П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2025 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гребінь О.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з батальйону №1 полку патрульної поліції у місті Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній, непрацюючого, особи з інвалідністю ІІ групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП,-

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 425580 від 17.08.2025 року: 17.08.2025 року о 03 год. 53 хв. в м. Біла Церква, вул. Київська, 33, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen arteon» н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився.

Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст.130 КУпАП.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення заперечив та пояснив, що 17.08.2025 він перебував у тверезому стані, а під час руху, його було зупинено працівниками поліції по вул. Київській в м. Біла Церква. Під час спілкування, поліцейські безпідставно вказувати, що ОСОБА_1 має ознаки сп`яніння, тому пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 без вагань погодився. ОСОБА_1 багато разів намагався пройти огляд на стан сп`яніння на місці, за допомогою спеціального технічного приладу, проте прилад нічого не показував. Оскільки ОСОБА_1 так і не зміг пройти огляд на місці, йому запропонували проїхати до медичного закладу для проходження огляду, на що ОСОБА_1 погодився. По дорозі до медичного закладу, було здійснено зупинку на АЗС. Відвідавши туалет та сідаючи до службового автомобіля поліції, до ОСОБА_1 звернувся поліцейський, який залишив свій відеореєстратор в автомобілі, почав вказувати, що в медичному закладі, ОСОБА_1 схожий прилад, тому ОСОБА_1 всеодно не зможе пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, тому ОСОБА_1 краще відмовитись аби не витрачати час, так як все одно відносно ОСОБА_1 буде складено протокол про адміністративне правопорушення. Після цього, ОСОБА_1 та поліцейський сіли до автомобіля, та на пропозицію працівника поліції, ОСОБА_1 відмовився від огляду в медичному закладі.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Кузьменко Є.А. просив суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зокрема, адвокат Кузьменко Є.А. вказав, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки автомобіля так й у закладі охорони здоров`я, що підтверджують наявні відеозаписи, де зафіксовано, що ОСОБА_1 беззаперечно погоджувався на проходження огляду, більш того проходив даний огляд на місці, однак з незрозумілих причин, приладом не було визначено результату огляду, тому ОСОБА_1 не з власної волі не зміг пройти огляд на місці зупинки. Разом з цим, захисник зазначив, що ОСОБА_1 був згоден пройти огляд в закладі охорони здоров`я та з цією метою прямував до медичного закладу. Однак працівник поліції спровокував ОСОБА_1 до подальшої відмови від огляду в закладі охорони здоров`я. При цьому відеозаписами підтверджується факт позапроцесуального спілкування поліцейського з ОСОБА_1 , без здійснення відеофіксації, з метою провокації до відмови. Адвокат Кузьменко Є.А. надав суду роздруківки Київського апеляційного суду, де схожі обставини були предметом розгляду апеляційного суду та такі дії працівників поліції були визнані провокацією на вчинення правопорушення.

Також адвокат Кузьменко Є.А. вказував, що працівники поліції в порушення порядку процедури огляду, направляли ОСОБА_1 до не найближчого закладу охорони здоров`я. При цьому і найменування закладів охорони здоров`я, поліцейські зазначали різні.

Поліцейський ОСОБА_2 пояснив суду, що тієї ночі іншим екіпажем було зупинено автомобіль «Volkswagen arteon» під керуванням ОСОБА_1 та колеги ОСОБА_2 виявили ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 . ОСОБА_2 підтвердив, що ОСОБА_1 дійсно проходив огляд на місці зупинки деяку кількість разів, проте не зміг пройти огляд за допомогою спеціального технічного засобу, у зв`язку із чим ОСОБА_1 погодився пройти огляд у закладі охорони здоров`я. Також ОСОБА_2 підтвердив, що дійсно було здійснено зупинку на АЗС, де ОСОБА_1 відвідував туалет, а повернувшись відмовився від проходження огляду в медичному закладі. ОСОБА_2 заперечував факт спілкування з ОСОБА_1 без відеофіксації, однак не зміг належним чином пояснити суду, чому після того, як вони сіли до автомобіля, ОСОБА_1 знову почали пропонувати пройти огляд у медичному закладі, на що цього разу ОСОБА_1 відмовився.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, поліцейського Ткачука А.І., дослідивши клопотання адвоката Кузьменка Є.А. про закриття провадження у справі, роздруківку постанови Київського апеляційного суду від 02.03.2023 у справі № 753/10407/22 з Єдиного державного реєстру судових рішень, роздруківку постанови Київського апеляційного суду від 22.12.2022 у справі № 369/8190/22 з Єдиного державного реєстру судових рішень, роздруківку постанови Київського апеляційного суду від 19.09.2025 у справі № 362/5657/25 з Єдиного державного реєстру судових рішень, а також докази, що містяться в справі, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 425580 від 17.08.2025 року, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.08.2025, акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, копію листа № 375 від 25.07.2025, копію листа №03-05/2898 від 07.08.2025, розписку ОСОБА_1 від 17.08.2025, рапорт від 17.08.2025, відеозаписи, додані до протоколу про адміністративне правопорушення, суддя дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи з наступного.

Так, суд зазначає, що у відповідності до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст.252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимоги ст.280 КУпАП визначають, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху України, - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом можливість керування цим транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом.

Процедура направлення та проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначається також Інструкцією про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 (далі - Порядок).

У диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП закріплено, що відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суддя встановив, що 17.08.2025 року о 03 год. 53 хв. в м. Біла Церква, вул. Київська, 33, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen arteon» н.з. НОМЕР_2 , та був зупинений працівниками поліції.

Дослідивши відеозаписи з нагрудної камери поліцейського, суд зазначає, що з даних відеозаписів вбачається, що під час спілкування, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що у нього вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння, тому йому необхідно пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 погодився пройти огляд, тому на місці зупинки було проведено значну кількість спроб провести огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу, однак результатів огляду отримано не було. Оскільки ОСОБА_1 не зміг пройти огляд на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу, тому поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти огляд пройти огляд в закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 згодився, у зв`язку із чим, сівши до службового автомобіля поліції, останній прямував для проходження огляду до медичного закладу. По дорозі було здійснено зупинку на АЗС, де ОСОБА_1 , у супроводі працівника поліції, відвідав туалет.

Суд акцентує увагу, що на відеозаписі з нагрудної камери дійсно зафіксовано факт того, що повертаючись до службового автомобіля, працівник поліції покликав ОСОБА_1 , зняв з форменного одягу нагрудну камеру, та поклав її до службового автомобіля, а сам продовжив спілкування з ОСОБА_1 , яке тривало з 04 год. 51 хв. по 04 год. 57 хв., після чого поліцейський повернувся до службового транспортного засобу, та взявши нагрудний відеореєстратор, з незрозумілих суду причин повторно почав запитувати у ОСОБА_1 чи буде останній проходити огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 відмовився від огляду, та як наслідок було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Проаналізувавши дані відеозаписів з нагрудної камери поліцейського, суд приймає доводи сторони захисту, що в даному випадку мало місце впливу на ОСОБА_1 з боку працівників поліції, з метою спонукання ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння для подальшого його притягнення до відповідальності.

Так, суддя зазначає, що згідно ст.1 КУпАП завданням цього Кодексу є серед інших й запобігання правопорушенням, а не провокація громадян на їх вчинення.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

За змістом статті 1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Крім того, відповідно до п.1 ч.1 ст.23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, окрім фіксації правопорушень, здійснює також превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 33 рішення у справі "Гурепка проти України").

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 5 лютого 2008 року у справі «Раманаускас проти Литви» зазначив, що підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування.

При цьому, основні вимоги справедливості, зазначені в ст.6 Конвенції відносяться до всіх видів злочинів, від самих незначних до особливо тяжких. Суспільний інтерес не може виправдовувати використання доказів, отриманих за допомогою провокації.

Відповідно до сформованої позиції Європейського суду з прав людини наявність державного інтересу не можна використовувати в якості обґрунтування щодо використання доказів, отриманих в результаті поліцейської провокації, оскільки застосування таких доказів наражає обвинуваченого на ризик остаточно позбавитись справедливого судового розгляду із самого початку; внутрішньодержавне законодавство не повинно дозволяти використання доказів, отриманих в результаті підбурювання з боку державних агентів. В іншому випадку таке законодавство не відповідає принципу «справедливого судочинства». (Рішення ЄСПЛ у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 9 червня 1998 року, «Худобін проти Російської Федерації» від 26 жовтня 2006 року, «Ваньян проти Російської Федерації» від 15 грудня 2005 року, «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року.)

Під провокацією (поліцейською) ЄСПЛ розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є або співробітниками органів безпеки, або особами, що діють за їх дорученням, не обмежують свої дії лише розслідуванням кримінальної справи по суті неявним способом, а впливають на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто отримати докази та порушити кримінальну справу (рішення ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року).

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд зазначає, що в даному випадку, отримавши згоду ОСОБА_1 на проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, працівник поліції зобов`язаний був доставити ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проходження огляду.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я та надав свою добровільну згоду на його проходження, проте згодом під впливом дій поліцейського, відмовився від огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, при цьому вказаний вплив суперечить нормам національного законодавства, засадам та завданням органів Національної поліції, тобто, тому слід дійти висновку, що працівником поліції було спровоковано ОСОБА_1 на скоєння даного правопорушення, яке в іншому випадку не було би ним скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення адміністративного правопорушення та отримати докази його вчинення, а відтак суд не може прийняти докази надані на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у якості належних та допустимих.

Згідно із ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Вирішуючи справу, суд враховує, що лише вимога суб`єкта владних повноважень, що ґрунтується на законі, має наслідком її виконання. Означені вимоги суб`єкта владних повноважень не повинні межувати із свавіллям та з незаконним посяганням на права та обов`язки людини.

Європейський суду з прав людини притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161. Series А заява № 25).

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження по справі закривається, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладені обставини, а також те, що належних та допустимих доказів факту вчинення інкримінованого діяння суду не надано, суд дійшов висновку про недоведеність матеріалами справи інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього слід закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.130, ст.221, ст.247, ст. 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , розпочате за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяО.О. Гребінь