Провадження №3/592/3806/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Онайко Р.А., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1

за ст. 124 КУпАП,

з участю учасників справи про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

потерпілої - ОСОБА_2

представника потерпілої адвоката Страшка Є.В.

у с т а н о в и в:

06.11.2025 на розгляд до Ковпаківського районного суду м. Суми надійшли протокол ЕПР1 №501872 від 03.11.2025.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №501872, 03.11.2025 о 07:51 у м.Суми, вул. Черніговська, 9 ОСОБА_1 , керуючи т.з. Kia д.н.з. НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості рухів, не дотримався безпечної дистанції та скоїв наїзд на авто Skoda д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , яка зупинилась попереду для повороту ліворуч. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 12.1, 13.1 ПДР, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснивши, що рухався в лівій смузі зі швидкістю близько 50 км/год, не змінюючи напрямку руху прямо. Потерпіла рухалась в правій смузі з увімкненим показчиком повороту та повільно змінювала смугу руху. Дорога в напрямку руху була вільна, а зустрічний потік був щільним. Він, будучи впевненим, що має перевагу, подовжив рух прямо, проте потерпіла почала виїзд на його смугу. Він ухиляючись від зіткнення відвернув вліво і подав звуковий сигнал, проте потерпіла ще сильніше повернула вліво, внаслідок чого і сталось зіткнення. У випадку недотримання дистанції йому зручніше було б ухилятись від зіткнення вправо, оскільки дорога в тому напрямку була вільна.

Потерпіла пояснила, що після того як висадила знайомого за 150 м від місця ДТП (біля автомайданчика) стояла в крайній лівій смузі кілька хвилин, пропускаючи зустрічний потік. Коли зустрічний потік перервався, вона почала маневр розвороту, почула сигнал та відбулось зіткнення. Вважає, що ОСОБА_1 не дотримався дистанції та, уникаючи зіткнення, об`їжджав її автомобіль справа, в той час як вона розпочала маневр розвороту. Оскільки вона була в крайній лівій смузі, вона не повинна була очікувати, що ззаду зліва може наближатися автомобіль.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та її представника, допитавши свідка ОСОБА_3 перевіривши матеріали справи в їх сукупності, суддя дійшов висновку про недоведеність наявності ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори України» та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика ЄСПЛ є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно ст. 245 цього Кодексу, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1).

У відповідності до чинного законодавства відповідальність за ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП), а згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

На доведення вини ОСОБА_1 крім зазначеного вище протоколу про адміністративне правопорушення до суду надані наступні докази:

- схема місця ДТП від 03.11.2025, на якій відображено розташування т/з на вул. Чернігівська,9, та з якої вбачається що зіткнення автомобілів відбулось передніми частинами на зустрічній смузі руху;

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 03.11.2025, які в цілому відповідають показанням в судовому засіданні;

- письмові пояснення ОСОБА_2 від 03.11.2025, які в цілому відповідають показанням в судовому засіданні, окрім тієї обставини, що згідно письмових пояснень в момент зіткнення вона не рухалась;

- письмові пояснення ОСОБА_3 від 03.11.2025 про те, що він бачив як автомобіль Шкода виїхав на полосу для того, щоб повернути, пропускаючи зустрічний транспорт, в цей час е неї в`їхало авто КІА ;

- фотокопії з місця ДТП;

- копію постанови серії ЕНА №6073016 від 03.11.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП;

Допитаний під час судового розгляду свідок ОСОБА_3 пояснив, що є батьком ОСОБА_2 , вона підвезла його до автомайданчика та висадила з автомобіля. Йому потрібно було на авторинок. Коли він йшов в напрямку до авторинку побачив, як донька зайняла крайню ліву смугу та зупинилась, пропускаючи зустрічний потік автотранспорту. Вона стояла тривалий час і він встиг дійти до місця зіткнення. В цей час він побачив як автомобіль КІА в`їхав в неї.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, гласність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП). При цьому в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії (ст. 8 Конституції України), а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з прецедентною судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно цієї правової позиції «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлених під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Так, учасниками справи висунуто 2 версії розвитку події ДТП.

Наявні в матеріалах справи об`єктивні докази, зокрема протокол огляду місця події та фотографії, не суперечать жодній з них, інших доказів учасниками справи надано не було.

При цьому версія ОСОБА_1 про те, що він рухався прямо, а ДТП сталось внаслідок порушення потерпілою вимог п. 10.3 ПДР, є незмінною з часу надання письмових пояснень. Вона також є достатньо логічною з огляду на ту обставину, що зіткнення автомобілів відбулось передніми частинами і у випадку ухилення від нерухомого об`єкту, що знаходиться попереду більш логічним було ухилення вправо на вільну ділянку дороги. Також така версія пояснює подачу звукового сигналу перед зіткненням, що підтверджено учасниками справи та свідком.

Версія потерпілої після подання письмових пояснень змінилась і потерпіла вказала, що розпочала маневр розвороту, що мало пояснити ту обставину, що місцем зіткнення з «нерухомим» автомобілем є смуга зустрічного руху. Також ні в письмових, ні в усних суду поясненнях потерпіла не зазаначала, що свідок ОСОБА_3 є її батьком. Про цю обставину повідомив сам свідок в судовому засіданні. В письмових поясненнях потерпіла також не вказувала, що безпосередньо перед подією висадила пасажира (тобто займала крайнє праве положення на поїзджій частині). Вказані обставини в сукупності ставлять під сумнів щирість пояснень потерпілої.

Також суд враховує ту обставину, що потерпілою не пояснено з якої причини вона висадила пасажира (батька) за 250 м від авторинку при тому що з фотозоражень вбачається що безпосередньо перед місцем ДТП (за 100 м від авторинку) наявний зручний майданчик для висаджування пасажирів.

Тобто матеріалами справи не тільки не спростовано версію ОСОБА_1 , а та думку суду вона є навіть більш вірогідною за вірсію потерпілої, інкриміновану в протоколі про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, ретельно дослідивши та перевіривши в ході судового розгляду усі наявні в справі докази, суд приходить переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні правопорушення встановлено не було. При цьому всі можливості для усунення сумнівів були вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих по справі доказів не дозволяє у категоричній формі зробити беззаперечний і однозначний висновок, що ОСОБА_1 було порушено правила дорожнього руху і внаслідок цього порушення сталось ДТП, внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні ушкодження, тобто про вчинення ним правопорушення, тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 283, 284, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ст. 124 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Роман ОНАЙКО