Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.12.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю захисника-адвоката Стецяк Т. І., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про порушення митних правил № 33/4806/926/24 за апеляційною скаргою захисника-адвоката Стецяк Т. І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.09.2024.

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 , громадянка України, визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 (сто) відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, що становить 221660 (двісті двадцять одна тисяча шістсот шістдесят) грн 46 (сорок шість) коп. із конфіскацією у дохід держави легкового автомобіля марки «Nissan» моделі «Navara» VIN-код НОМЕР_1 , 2010 року випуску, об`єм двигуна 2488 см3.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.

З протоколу про порушення митних правил № 0417/30500/24 від 24.06.2024 та постанови судді від 11.09.2024 вбачається, що 31.01.2024 Закарпатською митницею отримано лист з додатками від 21.12.2023 № 20/20-02-01/7/1369 Департаменту боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил, яким повідомлено про отримання листа військової частини НОМЕР_2 , яким повідомлено про ненадходження транспортних засобів та товарів, які були ввезені в якості гуманітарної допомоги через митний кордон України в зоні діяльності Закарпатської митниці, на адресу зазначеної військової частини.

Зазначеним листом військова частина НОМЕР_2 повідомила Закарпатську митницю про неотримання гуманітарного вантажу (транспортного засобу марки «NISSAN» моделі «NAVARA» ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 ).

Проведеною перевіркою з використанням баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби встановлено, що 05.04.2022 на митний пост «Ужгород-автомобільний» Закарпатської митниці по вантажному напрямку «в`їзд в Україну» прибув легковий транспортний засіб, р.н.з НОМЕР_3 . Зазначеним транспортним засобом на митну територію України переміщувався в якості гуманітарної допомоги транспортний засіб марки «NISSAN», моделі «NAVARA», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , під керуванням громадянки України ОСОБА_1 .

До митного контролю легкового автомобіля марки «NISSAN», моделі «NAVARA», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , було подано декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, яка була заповнена громадянкою України ОСОБА_1 , у якій вищевказаний транспортний засіб нею заявлений як гуманітарна допомога.

-2-

Відповідно до декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою відправником вантажу виступає громада Словаччини, а отримувачем вказано в/ч НОМЕР_2 . Фактичне місце розвантаження гуманітарного вантажу зазначено: в/ч НОМЕР_2 та особу ОСОБА_5 , контактний номер телефону НОМЕР_4 . З метою отримання копій документів, які були подані громадянкою України ОСОБА_1 , для декларування транспортного засобу, посадовими особами Управлінням боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил направлено лист від 05.02.2024 № 7.7-20-03/1676 митному посту «Ужгород-автомобільний».

Листом від 10.02.2024 № 7.7-28-12-05/1897 митним постом «Ужгород-автомобільний» надано декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, яка була заповнена та підписана громадянкою України ОСОБА_6 метою з`ясування обставин переміщення на митну територію України у якості гуманітарної допомоги транспортного засобу марки «NISSAN», моделі «NAVARA», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , Закарпатською митницею направлено громадянці ОСОБА_1 листи від 26.02.2024 № 7.7-20/7.7-20-03/10/1140 та від 23.04.2024 № 7.7-20/20-03/10/2385 щодо необхідності прибуття до Закарпатської митниці.

Громадянка України ОСОБА_1 не з`явилась, щоб надати пояснення щодо транспортного засобу марки «NISSAN», моделі «NAVARA», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , який вона ввозила на митну територію України в якості гуманітарної допомоги для в/ч НОМЕР_2 .

На лист Закарпатської митниці від 16.05.2024 № 7.7-20/20-08/8.2/2790, військова частина повідомила, що вона не очікувала транспортний засіб марки «NISSAN», моделі «NAVARA», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , та те що ОСОБА_5 не перебуває на службі у в/ч НОМЕР_2 .

Згідно інформації, наявній в мережі Інтернет - сайт (www.mobile.de) вартість аналогічного/подібного транспортного засобу марки «NISSAN», моделі «NAVARA», 2010 року випуску, становить 6889 євро, що станом на 05.04.2022 за курсом НБУ складало 221660,46 грн.

Таким чином, ОСОБА_1 перемістила через митний кордон України гуманітарний вантаж - транспортний засіб марки «NISSAN», моделі «NAVARA», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , 2010 року виготовлення, об`єм двигуна 2488 см3, із приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підставу для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо отримувача товару.

Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України.

На вказану постанову захисник-адвокат Стецяк Т. І. подала в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу в якій просить постанову судді від 11.09.2024 скасувати, а провадження у справі закрити. Посилається на те, що ОСОБА_1 перевозила автомобіль для потреб ЗСУ на прохання своїх знайомих, раніше до адміністративної відповідальності за порушення митних правил не притягалася і їй не було відомо про наявність провадження щодо порушення нею митних правил. Крім того, захисник порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що такий пропущений із поважних причин, оскільки ОСОБА_1 не було відомо ні про складення протоколу, ні про наявність у провадженні суду справи про порушення митних правил, будь-яких документів із митного органу та суду не отримувала, а копію постанови захисник отримала в суді 26.11.2024, після того як 19.11.2024 у за стосунку «Дія» ОСОБА_1 отримала повідомлення з виконавчої служби про сплату боргу в розмірі 243987,50 грн.

-3-

У доповненні до апеляційної скарги захисник-адвокат Стецяк Т. І. вказує на те, що в жодному випадку відповідальною особою за правопорушення, пов`язане з наданням, переданням, перевезенням, отриманням, обліком благодійної допомоги, частиною якої є гуманітарна допомога, не може бути фізична особа, яка лише здійснила доставку цієї допомоги, і то лише на одному з етапів доставки. Звертає увагу на те, що при перетині кордону митниця застосувала спрощену процедуру декларування гуманітарного вантажу, чим визнала, що транспортний засіб є благодійною допомогою ЗСУ, а повноваження митниці можуть стосуватися виключно нарахування мита у випадку, якщо вона виявить і доведе, що гуманітарний вантаж (автомобіль) був випущений у вільний обіг на території України і проданий, чого не підтверджено матеріалами справи. Працівник митного органу при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про порушення митних правил вийшов за межі наданих йому повноважень. Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 , будучи перевізником автомобіля для потреб ЗСУ, користується цим автомобілем для власних потреб чи продала його, а тому вона не може бути суб`єктом цього правопорушення. При цьому, матеріалами справи не доведено умислу ОСОБА_1 на вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України. Крім того, відповідно до відповіді БО Фонд Сергія Притули та акту № 44 від 07.04.2024, транспортний засіб марки «NISSAN», моделі «NAVARA», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , переданий в/ч НОМЕР_5 НОМЕР_6 батальйону ТРО у складі НОМЕР_7 бригади та використовується за призначенням, що також підтверджує відсутність у діях ОСОБА_1 суб`єктивного мотиву вчинення правопорушення. Разом з тим, протокол про порушення митних правил складено і такий надійшов до суду першої інстанції після спливу передбаченого ч. 2 ст. 467 МК України строку накладення адміністративного стягнення, оскільки про факт неотримання в/ч НОМЕР_2 транспортного засобу митному органу стало відомо 21.12.2023, а протокол складено 24.06.2024 і такий надійшов до суду 08.07.2024, тобто після спливу шести місяців, що є окремою підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП. Крім того, сторона захисту звертає увагу на те, що у протоколі відсутні підписи та пояснення особи, яка притягується до відповідальності, що свідчить про те, що такий не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду апеляційної скарги, що підтвердила захисник-адвокат Стецяк Т. І. під час апеляційного розгляду справи, ОСОБА_1 на розгляд справи щодо неї не з`явилася, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляла, відомостей про поважність причин неявки не надала. Тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення її прав, передбачених ст. 268 КУпАП. При цьому, враховується думка захисника-адвоката Стецяк Т. І., яка подала в інтересах останньої апеляційну скаргу, про можливість проведення апеляційного розгляду без участі останньої.

Заслухавши пояснення захисника-адвоката Стецяк Т. І., яка частково підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про порушення митних правил, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання захисника-адвоката Стецяк Т. І. про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а її апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

-4-

З матеріалів справи вбачається, що судовий розгляд справи відбувся без участі ОСОБА_1 . При цьому, у матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Також матеріали справи не містять відомостей про отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови від 11.09.2024 в інший строк, ніж той на який посилається захисник - 26.11.2024.

Тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення визнаються обгрунтованими, причини пропуску строку такими, що перешкодили захиснику своєчасно подати апеляційну скаргу, а тому строк на апеляційне оскарження поновлюється.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 245, 252 КУпАП та ст. 486 МК України, завданням провадження у справі про порушення митних правил і обов`язками органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне, і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, ст. 489 МК України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає особа адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Суд апеляційної інстанції вважає, що вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані, а судове рішення є законним та обґрунтованим.

Апеляційний суд визнає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України правопорушення підтверджується доказами, а саме: даними протоколу про порушення митних правил № 0417/30500/24 від 24.06.2024, даними листа з додатками від 21.12.2023 № 20/20-02-01/7/1369 Департаменту боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил, яким повідомлено про отримання листа військової частини НОМЕР_2 , яким повідомлено про ненадходження транспортних засобів та товарів, які були ввезені в якості гуманітарної допомоги через митний кордон України в зоні діяльності Закарпатської митниці, на адресу зазначеної військової частини, іншими матеріалами справи.

Вказані докази, на переконання апеляційного суду, є належними, достатніми та допустимими, отримані у передбаченому законом порядку, у своїй сукупності підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для справи.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що головний державний інспектор відділу боротьби з контрабандою № 2 УБК та ПМП Закарпатської митниці Фетько О. І., який склав

-5-

протокол про порушення митних правил, був упереджений при проведенні перевірки та складанні процесуального документу щодо ОСОБА_1 , і що в нього були підстави для обмови останньої та фальсифікації протоколу, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи - на такі дані не вказується в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.

Судом першої інстанції під час розгляду справи про порушення митних правил, протокол за вчинення якого складено щодо ОСОБА_1 , дотримані вимоги матеріального та процесуального права, а обставини, за яких остання порушила митні правила, у постанові судді місцевого суду зазначені правильно, кваліфікація її дій за ч. 1 ст. 483 МК України відповідає зібраним у справі, дослідженим суддею першої інстанції, наведеним у постанові й перевіреним в апеляційному суді доказам. Тому жодних підстав для висновку про необґрунтованість та незаконність оскаржуваної постанови, апеляційний суд не вбачає.

Апеляційний суд констатує, що відповідно до вимог ст. 486, 489 МК України, суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 повно, всебічно та об`єктивно з`ясував усі обставини справи, дослідив у судовому засіданні наявні у справі докази, дав їм належну правову оцінку та ухвалив мотивоване, законне рішення.

При оцінці доводів апеляційної скарги апеляційний суд також бере до уваги таке.

Згідно ч. 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч. 1 ст. 483 МК України визначає склад адміністративного правопорушення, що полягає у переміщенні або діях, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Склад правопорушення, що передбачений ч. 1 ст. 483 МК України, характеризується наступними складовими.

Об`єктом правопорушення є встановлений законодавством України порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України. Об`єктивною стороною правопорушення є переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

-6-

Переміщення товарів з приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон: з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Як роз`яснено у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», підробленими треба вважати як фальшиві документи, так і справжні, до яких внесено неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації щодо фактів, які ними посвідчуються, а також документи з підробленими підписами, відбитками печаток та штампів. Незаконно одержаними слід визнавати документи, які особа отримала за відсутності законних підстав або з порушенням установленого порядку. Документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності.

Суб`єктом правопорушення є осудна особа, яка досягла 16-річного віку, а також посадова особа підприємства. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується прямим умислом або необережністю.

Для кваліфікації дій за ст. 483 МК України не мають значення мотив і мета їх вчинення, а також чи настали від цього шкідливі наслідки.

Згідно п. 28 ст. 4 МК України митні правила - це встановлений Митним кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем, або контроль за якими покладено на митний орган Митним кодексом та іншими законами України.

