КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2025 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного судуІгнатов Р.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Твердохліба М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Твердохліба М.М. разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 серпня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ст. 122-4 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 26 червня 2025 року о 20 год. 05 хв. на автомобільній дорозі М-06 Київ-Ковель, керував автомобілем TOYOTA PRIUS державний номерний знак НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем SKODA державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , яка рухалась попереду, чим порушив п.13.1 ПДР України. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім того, 26 червня 2025 року о 20 год. 05 хв. на автомобільній дорозі М-06 Київ-Ковель, водій ОСОБА_1 скоїв ДТП, а саме керуючи автомобілем TOYOTA PRIUS державний номерний знак НОМЕР_1 , скоїв зіткнення з автомобілем SKODA державний номерний знак НОМЕР_2 , після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив п. 2.10 а. ПДР. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Крім того 02 серпня 2025 о 11 год. 40 хв. на перехресті вулиць Василя Стуса та Марії Приймаченко поблизу будинку 27 в м. Вишневе, Бучанського району, Київської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем TOYOTA PRIUS державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснював рух по другорядній дорозі та не надав переваги в русі автомобілю KIA SORENTO державний номерний знак НОМЕР_3 , який рухався по головній дорозі, чим порушив п.16.11 ПДР України. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Не погоджуючись з постановою суду захисник ОСОБА_1 - адвокат Твердохліб М.М. подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 серпня 2025 року.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження захисник вказує, що в матеріалах справи відсутні відомості про направлення Шараю М.В. копії прийнятого судом рішення. ОСОБА_1 у розгляді справи по суті у суді першої інстанції участі не брав, про розгляд справи належним чином не повідомлявся, про прийняте рішення дізнався 22 жовтня 2025 року та отримав оскаржувану постанову, про що свідчить відповідна заява у матеріалах справи, а тому строки апеляційного оскарження пропущені з поважних причин.

В апеляційні скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Твердохліб М.М. просить постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 серпня 2025 року відносно ОСОБА_1 скасувати в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог захисник вказує, що з прийнятим судом першої інстанції рішенням ОСОБА_1 не погоджується та вважає, що постанова суду невмотивована, необґрунтована, докази вчинення особою правопорушення відсутні, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, суд поверхнево та не достатньо уважно дослідив матеріали справи та спрощено підійшов до аналізу наявних доказів в матеріалах справи в цілому. Висновки суду першої інстанції є суперечливими та не узгоджуються з матеріалами справи.

Захисник звертає увагу на те, що суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1 , якого не було повідомлено про дату, час та місце судового розгляду, що вказує на неповноту судового розгляду.

Аналіз наявних у справі доказів, що були предметом дослідження судом, свідчить про передчасність та необґрунтованість висновку місцевого суду наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованих йому адміністративних правопорушень у повному обсязі.

Обов`язковою умовою настання адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП є вчинення ДТП та залишення місця пригоди. Будь яких посилань на норми матеріального права оскаржена постанова не містить. Стороною захисту не оскаржується порушення ОСОБА_1 вимог п. 13.1, а також п.16.11 ПДР України. Проте, докази вчинення порушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, у матеріалах справи відсутні. ОСОБА_1 не мав на меті приховати факт ДТП або обставини її скоєння, а тому, умисел на вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, відсутній. У матеріалах справи відсутні беззаперечні докази, що ОСОБА_1 , керуючи 26.06.2025 року автомобілем TOYOTA PRIUS усвідомлював факт зіткнення. Він не відчув жодного удару або іншого фізичного впливу, що могло б свідчити про дорожньо-транспортну пригоду. Саме тому не було причин зупинки та залишення місця події у свідомому розумінні цього терміну. Сам факт ДТП і не залишення винної особи на місці не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, оскільки у даному випадку слід також встановити обставини, які свідчать про те, що це було свідомим та умисним діянням. Судом першої інстанції не було критично оцінено показання не підтверджені жодним іншим доказом, а отже є суб`єктивними. Також судом не було досліджено, чи відповідає характер пошкоджень автомобіля і передбачуваному механізму ДТП. За таких обставин, виходячи з принципу диспозитивності, у вказаному провадженню по справі про адміністративне правопорушення за ст. 122-4 КУпАП - неможливо встановити наявність вини в діях водія ОСОБА_1 .

