ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/670/23 Суддя доповідач Гєрцик Р.В.
Категорія: ч.1 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Гєрцика Р.В.

секретаря судового засідання Дєдової Н.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Московського районного суду м.Харкова від 22 січня 2025 року у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП, щодо ОСОБА_2

УСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Згідно постанови судді, 06 листопада 2024 року о 21 год. 24 хв. водій ОСОБА_1 , рухаючись по пр-ту Тракторобудівників, 108 в м. Харкові, керував транспортним засобом Ford C-Max, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager 6820 та у закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОКНЛ», розташованому за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 18А, ОСОБА_1 відмовився.

Крім того, 06 листопада 2024 року о 23 год. 30 хв. водій ОСОБА_1 , будучи особою, яка повторно протягом року керувала транспортним засобом, не маючи при собі посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, рухаючись по вул. Бучми, 30Б в м. Харкові, керував транспортним засобом Ford C-Max, д.н.з. НОМЕР_1 .

Також, 06 листопада 2024 року о 23 год. 30 хв. водій ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Бучми, 30Б в м. Харкові, керував транспортним засобом Ford C-Max, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest та у закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОКНЛ» ОСОБА_1 відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 та п. 2.1а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 та за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Постановою судді Московського районного суду м. Харкова від 22 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження та постанову судді скасувати як необґрунтовану та незаконну, таку, що не відповідає фактичним обставинам справи, винести нову постанову, якою провадження у справі закрити з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження посилається на те, що 04.03.2025 року його банківські рахунки було заблоковано, у зв`язку із чим йому стало відомо про відкриття виконавчого провадження на підставі постанови Московського районного суду м. Харкова № 643/14013/24. 06 березня 2025 року ним було подано заяву до районного суду про ознайомлення з матеріалами справи. 11.03.2025 року він ознайомився зі справою, а 13.03.2025 року ним було подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог посилається на те, що справу було розглянуто за його відсутності без повідомлення про судові засідання. Вказує, що не керував повторно ТЗ в стані алкогольного сп`яніння, так як жодних доказів про притягнення його вперше до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП в матеріалах справи не має. Зазначає, що постановою Московського районного суду м.Харкова від 29.10.2024 року у справі №643/9309/24 він дійсно був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, однак, вказане судове рішення було оскаржене в апеляційному порядку, станом на теперішній час апеляційну скаргу ще не розглянуто. Крім того, вважає, що не мав виконувати незаконні вимоги поліцейських щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, так як правил ПДР не порушував та був незаконно зупинений співробітниками поліції.

Стосовно порушення п. 2.1а ПДР вказує, що на час складання протоколу у нього був наявний тимчасовий дозвіл на право керування ТЗ, строк дії якого становить три місяці, а саме з 07.08.2924 року по 07.11.2024 року. За таких підстав, доводи суду першої інстанції, що 06.11.2024 року він керував ТЗ не маючи при собі посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, не відповідають дійсним обставинам справи та грунтуються на припущеннях.

Мотиви суду

Враховуючи, що доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження про поважність причин пропуску строку не спростовуються матеріалами справи, а саме те, що ОСОБА_1 лише 10.03.2015 року ознайомився з матеріалами справи, зокрема, і з текстом оскаржуваної постанови, та протягом 10 днів подав апеляційну скаргу, токлопотання підлягає задоволенню.

Судом апеляційної інстанції неодноразово призначались судові засідання по цій справі, однак, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленими про час та місце її розгляду, в судові засідання жодного разу не з`явився.

Так, у судове засідання, призначене на 04.06.2025 року о 13 год.00 хв., ОСОБА_1 був повідомлений апеляційним судом шляхом направлення йому судової повістки за його поштовою адресою та у виді СМС-повідомлення за номером телефону, зазначених у протоколі. Судова повістка, направлена засобами поштового зв`язку, повернулась до суду не врученою з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 49-50), СМС-повідомлення також не було доставлено адресату. (а.с. 47)

Про час та місце розгляду справи, призначеної на 16.07.2025 року о 12 год. 45 хв. ОСОБА_1 був повідомлений судом у аналогічний спосіб. Водночас, судова повістка, направлена засобами поштового зв`язку, знову повернулась до суду не врученою з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 53-54), СМС-повідомлення також не було доставлено адресату. (а.с. 52)

Судове засідання, призначене на 17.09.2025 року о 14 год. 45 хв., було відкладено за клопотанням ОСОБА_1 , який, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, просив апеляційний суд відкласти на іншу дату у зв`язку з проходженням ним військової служби. (а.с. 56-63)

Про судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 10.12.2025 року о 14 год. 45 хв., ОСОБА_1 був повідомлений належним чином шляхом направлення йому судової повістки-повідомлення у додаток «Вайбер» та отриманої ним, відповідно, 19.09.2025 року о 13 год. 50 хв. (довідка про доставку повідомлення, а.с. 64) При цьому, ОСОБА_1 знову звернувся до суду із клопотанням про відкладення судового розгляду, обумовлюючи це проходженням військової служби. (а.с. 66-72)

Разом із цим, належить врахувати, що саме ОСОБА_1 є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді.

Апеляційний суд приходить до висновку, що особа, яка подала апеляційну скаргу, не виявила належної зацікавленості у розгляді справи та протягом тривалого часу не з`являється до апеляційного суду. Незацікавленість у розгляду своєї апеляційної скарги свідчить про зловживання учасником справи процесуальними правами з метою затягування строків розгляду справи.

Конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі "Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії" від 07.07.1989 року).

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Тойшлер проти Германії" від 04.10.2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

У цьому контексті суд також звертає увагу, що апеляційний перегляд здійснюється якраз за апеляційною скаргою особи, яка її подала, та саме вона в першу чергу мала б цікавитися питаннями призначення судових засідань у справі та скорішим вирішенням її справи.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.)

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини та з огляду на положення Конвенції щодо обов`язку сторони цікавитися рухом справи, розгляд апеляційної скарги без участі правопорушника та його захисника не є порушенням права особи на доступ до правосуддя, оскільки суд розцінює такі дії як зловживання учасником справи процесуальними правами, що спрямовані на безпідставне затягування та перешкоджання розгляду справи.

За таких обставин, та з урахуванням розумних строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд вважає за можливе провести апеляційний розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 в межах доводів і вимог поданої апеляційної скарги та за наявними у справі відомостями, що також узгоджується з КУпАП.

Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як убачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваного рішення, дані вимоги закону при розгляді справи щодо ОСОБА_1 судом виконані. Висновки про винуватість останнього у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.5 ст. 126 КУпАП, суд обґрунтував низкою доказів, яким дана відповідна оцінка в постанові.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п.2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За невиконання вимог пункту 2.5 ПДР України, передбачена відповідальність ст.130 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.1а ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 5 статті 126 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за повторне, протягом року, вчинення порушень, таких як: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Так, судовим розглядом встановлено, що 06 листопада 2024 року о 21 год. 24 хв. водій ОСОБА_1 , рухаючись по пр-ту Тракторобудівників, 108 в м. Харкові, керував транспортним засобом Ford C-Max, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager 6820 та у закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОКНЛ», розташованому за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 18А, ОСОБА_1 відмовився.

Внаслідок зазначених подій та встановлених фактичних даних працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №167777 від 06.11.2024 року та постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3425713 від 06.11.2024, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн.

Крім того, того ж дняо 23 год. 30 хв. водій ОСОБА_1 , будучи особою, яка повторно протягом року керувала транспортним засобом, не маючи при собі посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, рухаючись по вул. Бучми, 30Б в м. Харкові, керував транспортним засобом Ford C-Max, д.н.з. НОМЕР_1 , у зв`язку із чим стосовно водія було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №167828 від 06.11.2024 року.

Також, 06 листопада 2024 року о 23 год. 30 хв. Водій ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Бучми, 30Б в м. Харкові, керував транспортним засобом Ford C-Max, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Водій ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest та у закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОКНЛ» відмовився.

Внаслідок зазначених подій працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №167849 від 06.11.2024 року

Крім того, факт вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_1 , окрім протоколів, також підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, яким судом надано належної оцінки, а саме:

- актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів «Drager Alcotest 6820» до протоколу серії ЕПР1 №167777 від 06.11.2024 року, який проводився у зв`язку з виявленими в ОСОБА_1 ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці; огляд на місці зупинки ТЗ з використанням «Drager Alcotest 6820» не проводився за відмовою водія ОСОБА_1 ;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оформлене 06.11.2024 року о 22 год. 25 хв. до протоколу серії ЕПР1 №167777 від 06.11.2024 року, згідно з яким у ОСОБА_1 у результаті огляду, проведеного уповноваженою особою патрульної служби, були виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд у КНП ХОР «ОКНЛ» на стан алкогольного сп`яніння не проводився у зв`язку з відмовою водія ОСОБА_1 ;

- рапортом інспектора роти №5 батальйону №2 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Євгена Зикова від 06.11.2024 року, за змістом якого, 06.11.2024 року під час патрулювання екіпажем 5004 близько о 21 год. 24 хв. за адресою: м. Харків, пр. Ювілейний, 59, автомобіль Ford C-Max, д.н.з. НОМЕР_2 , рухався по зустрічній смузі дороги. Даний автомобіль одразу було зупинено по пр. Тракторобудівників, буд. 108. Водієм виявився ОСОБА_1 , який не мав при собі посвідчення водія, у зв`язку з чим було винесено постанову ЕНА3425713 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, за порушення ним п.2.1а ПДР України. Також, під час спілкування з водієм, у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Водієві ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest на місці зупинки та медичному закладі КНП ХОР «ОКНЛ». Від обох запропонованих варіантів водій відмовився, у зв`язку із чим ОСОБА_1 було роз`яснено, що у випадку відмови стосовно нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП;

- відеозаписами з бодікамер 470435, 471108, 475711, на яких зафіксовано обставини зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 06.11.2024 року о 21 год. 24 хв., спілкування водія з працівниками поліції. Зафіксовано, як працівники поліції повідомляють ОСОБА_1 , що вбачають у нього ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці) та пропонують пройти огляд на місці зупинки ТЗ або проїхати до медичного закладу для проходження такого огляду, на що ОСОБА_1 відмовляється. Працівниками поліції роз`яснено ОСОБА_1 наслідки такої відмови та права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Зафіксовано, як працівники поліції ознайомлюють водія ОСОБА_1 зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів, ОСОБА_1 поставити свій підпис та отримати копію постанови відмовляється ;

- відеозаписом з відеореєстратора 70Маі, на якому зафіксовано рух та зупинку ТЗ Ford C-Max, д.н.з. НОМЕР_2 , за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №167777 від 06.11.2024 року;

- довідкою, виданою стосовно ОСОБА_1 на підтвердження повторності вчинення останнім правопорушення за ст. 126 КУпАП;

- копією постанови, яка набрала законної сили, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3425713 від 06.11.2024, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн.;

- рапортом інспектора роти №5 батальйону №2 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Дар`ї Потоцької від 07.11.2024 року, згідно з яким 06.11.2024 року під час патрулювання Салтівського району м. Харкова екіпажем 5051 за адресою: м. Харків, вул. Бучми, 30Б, було зупинено транспортний засіб Ford C-Max, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 за порушення комендантської години. Під час перевірки документів було з`ясовано, що водій ОСОБА_1 не має при собі посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, а правопорушення вчинено повторно протягом року;

- актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів Drager Alcotest до протоколу серії ЕПР1 №167849 від 07.11.2024 року, який проводився у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці; огляд на місці зупинки ТЗ за допомогою технічного засобу Drager Alcotest не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 ;

- направленням на огляд водія ТЗ з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оформлене 06.11.2024 року о 23 год. 40 хв. до протоколу серії ЕПР1 №167849 від 07.11.2024 року, згідно з яким, у ОСОБА_1 у результаті огляду, проведеного уповноваженою особою патрульної служби, були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння у КНП ХОР «ОКНЛ» не проводився за відмовою ОСОБА_1 ;

- рапортом інспектора роти №5 батальйону №2 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Дар`ї Потоцької від 07.11.2024, за змістом якого 06.11.2024 року під час патрулювання Салтівського району співробітниками поліції було зупинено ТЗ під керуванням водія ОСОБА_1 за порушення комендантської години. Під час перевірки документів у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження відповідного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я водій ОСОБА_1 відмовився;

- відеозаписами з бодікамер 475930, 475005, 472501 до протоколу серії ЕПР1 №167849 від 07.11.2024 року, на яких зафіксовано як працівники поліції повідомляють ОСОБА_1 , що вбачають в нього знаки алкогольного сп`яніння, пропонують пройти відповідний огляд як на місці зупинки ТЗ, так і у медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовляється. Крім того, відображено роз`яснення працівниками поліції наслідків такої відмови, та права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Зафіксовано, як на запитання працівників поліції ОСОБА_1 повідомляє, що в нього немає водійського посвідчення, натомість надає для огляду паспорт та свідоцтво про реєстрацію ТЗ. Після ознайомлення водія ОСОБА_1 зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів, ОСОБА_1 поставити свій підпис та отримати копії складених документів відмовляється.;

- відеозаписом з відеореєстратора Roadcam, на якому зафіксовано рух та зупинку транспортного засобу Ford C-Max за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №167849 від 07.11.2024 року.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Апеляційний суд приймає до уваги той факт, що ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі не заперечує сам факт керування ним ТЗ та його зупинку за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення, та подальшу його відмову на пропозицію поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Посилання ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі на те, що він не керував повторно ТЗ в стані алкогольного сп`яніння у даному випадку є недоречними, так як протоколи про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 167777 від 06.11.2024 року та серії ЕПР1 №167849 від 07.11.2024 року були складені щодо нього саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність відповідальність за керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного, наркотичного чи іншого) або за відмову від огляду на стан сп`яніння, в той час як відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті визначено ч.2 ст.130 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд враховує, що постановуМосковського районного суду м.Харкова від 29.10.2024 року у справі №643/9309/24, на яку посилається апелянт, було залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 26.03.2025 року.

Поряд з цим, належить взяти до уваги те, що відповідно до ст.267 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

Однак, як було встановлено дії службової особи, що складала протокол та фіксувала правопорушення, в порядку передбаченому чинним законодавством, не оскаржувалися в порядку ст.267 КУпАП. Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення також не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Стосовно доводів апелянта проте, що на час складання протоколу у нього був наявний тимчасовий дозвіл на право керування ТЗ, у зв`язку із чим висновки суду про те, що 06.11.2024 року ОСОБА_1 керував ТЗ не маючи права керування ТЗ, не відповідають дійсності, слід зазначити наступне.

Пунктом 2.1а ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Як убачається з оглянутого судом відеозапису фіксації адміністративного правопорушення, водій ОСОБА_1 після зупинки його ТЗ, на вимогу співробітників поліції надати водійське посвідчення та документи на авто, надав поліцейським лише паспорт та свідоцтво про реєстрацію ТЗ, зазначивши при цьому, що водійського посвідчення у нього немає, так як стосовно нього вже був оформлений адміністративний протокол за ст. 130 КУпАП, та документ будо вилучено. Жодних інших документів, які б підтверджували його право керування авто, ОСОБА_1 для огляду не надавав та про їх існування не зазначав.

Дані вказаного відеозапису достатньо та об`єктивно підтверджують обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.

З огляду на викладене, посилання апелянта щодо невідповідності висновків районного суду про наявність у його діях ознак адміністративного правопорушення в цій частині є безпідставними.

Доводи ОСОБА_1 про розгляд справи за його відсутності без повідомлення про судові засідання, апеляційний суд вважає неспроможними, з огляду на таке.

Перевіркою матеріалів судового провадження встановлено, що 19.11.2024 року до суду першої інстанції надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130, ч.5 ст.126 КУпАП.

У складених протоколах про адміністративні правопорушення зазначено, що справа буде розглядатись у Московському районному суді м. Харкова.

Суд, отримавши матеріали справи, повідомляв ОСОБА_1 про призначені судові засідання.

В судові засідання, призначені на 16.12.2024 року та 22.01.2025 року правопорушник не з`явився.

Згідно матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції з метою належного сповіщення ОСОБА_1 на вказані дату та час судових засідань вживались заходи шляхом направлення судової повістки на поштову адресу, яка була вказана ОСОБА_1 працівниками поліції при складанні протоколів про адміністративні правопорушення.

Однак, до суду першої інстанції повернулися конверти із направленими ОСОБА_1 судовими повістками із відміткою «Укрпошти», що адресат «відсутній за вказаною адресою».

З огляду на викладене вбачається, що судом першої інстанції вживались всі можливі заходи з метою сповіщення ОСОБА_1 про неодноразово призначені судові засідання.

Апеляційний суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 був складений 06.11.2024 року, а судом справа розглянута 22.01.2025 року, тобто, майже через три місяці. Однак, достовірно знаючи, що в суді першої інстанції відносно ОСОБА_1 знаходяться матеріали справи про адміністративні правопорушення за протоколами від 06.11.2024 року, останній на протязі майже трьох місяців до суду не звертався, про розгляд справи відносно нього не цікавився, ніяких клопотань, особистих доводів чи письмових пояснень на спростування обставин правопорушення та складеного відносно нього протоколів суду не надав.

Водночас апеляційний суд звертає увагу, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі "Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії" від 07.07.1989 року).

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Тойшлер проти Германії" від 04.10.2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі було забезпечено ОСОБА_1 можливість реалізації права на доступ до правосуддя, а тому доводи заявника про порушення його прав в суді першої інстанції , апеляційний суд визнає неспроможними.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

За таких обставин, з урахуванням приписів ч.2 ст. 36 КУпАП, застосовуючи такий вид адміністративного стягнення, передбачений санкцією ч.1 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП, як штраф з позбавленням права керування транспортним засобом, суд першої інстанції враховував характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, те, що його дії характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпечність, становлять небезпеку дорожньому руху та несуть загрозу для життя і здоров`я його учасників.

Застосований районним судом до ОСОБА_1 вид та розмір адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.5 та п.2.1а Правил дорожнього руху України, наявність в його діях складу правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ч.5 ст.126 КУпАП, та його винуватості, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Московського районного суду м.Харкова від 22 січня 2025 року щодо ОСОБА_2 .

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Московського районного суду м.Харкова від 22 січня 2025 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Гєрцик