Справа № 496/7046/25
Провадження № 3/496/3719/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Пендюра Л.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИВ:

13.10.2025 року ком. 2 взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Одеській області відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 482521 і ставиться йому в вину те, що він 13.10.2025 року о 22 год 25 хв. на 452 км а/д М05 сполучення Київ-Одеса ДСПП «Дачне» керував транспортним засобом Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження медичного огляду з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння у спеціалізованому медичному закладі КНП ООМЦПЗ ООР відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, а від його захисника Чижова В.А. через підсистему «Електронний суд» до суду надійшло заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, в якому він просить закрити провадження у справі № 496/7046/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заперечення обґрунтовано тим, що 13.10.2025 року близько 22 год 25 хв. ОСОБА_1 рухався на власному автомобілі по автодорозі М05 Київ-Одеса 452 км ДСПП Дачне та його зупинили працівники патрульної поліції. Відеозапис починається з нагрудної камери поліцейського, який не зупиняв транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . Надане відео з нагрудного відеореєстратора працівників поліції, яке міститься в матеріалах справи, є неповним, оскільки не містить інформації про події, які відбувалися до 22 год 17 хв. Тобто на відеозаписі не зафіксовано момент зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та підстав для проходження ним огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки відео починається з 22 год 17 хв. з нагрудної камери поліцейського, який не зупиняв транспортний засіб під керування ОСОБА_1 та підходить до автомобіля ОСОБА_1 лише о 22 год 18 хв., де вже інший невстановлений поліцейський тривалий час про щось спілкується з ОСОБА_1 . Із наявного відеозапису неможливо встановити, чи було додержано поліцейськими вимоги ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», а саме, чи представився поліцейський Кунакову М.Б. після зупинки його транспортного засобу та чи проінформував співробітник патрульної поліції ОСОБА_1 , як водія, про конкретну причину зупинки ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Таким чином долучений до матеріалів справи відеозапис не відображає повну хронологію подій, яка мала місце 13.10.2025 року, а частини відеозаписів між собою не пов`язані, що свідчить про недотримання вимог законодавства щодо фіксування правопорушення. Щодо виявлення працівником поліції у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння захисник зазначає таке.На відеозаписі, який міститься в матеріалах справи зафіксовано, як поліцейський запитує у ОСОБА_1 щодо вживання заборонених засобів, на що отримує негативну відповідь. При цьому патрульний не повідомив ОСОБА_1 про наявність у останнього конкретних ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану, що свідчило б про наявність у поліцейського підстав вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння. Далі поліцейський наказав відкрити сумку та ретельно перебрати вміст останньої, після чого вже сам довго самостійно щось шукав у всіх відділеннях сумки та особистих речах ОСОБА_1 і, не знайшовши нічого, вніс дані ОСОБА_1 до планшету і, довго розмірковувавши, шукав будь-які підстави для його притягнення до відповідальності чи то адміністративної, чи то кримінальної. Однак, на цьому патрульний не зупинився, самостійно продовживши обшукувати особисті речі ОСОБА_1 , а в подальшому ще й забажав самостійно ознайомитись із вмістом салону автомобіля ОСОБА_1 , фактично здійснюючи не огляд речей та транспортного засобу, а обшук, всупереч порядку, передбаченого кримінально-процесуальним кодексом України. Згідно з матеріалами справи працівниками поліції не було оголошено ОСОБА_1 жодних ознак сп`яніння, як це вимагає законодавство, натомість одразу запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння попередивши, що у разі, якщо протягом місяця ОСОБА_1 вживав будь-які заборонені речовини чи лікарські засоби, які містять кодеїновмісні препарати, то тест відразу покаже позитивний результат, запитавши в такому випадку чи є сенс їхати на огляд? (відеозапис ID реєстратора № 473728 з 22 год 31 хв. 00 сек.). Однак ОСОБА_1 не заперечував пройти огляд в медичному закладі, так як нічого забороненого не вживав. Тобто стає очевидно, що працівники поліції спонукали ОСОБА_1 до відмови від огляду на стан наркотичного сп`яніння. В ході розмови з ОСОБА_1 поліцейський, пропонуючи пройти огляд, разом з тим наголосив, що ОСОБА_1 має право відмовитись від огляду, в той час, як проходження огляду в разі наявності ознак сп`яніння і законних підстав для такого огляду є обов`язком громадянина. Разом з тим, працівниками поліції не роз`яснено ОСОБА_1 , що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння утворює самостійний склад правопорушення і відповідальність така ж, як при керуванні в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння. Крім того, аналізуючи розмову ОСОБА_1 з працівниками поліції в службовому автомобілі, яка зафіксована на відеозаписі (відеозапис ID реєстратора № 473728 з 22 год. 36 хв. 31 сек.), де ОСОБА_1 запитує у поліцейських, чи відпустять вони його додому після складання протоколу, на що поліцейські відповідають: «не будете ж ви ночувати на блокпості», а інший поліцейський відразу запитав: «так що, повертаємося назад?» та відразу почав запевняти ОСОБА_1 , що для того, щоб відмова не звучала, ніби, ОСОБА_1 є таким злісним порушником, надасть йому бланк пояснення, де ОСОБА_1 напише про відмову саме з урахуванням особистого часу та відмовився не через те, що є що приховувати, а через брак часу, що і буде затверджено письмово. Після цього ОСОБА_1 запитує у поліцейських, чи заберуть у нього посвідчення водія, на що поліцейський йому повідомляє, якщо ОСОБА_1 є військовослужбовцем, то видають переважно тільки штраф (відеозапис ID реєстратора № 473728 з 22 год 37 хв. 36 сек.) Описане свідчить про те, що поліцейські хотіли отримати від ОСОБА_1 саме відмову їхати до лікарні і всіляко його на це спонукали. Отже з відеозапису (відеозапис ID реєстратора № 473728 з 22 год 37 хв. 36 сек.) вбачається, що в ході розмови поліцейський повідомляє ОСОБА_1 про те, що суд застосовує до військовослужбовців переважно покарання у вигляді штрафу. При цьому поліцейський не роз`яснив ОСОБА_1 , що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає для водіїв безальтернативне покарання у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. ОСОБА_1 переконаний, що працівниками патрульної поліції грубо порушено його права, починаючи з моменту зупинки його транспортного засобу, коли провели незаконний обшук його речей та автомобіля, до моменту протиправного тиску, спрямованого на отримання від нього відмови від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі та не роз`яснення процедури, підстав та причин проходження огляду на стан сп`яніння, ввівши його в оману, що, нібито, можна просто сплатити штраф та пояснити суду, що він є військовослужбовцем і позбавлення прав в такому випадку не буде, та формального вручення копії протоколу. Захисник вважає, що працівниками поліції грубо порушено вимоги ст. 35 Закон України «Про Національну поліцію» (відеозапис ID реєстратора № 473728 з 22 год 31 хв. 00 сек.), де мала місце провокація працівника поліції, спрямована на отримання відмови ОСОБА_1 щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, з метою подальшого необґрунтованого складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП. В ході спілкування ОСОБА_1 з поліцейськими та під час складання відносно нього адміністративних матеріалів, його поведінка та дії є адекватними та такими, що відповідають обстановці: реагував на вимоги поліцейських та надавав адекватні відповіді на їх запитання, а також сам ставив працівникам поліції питання. Підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння працівниками поліції були безпідставними, адже вони не ґрунтуються на вимогах Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а самим поліцейським не вчинено усіх належних дій щодо виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, визначених у пункті 4 Розділу І вказаної Інструкції. Захисник звертає увагу суду, що у ході провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння підлягає доведенню не лише факт керування особою транспортним засобом, а й наявність ознак наркотичного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, умови та можливість проходження такого огляду в медичному закладі. Крім того, має бути встановлено факт відмови водія від проходження зазначеного огляду, якому має передувати роз`яснення прав особи, виявлення та фіксація ознак сп`яніння, а не формальне припущення наявності у особи цих ознак. За наведених обставин, у конкретному випадку, захисник вважає, що зазначення працівниками поліції у протоколі ознак наркотичного сп`яніння само по собі не свідчить про їх наявність у особи. Таким чином, працівниками поліції не доведено факту наявності у ОСОБА_1 вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення ознак наркотичного сп`яніння. Отже, наявними відеоматеріалами не доведено, що ОСОБА_1 мав ознаки наркотичного сп`яніння, а тому й підстав, згідно з Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735, для пропонування працівниками поліції пройти огляд водію не було. Разом з тим, працівниками поліції грубо порушено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я № 1452/735 від 09.11.2015 року. Відеозапис (відеозапис ID реєстратора № 473728) достовірно свідчить про надуманість з боку патрульного щодо наявності неіснуючих ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 та прагнення поліцейського до формального притягнення водія до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з метою виконання так званого показника. Вимога поліцейського щодо проходження водієм огляду на стан сп`яніння без фактичного встановлення цих ознак або взагалі за їх відсутності є необґрунтованою та безпідставною, а тому не породжує у водія обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння. Працівниками поліції була порушена процедура проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки не було дотримано всіх законодавчо встановлених вимог щодо проведення такого огляду, як наслідок, відповідне направлення патрульним виписалось формально, належної відмови щодо огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що підтверджується і відеозаписом, не було. Оскільки в матеріалах справи відсутні належні дані, які б свідчили про відсторонення ОСОБА_1 , як водія від керування транспортним засобом, а також відсутні докази того, що транспортний засіб передавався іншій особі та вилучався, відповідно до ст. 265-2 КУпАП, що, в свою чергу, чітко зафіксовано на відео, згідно з яким патрульні, склавши такий бажаний для себе протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, просто самоусунулись від своїх службових обов`язків та просто відпустили водія, що дає обґрунтовані підстави стверджувати, що ОСОБА_1 дійсно не перебував в стані будь-якого сп`яніння, про що поліцейські достовірно знали. Таким чином наявне порушення працівниками поліції положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735.Таким чином, дії працівників поліції можна розцінити, як бажання у будь-якому випадку притягнути ОСОБА_1 до відповідальності, за відсутності для цього законних підстав, вимога щодо проходження ним огляду на стан наркотичного сп`яніння була лише приводом для отримання відмови ОСОБА_1 та для складання відносно нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, надані докази, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто законною підставою для накладення на конкретну особу адміністративного стягнення є достатні дані про вчинення цією особою правопорушення, за яке і накладається дане стягнення.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

ОСОБА_1 інкримінується керування транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме розширені зіниці очей, які не реагують на світло, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, але від проходження медичного огляду в спеціалізованому медичному закладі відмовився.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, порушення якого ставиться в вину ОСОБА_1 , водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 (далі Порядок № 1103).

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Як встановлено п. 4 розділу І Інструкції № 1452/735, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота), тобто порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови, почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до п. 6 розділу І Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність) (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з п. 12 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Пунктами 6 та 7 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 встановлено обов`язкове проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» встановлення наявності стану наркотичного сп`яніння внаслідок незаконного вживання наркотичних засобів або психотропних речовин є компетенцією лише лікаря, на якого покладено обов`язки щодо проведення медичного огляду (обстеження).

Аналіз вказаних вище нормативних актів свідчить про те, що огляд водія на стан наркотичного сп`яніння проводиться у разі, якщо у поліцейського є підстави вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, і лише лікарем закладу охорони здоров`я шляхом проведення лабораторних досліджень, які є обов`язковими.

Водночас, законодавець передбачив відповідальність водія за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння з метою унеможливити уникнення відповідальності особою, яка знаходиться у відповідному стані та просто відмовляється від проходження будь-якого огляду. При цьому, під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне небажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів, відомих цій особі.

Із оглянутого в судовому засіданні відеозапису, який міститься в матеріалах справи, вбачається, що автомобіль Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 було зупинено на блок-посту. Працівники поліції поцікавились, чи була у нього у 2023 році подія «за зберігання» і як зараз йдуть з цим справи. Після того, як ОСОБА_1 підтвердив, що така подія мала місце, поліцейський наказав йому прийняти вправо. Після цього поліцейський провів огляд речей, які знаходились в автомобілі, багажник та салон автомобіля, а також особистий огляд ОСОБА_1 на предмет наявності заборонених наркотичних речовин. Після того, як поліцейським нічого виявлено не було, останній повідомив ОСОБА_1 про те, що у нього помітно нервування та наявне почервоніння очей (13 хв. 13 сек. відеозапису), у зв`язку з чим запропоновано пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння. Одночасно поліцейський повідомив ОСОБА_1 про те, що якщо він протягом місяця вживав будь-які наркотичні засоби, то воно дасть позитивний результат, тому уточнив у нього, чи є сенс взагалі їхати чи нема або він взагалі може відмовитись від проходження огляду, після чого відносно нього на місці буде складено протокол і він (поліцейський) «звільняє його з місця події» (14 хв. 21 сек. відеозапису), на що ОСОБА_1 погодився проїхати до медичного закладу. По дорозі ОСОБА_1 запитав у поліцейських, чи відпустять вони його як після того, як складуть протокол? На що поліцейський відповів: «так, ви ж не будете спати на блок-посту» і одразу запитав: «так що, повертаємось?» (19 хв. 22 сек. відеозапису), на що ОСОБА_2 погоджується. При цьому поліцейський повідомляє ОСОБА_2 про те що «щоб це не звучало, що ви дійсно такий порушник», він дасть йому бланк для пояснення, де він напише, що у зв`язку з браком часу він відмовився, а не у зв`язку з тим, що йому є що приховувати. На запитання ОСОБА_2 , чи заберуть у нього водійське посвідчення, поліцейський повідомляє, що «не факт», тому що якщо ОСОБА_2 є чинним військовослужбовцем, проходить службу «на бойових рубежах», то «військовослужбовцям видають переважно тільки штраф» (20 хв. 40 сек. відеозапису). Після цього вони повернулись на блок-пост, де відносно ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У даному випадку суд не вбачає підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, оскільки після зупинки транспортного засобу поліцейські взагалі не оглядали водія на предмет виявлення ознак наркотичного сп`яніння, відповідно, водія про їх наявність не повідомляли, відеозаписом такі ознаки також не підтверджуються. Вимога пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння з`явилась тільки після встановлення того факту, що ОСОБА_2 раніше притягався до відповідальності за зберігання наркотичних речовин, а не внаслідок наявності у працівників поліції підстав вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння згідно з ознаками, які зазначені в Інструкції № 1452/735. Проте притягнення водія раніше до відповідальності за зберігання наркотичних засобів не може бути законною підставою для проведення огляду водія на стан сп`яніння та не ґрунтується на вимогах Інструкції № 1452/735, а самими поліцейськими не вчинено усіх належних дій щодо виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння, визначених у пункті 4 розділу І вказаної Інструкції. Відтак, вимога поліцейських про проходження водієм огляду на стан сп`яніння без фактичного встановлення цих ознак або взагалі за їх відсутності є необґрунтованою та безпідставною, а тому не породжує у водія обов`язку проходити такий огляд. Таким чином, вимога поліцейських пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в даному випадку не ґрунтувалася на законних підставах.

Окремо суд звертає увагу, що по даній категорії справ обов`язковому доказуванню підлягають, зокрема, обставини відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, чи відмовляється особа від проходження відповідного огляду з власної ініціативи чи під дією певних факторів нерозуміння наслідків такої відмови чи вплив інших чинників, що унеможливлюють, на думку водія, проходження відповідного огляду.

Аналізуючи оглянутий в судовому засіданні відеозапис суд розцінює роз`яснення поліцейських про можливість відмовитись від проходження огляду, складання протоколу про адміністративне правопорушення та продовження керування транспортним засобом, як спонукання особи до відмови, оскільки особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, сприйнято такий варіант дій, як законну альтернативу та не усвідомлено протиправність відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я без належного роз`яснення наслідків такої відмови.

Більш того, поліцейський при роз`ясненні ОСОБА_1 наслідків відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння спотворив вимоги процесуального закону та свідомо ввів особу, яка притягується до адміністративної відповідальності в оману, чим заплутав його та фактично спонукав до прийняття рішення про відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, вселивши ОСОБА_1 хибну впевненість в тому, що якщо він є військовослужбовцем, то йому буде призначено покарання у виді штрафу без позбавлення права керування транспортним засобом.

У даному випадку відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння не була пов`язана із бажанням останнього уникнути відповідальності, а пов`язана з діями працівників поліції, які протиправно роз`яснили йому про наявність можливості відмовитись від огляду та в подальшому понести покарання лише у виді штрафу. У той же час, зі змісту п. 2.5 Правил дорожнього руху вбачається, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлює для водіїв безальтернативне покарання у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Отже, законодавством не тільки не передбачено право водія відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, а й встановлено обов`язок водія пройти такий огляд на вимогу працівника поліції. При цьому жодних винятків для військовослужбовців немає.

З огляду на встановлені обставини є очевидним, що без зазначених дій поліцейських, правопорушення не було б вчинено, оскільки ОСОБА_1 не висловлював категоричної відмови від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, а навпаки погодився на пропозицію поліцейського пройти такий огляд, але після розмови з поліцейськими, які запевнили його, що йому, як військовослужбовцю, може бути призначено лише штраф, передумав.

За сталою практикою ЄСПЛ провадження у справі про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП, з огляду на суворість передбачених санкцією цієї статті стягнень у виді штрафу і позбавлення права керування транспортними засобами, їх каральну і профілактичну мету, у розумінні Конвенції вважається «кримінальним» (рішення у справах: «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany) від 21.02. 1984, заява № 8544/79; «Шмауцер проти Австрії» (Schmautzer v.Austria) від 23.10.1995, заява № 15523/89; «Маліга проти Франції» (Malige v. France) від 23.09.1998, заява № 27812/95; «Гурепка проти України» (Gurepka v.Ukraine) від 6.09.2005, заява № 61406/00).

ЄСПЛ виключає можливість притягнення особи до відповідальності за вчинення правопорушення, на яке особу підбурили працівники поліції.

Так, у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

Під провокацією (поліцейською) ЄСПЛ розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є або співробітниками органів безпеки, або особами, що діють за їх дорученням, не обмежують свої дії лише розслідуванням кримінальної справи по суті неявним способом, а впливають на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто отримати докази та порушити кримінальну справу (рішення ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти Литви» від 5.02.2008). При цьому, провокація вчинення злочину наявна, якщо: були активні дії правоохоронних органів; з їх боку мало місце спонукання особи до вчинення злочину; злочин не був би скоєний без втручання правоохоронних органів (справи «Раманаускас проти Литви», № 55146/14, «Баннікова проти Росії», № 18757/06, «Матановіч проти Хорватії», № 2742/12).

З урахуванням наведеного, даючи оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, суд вважає, що вищезазначені дії поліцейських щодо роз`яснення про наявність можливості відмовитись від огляду та їхати далі не ґрунтуються на відповідній правовій основі, оскільки роз`яснення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, прав, які законодавством не передбачені, по суті вчинені виключно з метою спонукання водія до висловлення відмови від проходження огляду.

У даному випадку поліцейські, отримавши згоду ОСОБА_1 на проведення огляду на стан сп`яніння, мали б виконувати вимоги п. 9 Інструкції № 1452/735, згідно з яким з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відтак, суд дійшов висновку про відсутність свідомого та категоричного небажання ОСОБА_1 пройти медогляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Водій в повній мірі не розумів наслідки відмови від проходження огляду, лише після роз`яснення поліцейського про можливість відмовитись від проходження огляду та отримати лише штраф, водій погодився на складання протоколу.

Таким чином, з матеріалів справи, зокрема, відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 умисно, усвідомлюючи наслідки своїх дій у виді передбаченої адміністративної відповідальності, відмовився від огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку. За таких обставин, на думку суду, неможливо констатувати таку позицію водія, як відмову від проходження огляду у розумінні ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Однак, з відеозапису вбачається, що після складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП він не був відсторонений від керування транспортним засобом.

Викладене додатково ставить під сумнів наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, як підстав для проведення огляду.

Аналіз наведених обставин в сукупності дає підстави стверджувати про недотримання поліцейськими вимог нормативних документів, які регламентують порядок виявлення та фіксації відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, а також оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Підсумовуючи викладене, суд зауважує на тому, що співробітниками поліції були допущені численні порушення вимог закону при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та роз`ясненні ОСОБА_1 наслідків відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що призвело до хибного сприйняття ним наслідків складення стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушенням за фактом відмови від проходження огляду, на підставі чого суд доходить переконання про те, що співробітниками поліції не було доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення.

За встановлених обставин, суд вважає, що належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи не містять та, як наслідок, не було доведено наявності в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.

У своєму рішенні у справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, в рішенні від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР не може бути обґрунтовано доказами, які зібрані поліцейським із порушенням приписів ст. 266 КУпАП, Інструкції № 1452/735 та також Порядку № 1103.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, відсутності складу адміністративного правопорушення.

Оскільки зібрані у даній справі докази не підтверджують існування обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, винуватість ОСОБА_1 не доведена поза розумним сумнівом, а тому справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 130 ч. 1, 247, 280, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Л.О. Пендюра

Строк пред`явлення постанови до виконання

згідно Закону України "Про виконавче провадження"

Постанова набрала законної сили

"___" ____________ 2025 року