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь. Таким чином враховуючи матеріали справи, враховуючи, що належних та достовірних доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не надано, за встановлених обставин співробітниками патрульної поліції не доведено порушення ОСОБА_1 п. 2.10 а ПДР України, що, в свою чергу, свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП. Отже оскільки ОСОБА_1 не вчиняв дій, які йому ставились в вину, його дії уповноваженою особою на складання адміністративного протоколу кваліфіковані не правильно, а суд позбавлений можливості змінювати кваліфікацію, відсутні підстави для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.122-4 КУпАП. Враховуючи викладені обставини, а також те, що будь які належні докази вчинення інкримінованого діяння. ОСОБА_1 відсутні, його вина не доведена поза розумним сумнівом, отже постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Щодо призначеного стягнення, захисник вказує, що санкція статті 122-4 КУпАП передбачає наявність альтернативного стягнення, а саме - накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб. За таких обставин, накладаючи на порушника стягнення місцевий суд повинен був обґрунтувати та належним чином мотивувати необхідність визначення особі такого суворого стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами. Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на два роки, за наявності в санкції ст.122-4 КУпАП альтернативного більш м`якого виду стягнення у виді штрафу, місцевий суд не в повній мірі врахував дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також жодним чином не мотивував, у зв`язку з чим саме така міра покарання буде необхідною і достатньою для досягнення визначеної ст. 23 КУПАП мети виховного впливу. ОСОБА_1 вперше притягається до адміністративної відповідальності, повністю визнав свою вину у вчинені адміністративного правопорушення у суді першої інстанції, та щиро розкаюється у скоєному правопорушенні, що в свою чергу є обставиною, яка пом`якшує його відповідальність. Накладення судом першої інстанції на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на два роки не відповідає тяжкості вчинених адміністративних правопорушень внаслідок його суворості та є надмірним для досягнення визначеній у ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Заслухавши доповідь судді, думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Твердохліба М.М., які підтримали клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу і просили її задовольнити, їх пояснення і відповіді на запитання суду, дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах апеляційної скарги, а також доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що задоволенню підлягає тільки клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, то у судовому засіданні ОСОБА_1 вказав, що не знав про дату та час судового засідання, не був належним чином повідомлений, а дізнався про справу, коли вже було відкрито виконавче провадження по сплаті судового збору, тоді ОСОБА_1 і звернувся до суду для ознайомлення із матеріалами справи та отримання копії постанови. Назва вулиці, на яку направлялась судова повістка, вказана невірно у відправленні, а номер телефону, на який ОСОБА_1 направлялись SMS-повідомлення, йому не належить.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не був обізнаний про дату та час судового засідання та дізнався про винесену постанову лише 23.10.2025 року під час ознайомлення із справою (а. с. 31), з метою забезпечення виконання положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що стосується права доступу до правосуддя, апеляційний суд вважає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження та за можливе поновити вказаний строк.

Що ж стосується самої апеляційної скарги, то вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

З тексту апеляційної скарги встановлено, що сторона захисту оскаржує постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 серпня 2025 року, лише в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП, а тому висновки суду першої інстанції про винуватість останнього за ст. 124 КУпАП, апеляційним судом не перевіряються.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, незважаючи на доводи апелянта, наведені в апеляційній скарзі, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновків судді як щодо встановлених обставин вчинених ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, так і щодо його вини у вчиненні цього правопорушення.

Пунктом 2.10а ПДР передбачено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Статтею 122-4 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Судом першої інстанції встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 407192, серії ЕПР1№ 407199 від 30.07.2025 року; схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 26.06.2025 року; рапортом працівника поліції; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 26.06.2025 року; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 30.07.2025 року.

В письмових поясненнях ОСОБА_1 , наданих ним 30.07.2025 року вказано, що автомобіль, Toyota Prius, яким він керував, дійсно потрапляв в ДТП, але іншого числа, набагато раніше, що було зафіксовано належним чином, та в результаті чого автомобіль Toyota Prius отримав пошкодження. В подальшому, водій займався ремонтом вказаного транспортного засобу (а. с. 8). Вказані пояснення ОСОБА_1 повністю спростовуються письмовими поясненнями водія Skoda ОСОБА_2 (а. с. 6), яка рухалась у той же час, 26.06.2025 року о 20:05 і у тому ж напрямку, що і водій ОСОБА_1 , з м. Києва до м. Буча, та у якої немає жодних причин безпідставно обмовляти раніше незнайому їй особу ОСОБА_1 . Також, пояснення ОСОБА_1 спростовуються схемою місця ДТП.

Крім того, як вбачається із його письмових пояснень ОСОБА_1 , спочатку він заперечував свою причетність до дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 26.06.2025 року (а. с. 8). Потім, у своїх додаткових поясненнях, наданих у той же день 30.07.2025 року, ОСОБА_1 вказав, що у попередніх поясненнях він помилився внаслідок сильних душевних переживань та вживання заспокійливих речовин. В подальшому, заспокоївшись, він визнав свою причетність до ДТП та наслідки свого діяння (а. с. 9).

Як вбачається із пояснень ОСОБА_1 , наданих ним безпосередньо під час апеляційного розгляду, він вважає накладене судом першої інстанції стягнення занадто суворим. Вказав, що транспортний засіб йому необхідний для відвезення батьків до медичного закладу, доставки їм ліків, а також для відвідування лікарні ним самим. Також ОСОБА_1 вказав, що використовує автомобіль для своєї трудової діяльності.

Аналогічні пояснення у судовому засіданні при апеляційному розгляді надав і захисник ОСОБА_1 - адвокат Твердохліб М.М. Крім того, у судовому засіданні захисник Твердохліб М.М. заявив клопотання про долучення до матеріалів справи характеризуючих даних щодо ОСОБА_1 , а саме: характеристики ОСОБА_1 від ВП №1 Бучанського району РУП ГУНП в Київській області, копії Витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 , копії його паспорту та копії картки платника податків ОСОБА_1 , копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 , а також копії паспортів, краток платника податків та пенсійних посвідчень батьків ОСОБА_1 . Однак, характеризуючі дані, долучені захисником в суді апеляційної інстанції, не мають переконливого значення при розгляді даної категорії справ про адміністративні правопорушення.

Щодо доводів сторони захисту про суворість накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, то такі доводи є аналогічні тим, на підставі яких захисник просить закрити провадження у справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вказані доводи є взаємовиключними, бо, якщо на думку сторони захисту у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, то у такому випадку неможливо вказувати на суворість призначеного стягнення.

Так, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ст. 124, 122-4 КУпАП в постанові зазначив, що врахував характер вчинених правопорушень, особу порушника, його поведінку після скоєння ДТП і відношення до скоєного, та посилаючись на положення ч. 2 ст. 36 КУпАП, за наявності альтернативної санкції, яка передбачає в тому числі і адміністративний арешт, наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у межах, передбачених ст. 122-4 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки яке не є найбільш суворим відповідно до санкції вказаної статті. З таким висновком суду Києво-Святошинського районного суду Київської області погоджується і суд апеляційної інстанції.

За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги захисника Твердохліба М.М. в ході судового розгляду справи в апеляційному порядку не знайшли свого підтвердження, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування оскаржуваної постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.08.2025 року та закриття провадження по справі.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Твердохліба М.М. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 серпня 2025 року - задовольнити та вважати апеляційну скаргу прийнятною.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Твердохліба М.М. - залишити без задоволення.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 серпня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Р.М. Ігнатов

Справа № 369/14303/25

Апеляційне провадження № 33/824/5628/2025

Категорія: ст. 124, ст. 122-4 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Куценко М.О.

Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.