Таким чином, особи, які переміщують товари на митну територію України, повинні дотримуватися митних правил, визначених у Кодексі; за порушення (недотримання) цих правил у Кодексі передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 198 МК України митному органу в пункті пропуску через державний кордон України згідно із статтею 335 цього Кодексу подаються документи, що містять відомості про товари, достатні для їх ідентифікації та необхідні для прийняття рішення про пропуск їх через митний кордон України.

За приписами до п. 3 ч. 1 ст. 196 МК України не можуть бути пропущені через митний кордон України товари, що переміщуються через митний кордон України з порушенням вимог цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 334 МК України митні органи вимагають від осіб, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України чи провадять діяльність, контроль за якою цим Кодексом покладено на митний орган, тільки ті документи та відомості, які необхідні для здійснення митного контролю та встановлені цим Кодексом. За ч. 2 вказаної статті особи, зазначені у частині першій цієї статті, зобов`язані надавати митним органам документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, в усній, письмовій та/або електронній формі.

-7-

Згідно п. 24 ст. 4 МК України митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

За приписами до ст. 318 МК України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до ст. 336 МК України, митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом: 1) перевірки документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу надаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України; 2) митного огляду (огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, огляду та переогляду ручної поклажі та багажу, особистого огляду громадян); 3) обліку товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України; 4) усного опитування громадян та посадових осіб підприємств; 5) огляду територій та приміщень складів тимчасового зберігання, митних складів, вільних митних зон, магазинів безмитної торгівлі та інших місць, де знаходяться товари, транспортні засоби комерційного призначення, що підлягають митному контролю, чи провадиться діяльність, контроль за якою відповідно до цього Кодексу та інших законів України покладено на митні органи; 6) перевірки обліку товарів, що переміщуються через митний кордон України та/або перебувають під митним контролем; 7) проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; 8) направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих митному органу; 9) пост-митний контроль.

Доводи апеляційної скарги про те, що надані митним органом матеріали не підтверджують наявності у діях ОСОБА_1 об`єктивної та суб`єктивної сторони порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

Митним органом ставиться у провину ОСОБА_1 переміщення через митний кордон України гуманітарного вантажу - транспортного засобу марки «NISSAN», моделі «NAVARA», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , 2010 року виготовлення, об`єм двигуна 2488 см3, із приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підставу для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо отримувача товару.

Відповідно до копії декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, поданою ОСОБА_1 митному органу під час переміщення транспортного засобу через митний кордон, відправником вантажу виступає - громада Словаччини, а отримувачем вказано в/ч НОМЕР_2 . Фактичне місце розвантаження гуманітарного вантажу зазначено: в/ч НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 (а. с. 23).

При цьому, з копії листа в/ч НОМЕР_2 від 22.05.2024 за № 27/ткп/76 вбачається, що військова частина не очікувала транспортний засіб марки «NISSAN», моделі «NAVARA», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , та те що ОСОБА_5 не перебуває на службі у в/ч НОМЕР_2 .

-8-

Під час апеляційного розгляду справи не встановлено і сторона захисту не навела обґрунтованих підтверджень того факту, яким чином ОСОБА_1 , яка здійснювала переміщення транспортного засобу через митний кордон України як гуманітарної допомоги, передала транспортний засіб іншій особі, а не представнику в/ч НОМЕР_2 , про що було зазначено нею у митній декларації.

Указані обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 перемістила через митний кордон України гуманітарний вантаж - транспортний засіб марки «NISSAN», моделі «NAVARA», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , 2010 року виготовлення, об`єм двигуна 2488 см3, із приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підставу для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо отримувача товару.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи беззаперечно підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 об`єктивної та суб`єктивної сторони порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України.

Доводи апеляційної скарги захисника-адвоката Стецяк Т. І. про те, що ОСОБА_1 не є володільцем (користувачем) транспортного засобу, апеляційний суд відхиляє як такі, що не свідчать про відсутність у діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

При цьому, стороною захисту не надано відповідних доказів про причини, які позбавили ОСОБА_1 можливості передати транспортний засіб саме військовій частині НОМЕР_2 .

Не знаходять свого підтвердження та повністю спростовуються наведеними вище судженнями і доводи апеляційної скарги про те, що відомості, зазначені у митній декларації, є достовірними, а надані на їх підтвердження документи не є такими, що містять неправдиві дані у розумінні митного законодавства та правозастосовної практики.

Доводи апеляційної скарги про те, що надані на підтвердження зазначених у декларації відомостей документи не є підробленими чи незаконно одержаними, апеляційний суд визнає такими, що не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України за викладених у протоколі обставин, оскільки ОСОБА_1 ставиться у провину подання митному органу документів, що містять неправдиві відомості щодо отримувача товару.

Наведені вище обставини беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого ч. 1 с. 483 МК України, а саме переміщення через митний кордон України гуманітарного вантажу - транспортного засобу марки «NISSAN», моделі «NAVARA», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , 2010 року виготовлення, об`єм двигуна 2488 см3, із приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підставу для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо отримувача товару.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 притягнута до відповідальності поза межами строків накладення адміністративного стягнення не знаходять свого підтвердження з огляду на таке.

Частиною 1 статті 467 МК України передбачено, що якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

-9-

Матеріалами справи встановлено, що Закарпатською митницею 31.01.2024 отримано лист військової частини НОМЕР_2 з інформацією про неотримання гуманітарної допомоги (транспортних засобів), що перетнули митний кордон України, що свідчить про те, що днем виявлення правопорушення є 31.01.2024.

Протокол про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 складено 24.06.2024 і такий надійшов до суду першої інстанції 08.07.2024, тобто у межах передбаченого ч. 1 ст. 467 МК України шестимісячного строку з дня виявлення правопорушення.

Тому, з урахуванням того, що строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом, адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 оскаржуваною постановою від 11.09.2024, у межах строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 467 МК України.

Тобто ОСОБА_1 притягнута до відповідальності за порушення митних правил у межах строків, передбачених ч. 1 ст. 467 МК України.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Разом з тим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд не в повній мірі дотримався вимог ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Малозначність як ознака адміністративного правопорушення характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу.

Питання про можливість або ж недоцільність звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення в кожному конкретному випадку вирішується правозастосовчим органом (посадовою особою).

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин

-10-

демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄСПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Таким чином, суд апеляційної інстанції враховує фактичні обставини справи, зокрема те, що діяння, вчинене ОСОБА_1 , хоча і містить в собі усі юридичні і суб`єктивні ознаки, що характеризують правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 КУпАП, але внаслідок всіх конкретних обставин воно не відповідає тій суспільній небезпечності, яка є типовою для цього виду правопорушення.

При цьому, апеляційним судом враховується і те, що відповідно до відповіді БО Фонд Сергія Притули та акту № 44 від 07.04.2022, транспортний засіб марки «NISSAN», моделі «NAVARA», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , переданий в/ч НОМЕР_5 НОМЕР_6 батальйону ТРО у складі НОМЕР_7 бригади та на даний час використовується за призначенням.

Крім того, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 вперше притягається до адміністративної відповідальності за порушення митних правил; обставини, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відсутні, суворість безальтернативного адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, яке в даному випадку явно не відповідає характеру вчиненого правопорушення, а також те, що ОСОБА_1 ввезла транспортний засіб на підставі техпаспорта як благодійну допомогу, за наявності акта приймання-передачі як гуманітарної допомоги, вжила засобів на виконання підстав ввезення транспортного засобу на територію України як благодійної допомоги, з огляду на відсутність заподіяної шкоди державним чи суспільним інтересам, апеляційний суд вважає за необхідне на підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідності за малозначністю правопорушення і обмежитись щодо неї усним зауваженням із закриттям справи про порушення митних правил, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП.

За таких обставин, апеляційну скаргу захисника-адвоката Стецяк Т. І. слід задовольнити частково.

Керуючись ст. 22, 284, 294 КУпАП, 527-530 МК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника-адвоката Стецяк Т. І. задовольнити, поновити їй строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.09.2024.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Стецяк Т. І. задовольнити частково.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.09.2024 щодо ОСОБА_1 , - скасувати.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України за малозначністю й оголосити їй усне зауваження, а провадження у справі закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя