ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/3195/25 Справа № 207/4611/25 Суддя у 1-й інстанції - Притуляк С. А. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Південного районного суду м. Кам`янського від 12 вересня 2025 року якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400 грн.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 16.07.2025 року приблизно о 16:30 год. у м.Кам`янське, вул. С.Х.Горобця (Центральна), водій авто MAN ДНЗ НОМЕР_1 , з причепом Schmitz ДНЗ НОМЕР_2 , здійснюючи рух заднім ходом на території АЗС WOG, не переконався в безпечності маневру, унаслідок чого допустив наїзд на частину будівлі (прибудову) АЗС, чим спричинив механічні пошкодження майну, завдано матеріальних збитків, чим порушив п. 10.9 ПДР порушення правил руху ТЗ заднім ходом, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

Крім цього, 16.07.2025 року приблизно о 16:30 год., у м.Кам`янське, вул.С.Х.Горобця (Центральна), водій авто MAN ДНЗ НОМЕР_1 , з причепом Schmitz ДНЗ НОМЕР_2 , здійснюючи рух заднім ходом на території АЗС WOG, не переконався в безпечності маневру, унаслідок чого допустив наїзд на частину будівлі (прибудову) АЗС. Після скоєння дорожньо-транспортної пригоди водій залишив місце події, не виконавши вимоги чинного законодавства, передбачених п. 2.10а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та постановити нову, якою провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень.

В обґрунтування апеляційної скарги в частині поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що суд розглянув справу без його участі, копію постанови отримав 03.11.2025 року.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що покази свідків не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони безпосередньо не допитані судом, самі пояснення є не рукописного змісту а ксерокопією, не завірені у порядку встановленому законодавством. Також вони є суперечливими між собою.

Вказує, що він не був за кермом транспортного засобу, що підтверджується відеозаписом.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 порушив пункти 2.10а, 10.9 Правил дорожнього руху України за, що передбачена відповідальність згідно ст. 124, ст. 122-4 КУпАП.

Висновок судді щодо винності ОСОБА_1 у вчиненні вищезазначених адміністративних правопорушень відповідає фактичним обставинам справи підтверджується дослідженими у судовому засіданні та викладеними у постанові суду доказами, яким суддя дав належний аналіз та оцінив їх у сукупності, зокрема протоколами про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 393491, ЕПР1 № 393484 від 16.07.2025 року.

Письмовими поясненнями свідків, та відеозаписом, які дають підстави для висновку, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом в зазначений в протоколах про адміністративне правопорушення час та місці, здійснив ДТП та покинув місце пригоди.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Наведені докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та встановленими законом способами, будь які сумніви їх достовірності відсутні.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Матеріали провадження не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції, та складанні протоколів про адміністративні правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

Стягнення на ОСОБА_1 накладено відповідно до вимог ст. 33 КУпАП у межах, установлених КУпАП, з урахуванням характеру вчинених правопорушень, даних про особу порушника, які зазначені у адміністративному протоколі, ступеня вини, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

З урахуванням вищевикладеного, під час розгляду апеляційної скарги апеляційним судом не встановлено неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Інші підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказані й під час перевірки справи в апеляційному суді не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених районним судом обставин події.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Отже, посилання апелянта на незаконність постанови судді є непереконливими.

Зважаючи на викладене, постанова суду щодо доведеності вини, кваліфікації дій, накладеного стягнення є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не має, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Південного районного суду м. Кам`янського від 12 вересня 2025 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Південного районного суду м. Кам`янського від 12 вересня 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун