Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника Лавренчука О.В., в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ківерцівського районного суду Волинської області від 04 листопада 2025 року стосовно ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Визначено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 05.07.2025 року об 11 год. 56 хв. на 118 км автодороги Н-22 в с. Дерно, в порушення вимог п. 2.9а ПДР, керував транспортним засобом - автомобілем марки «Hyundai», д.н.з. « НОМЕР_1 », перебуваючи при цьому в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, у встановленому порядку, проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу «Alcotest Drager 7510 ARLM 0342», результат 0,47 ‰.

Не погодившись з постановою судді суду першої інстанції захисник Лавренчук О.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом допущено істотні порушення норм процесуального права та права на захист, оскільки судовий розгляд здійснено без повідомлення учасників та за їх відсутності. Крім того, на підтвердження винуватості судом перелічено докази у справі без надання їм належної оцінки, та односторонньо зайнято позицію звинувачення.

Захисник просить оскаржену постанову скасувати та закрити провадження у справі стосовно ОСОБА_1 .

За приписами ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

У судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце судового розгляду (а.с. 49, 50).

Тому, за наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності вказаних учасників судового розгляду, при цьому враховує, що судовий розгляд уже відкладався за ініціативи захисника, а цього разу будь-яких клопотань до суду від ОСОБА_1 чи його захисника не надходило.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, доходжу наступного висновку.

За положеннями статей 245, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом вжито всіх заходів, передбачених КпАП України для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, а тому вказаний вище висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст. 280 КпАП України.

ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, полягає: 1) у керуванні особою (водієм) транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння; 2) або ж у діях особи (водія), яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, за положеннями ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскарженій постанові судді підтверджується зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні адміністративного проступку, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України повністю доводиться: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1№ 381960 від 05.07.2025; роздруківкою з приладу «Alcotest Drager 7510 ARLM 0342» - результат 0,47 ‰, тест № 1850 від 05.07.2025 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; відеозаписом із бодікамери поліцейського, яким зафіксовано події 05.07.2025 року, проведення огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення належним чином доводиться відеозаписами з боді-камери працівників поліції, на яких зафіксовано події, викладені у протоколі. Зокрема, на відеозаписах зафіксовано факт зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , його спілкування з працівниками поліції, в ході якого у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у зв`язку з чим, йому як водію транспортного засобу, який мав ознаки алкогольного сп`яніння, було запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. Відеозаписом зафіксовано проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки і встановлення результату 0,47 проміле. ОСОБА_1 вказував про вживання алкоголю напередодні ввечері. ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції, порядок проведення огляду, запропоновано пройти огляд в медичному закладі, однак останній погодився з результатом проведеного огляду на місці зупинки і відмовився від проходження згаданого огляду на виявлення алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Зафіксованим є і факт згоди ОСОБА_1 із встановленим результатом, оскільки останній власноруч підписався у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, роздруківці приладу «Драгер», протоколі про адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі фактично відсутні заперечення встановленого результату огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» чи факту керування транспортним засобом, що підлягає доведенню у межах цієї справи та беззаперечно доводиться наявними в матеріалах справи доказами, які узгоджуються між собою і надають можливість відтворити обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності апеляційний суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст. 251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи, тому доводи апелянта про необхідність скасування оскарженої постанови є цілком формальними, без наведення обґрунтованих доводів на їх підтвердження.

В матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а лише покликання сторони захисту в апеляційній скарзі на можливі порушення без належного їх обґрунтування слід розцінювати як спроби ОСОБА_1 уникнути відповідальності за скоєне будь-яким чином.

Крім того, апеляційна скарга захисника ґрунтується на доводах щодо порушення права ОСОБА_1 на захист внаслідок судового розгляду за відсутності останнього.

Статтею 278 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 268 КУпАП обов`язкова участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, не передбачена.

Слід акцентувати увагу на те, що розгляд справи судом першої інстанції за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку скаржник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Таким чином, враховуючи обізнаність ОСОБА_1 та його захисника про дату і час судового розгляду (а.с. 31), неодноразове відкладення судових засідань з ініціативи захисника, представлення інтересів ОСОБА_2 під час судового розгляду професійним адвокатом, апеляційний суд не вбачає порушень права на захист та справедливий суд, у зв`язку з розглядом судом першої інстанції справи за відсутності сторони захисту.

Разом з тим, слід зауважити, що апеляційним судом прийнято апеляційну скаргу до розгляду, чим фактично відновлено, на думку захисника, втрачену можливість реалізувати право на надання пояснень та додаткових матеріалів щодо обставин справи.

Поміж тим, в судове засідання апеляційного суду учасники судового розгляду також не з`явилися, і поважність причин неявки до суду першої та апеляційної інстанції не надали.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Законних підстав для скасування оскарженого судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає, а тому, оскаржену постанову судді слід залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Лавренчука Олександра Володимировича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 04 листопада 2025 року стосовно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В. В. Гапончук