Справа № 439/1887/25 Головуючий у 1 інстанції: Войтюк Т. Л.
Провадження № 33/811/1583/25 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Белени А.В.

з участю захисника адвоката Мидзки Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові у режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою захисника адвоката Мидзки Р.В. на постанову судді Бродівського районного суду Львівської області від 09 жовтня 2025 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Бродівського районного суду Львівської області від 09 жовтня 2025 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в доход держави з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн 60 коп. судового збору.

Згідно з постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 9 вересня 2025 року о 00 годині 50 хвилин, в м. Броди, вул. Березова, керував транспортним засобом марки: Toyota Avensis, реєстраційний номерний знак: НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, поведінка яка не відповідає обстановці. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проходив у медичному закладі, що підтверджується висновком лікаря, за результататом якого: ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9.а ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді, захисник адвокат Мидзка Р.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Апелянт наполягає, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції незаконно, позаяк перелік підстав для зупинки транспортних засобів працівниками поліції згідно з ст. 35 КК України є вичерпним.

Враховуючи наведене, вважає, що оскільки зупинка транспортного засобу була незаконною, то усі подальші вимоги зі сторони працівників поліції щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій виконувати не зобов`язаний.

Звертає увагу, що фабула адміністративного правопорушення, зазначена у протоколі не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у протоколі слід було зазначити, що ОСОБА_1 керував у стані алкогольного сп`яніння, а не з його ознаками.

Вказує, що у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія від 19 вересня 2025 року.

Вважає, що проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я відбувалося з порушеннями його порядку та умов, а висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 не відповідає фактичним обставинам справи.

Зазначає, що зважаючи на те, що на законодавчому рівні допустимий рівень алкогольного сп`яніння складає 0,2 ‰, в акті огляду не зазначені числові значення наявності алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , при тому що інші показники клінічного огляду останнього перебували в нормі.

Зауважує, що ОСОБА_1 не заперечував, що 18.09.2025 о 17.00 год. випив одну пляшку пива ємністю 0,33 л, проте, наявність «слабо вираженого запаху алкоголю» з порожнини рота не може визначатись та трактуватись як стан алкогольного сп`яніння, який перевищує встановлений рівень алкоголю у водія.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, про поважні причини суду не повідомив.

Захисник адвокат Мидзка Р.В. не заперечував проти розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника Мидзки Р.В., перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Доводи захисника про те, що дії ОСОБА_1 неправильно кваліфіковані за п.2.9а ПДР апеляційний суд до уваги не бере, з таких підстав.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції регулюється нормами ст. 266 КУпАП та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та вищезазначеної Інструкції, особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння, який першочергово проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 458193 від 19.09.2025 (а.с.1), відеозапису події (а.с.7), працівниками поліції у водія ОСОБА_1 встановлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, поведінка, яка не відповідає обстановці, у зв`язку з чим останньому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку із застосуванням спеціальних технічних засобів, від чого ОСОБА_1 відмовився, водночас погодився проїхати до медичного закладу для огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційним судом встановлено, що за наслідками проведеного в закладі охорони здоров`я огляду, у відповідності до вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», було складено висновок від 19 вересня 2025 року № 303 (а.с. 4).

Так, згідно з висновком щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19 вересня 2025 року № 303 (а.с. 4), огляд ОСОБА_1 проводився о 01:20 год. 19 вересня 2025 року у КНП «Бродівська центральна міська лікарня», за результатом проведеного огляду в освідуваної особи встановлено стан алкогольного сп`яніння, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Зазначення і протоколі ознак алкогольного сп`яніння жодним чином не впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_2 , позаяк згідно з висновком лікаря встановлено, що останній керував транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

Щодо тверджень захисника про відсутність числових значень наявності алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_2 слід звернути увагу, що ОСОБА_1 категорично відмовився від обстеження за допомогою технічного засобу, а тому стан алкогольного сп`яніння було встановлено лікарем за клінічними ознаками (настрій млявий, гіперемія очей, запах алкоголю).

Водночас, під час апеляційного розгляду справи встановлено, що висновок лікаря щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19 вересня 2025 року №303 з підстав його неповноти або неправильності не оскаржував, та дії працівників медичного закладу у встановленому законом порядку не оспорював.

Покликання апелянта на безпідставну зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , що, на думку захисника, робить незаконними усі подальші вимоги зі сторони працівників поліції щодо проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, апеляційний суд відхиляє та звертає увагу на таке.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 керував транспортним засобом під час комендантської години, а саме, щ 00 год. 50 хв. що і стало підставою для зупинки транспортного засобу.

За змістом Закону України «Про правовий режим воєнного стану», а також відповідно до Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою КМУ №573 від 8 липня 2020 року, на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.

Перепустка - це виданий комендатурою документ, що надає особам, зокрема тим, які керують транспортними засобами, дозвіл на перебування в певний період доби на території, де запроваджено комендантську годину.

Контроль за дотриманням особами комендантської години здійснюється патрулями, які підпорядковуються коменданту.

Під час дії комендантської години Збройні Сили, Держспецтрансслужба, Національна гвардія, Держприкордонслужба, Національна поліція, СБУ, ДФС, ДМС, ДСНС продовжують виконання своїх завдань відповідно до призначення та специфіки діяльності.

Патрулям на території, де запроваджено комендантську годину, в установленому законодавством порядку надано право, зокрема, перевіряти в осіб посвідчення, документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, документи, що підтверджують законність перебування на території України, перепустки, а в разі їх відсутності - затримувати відповідних осіб та доставляти в органи або підрозділи Національної поліції для встановлення особи, за потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які ними перевозяться.

Згідно з Порядком перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженим постановою КМУ від 29 грудня 2021 року №1456уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби та вимагати пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, а також документів, що підтверджують відповідне право особи (посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію ТЗ), якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення.

Все вищевказане узгоджується зі статтями 32,35 Закону України «Про Національну поліцію».

Таким чином, за вказаних обставин зупинення поліцейськими автомобіля під керуванням ОСОБА_1 під час дії комендантської години і перевірка її документів є законними.

У ході апеляційного розгляду апеляційним судом не було встановлено обставин, які б свідчили про наявність в діях працівників поліції порушення приписів «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та КУпАП, які б вплинули на винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою, є належними та допустимими, та такими в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Таким чином, наявні у справі докази, яким суддя першої інстанції надав належну оцінку, у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час апеляційного перегляду, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Мидзки Романа Володимировича залишити без задоволення.

Постанову судді Бродівського районного суду Львівської області від 09 жовтня 2025 рокув справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА