідним тестом спеціального приладу, застосованого на місці зупинки транспортного засобу, що є порушенням вимог п. 2.9 ПДР України. Вказана обставина достатньо та повно зафіксована на відеозапису та не викликає сумніву у своїй достовірності, факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 не заперечувався, у протоколі містяться особисті пояснення ОСОБА_1 «Керував Mitsubishi Pajero в напрямку вул. Ювілейна», результат показника газоаналізатора також ним не заперечувався. У суду апеляційної інстанції відсутні обґрунтовані підстави ставити під сумнів пояснення ОСОБА_1 щодо визнання ним факту керування ним транспортним засобом та відсутності його заперечення щодо показника газоаналізатора.
Суд апеляційної інстанції вважає висновки суду першої інстанції правильними, а наведені в оскаржуваній постанові мотиви, які покладені в обґрунтування прийнятого рішення щодо визнання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП такими, що відповідають вимогам ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП.
Таким чином, враховуючи наведене вище, доводи апеляційної скарги захисника, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, тому постанова підлягає скасуванню через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є безпідставними, та не підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги захисника, що суд першої інстанції належним чином не дослідив докази у справі, формально їх перелічив та поклав у висновок винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КупАП, також не мають під собою підґрунтя, оскільки вони є надуманими та нічим не підтверджуються.
Доводи апеляційної скарги захисника, що ОСОБА_1 не повідомлено на момент складання протоколу, що він має право на професійну правничу допомогу, взагалі відсутня фіксація на відеозапису роз`яснення йому прав, передбачених ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, є також неслушними, оскільки відповідно до вимог ст. 266 КУпАП технічні засоби відеозапису поліцейськими застосовуються під час проведення огляду водія на стан сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги захисника, що матеріали справи не містять відомостей про зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 35 ЗУ «Національну поліцію» є також безпідставними з урахуванням наведеного вище.
Доводи апеляційної скарги захисника, що на відеозаписі не зафіксовано будь-яких ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , в протоколі жодної ознаки не висвітлено, в матеріалах справи відсутнє направлення водія на огляд до закладу охорони здоров`я, працівники поліції не запитали згоду ОСОБА_1 із показником газоаналізатора, який склав 1,30 проміле, у додатках до протоколу не вказано чека газоаналізатора, у чеку не вказано до якого протоколу він є додатком, є необґрунтованими, оскільки склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП утворив стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом, встановлений на місці зупинки із застосуванням спеціального приладу, а не наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння.
Доводи захисника, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія на огляд до закладу охорони здоров`я, то відповідно до вимог ст. 266 КУпАП таке направлення видається не для водія, а безпосередньо для лікаря, уповноваженого на огляд особи на стан сп`яніння, до якого така особа прибуває виключно у супроводі працівника поліції.
Щодо доводів захисника, що працівники поліції не запитали згоду ОСОБА_1 із показником газоаналізатора, яки склав 1,30 проміле, то вони також не приймаються до уваги, оскільки ОСОБА_1 особисто підтвердив вживання алкогольних напоїв приблизно за чотири години до події, та відпочатку не бажав проходити огляд у закладі охорони здоров`я, що підтверджено відеозаписом.
Доводи захисника, що у додатках, до протоколу не вказано чека газоаналізатора, у чеку не вказано до якого проколу він є додатком, є необґрунтованими та спростовуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення, в якому вказано номер тесту № 1147.
Доводи апеляційної скарги, що відеозапис не є безперервним, відеозапис містить два файли, які мають розрив у часі 13 хвилин, тобто відеозапис не відповідає вимогам Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису № 1026 від 18.12.2018р., тобто відсутній весь процес спілкування працівників поліції та ОСОБА_1 , також є неслушними, оскільки вимоги ст. 266 КУпАП зобов`язують доручення до матеріалів справи виключно відеозапис процедури огляду особи на стан сп`яніння, при цьому, у випадку неможливості застосування відеозапису вимагається залучення двох свідків.
Доводи апеляційної скарги захисника, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 був складений формально, оскільки він не був відсторонений від керування, що є недотриманням вимог ст. 266 КУпАП є також неслушними, спростовуються рапортом лейтенанта поліції Пшеничного Д., в якому зазначено відомості про відсторонення ОСОБА_1 від керування. Іншої процесуально визначеної процедури відсторонення особи від керування транспортним засобом КУпАП не визначає, тому наведений вище спосіб відсторонення від керування слід вважати виконаним.
Доводи апеляційної скарги прокурора, що ОСОБА_1 на час складення протоколу про адміністративне правопорушення був військовослужбовцем та огляд на стан його сп`яніння мав проводитись відповідно до ст. 266-1 КУпАП є також неслушними за таких підстав.
Стаття 266-1 регламентує огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Таким чином вказані статті КУпАП розмежовують порядок огляду осіб на стан сп`яніння за суб`єктом правопорушення та об`єктивною стороною.
У порядку ст. 266 КУпАП оглядаються водії транспортних засобів при керуванні ними транспортними засобами з ознаками сп`яніння.
У порядку ст. 266-1 КУпАП оглядаються водії, які керують транспортними засобами з ознаками сп`яніння, та при цьому вказані водії є військовозобов`язаними, резервістами під час проходження зборів, а також військовослужбовцями ЗСУ.
Військовослужбовці, при виконанні своїх службових обов`язків, крім іншого, є суб`єктами адміністративного правопорушення за ст. 172-20 КУпАП у разі виявлення у них ознак чи стану сп`яніння, та у вказаному випадку слід розмежовувати поняття суб`єкта правопорушення, а саме першочергово - особа, яка керує транспортним засобом спочатку визначається як водій (загальний суб`єкт), а при умові виконання ним ще й службових обов`язків, пов`язаних із проходженням служби в ЗСУ (керуючи транспортним засобом) як військовослужбовець (спеціальний суб`єкт).
У другому випадку, на думку суду апеляційної інстанції, є доцільним вирішення питання про притягнення військовослужбовця до адміністративної відповідальності за ст. 172-20 КУпАП, та саме у цьому випадку, при огляді військовослужбовця на стан сп`яніння діють норми ст. 266-1 КУпАП.
При цьому, суд апеляційної інстанції вважає, що за наявності існування ознак двох складів адміністративних правопорушень, як за ст. 130 КУпАП, так і за ст. 172-20 КУпАП, такі дії слід фіксувати при спільних діях працівників поліції та служби ВСП для складення протоколів про адміністративні правопорушення за відповідними статтями.
Таким чином, доводи про скасування оскаржуваної постанови із закриттям провадження у справі щодо ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 294 КУпАП,
п о с т а н о в и л а :
Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження у справі закрити на підставі ч. 6 ст. 38 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя