Справа №: 486/1793/25 Провадження № 3/486/726/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2025 року м. Південноукраїнськ

Південноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Волощук О.О.,

за участю секретаря судового засідання Гайдук А.С.,

захисника ОСОБА_1 адвокат Гусака О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Південноукраїнську справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , головного бухгалтера КП «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство» ПМР, місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення №565 від 15.09.2025 року, при проведенні перевірки посадовою особою, головним державним інспектором відділу позапланових перевірок з інших податків управління податкового аудиту ГУ ДПС у Миколаївській області при проведенні документальної планової виїзної перевірки КП «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство» ПМР, встановлено, що посадова особа ОСОБА_1 - головний бухгалтер КП «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство» ПМР вчинив порушення, а саме: ведення податкового обліку з порушенням встановленого порядку (акт перевірки від 15.09.2025 N15308 /14-29-07-01/31948866), а саме: КП «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство» ПМР порушено: п.187.1 ст. 187, п.189.1 ст.189, пп.«г» п. 198.5 ст.198, п.200.1, п.200.2, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року N2755-VI із змінами і доповненнями, в результаті чого підприємством за період 01.11.2021 по 30.06.2025 занижено податок на додану вартість від вартості понаднормативних втрат води та теплоенергії, що не відносяться до господарської діяльності платника, на загальну суму 3307401 грн, та завищено від?ємне значення ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, на суму 1876649 гривень; пп.14.1.11 п.14.1 ст. 14, п.44.1, п.44.2 ст.44, пп. 134.1.1 п.134.1 ст.134, пп.139.2.1 п.139.2 ст.139 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року N? 2755-VI зі змінами та доповненнями. в результаті чого встановлено завищення від?ємного значення об?єкту оподаткування з податку на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 368757 гривень.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-1 КУпАП, тобто порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

12.12.2025 від захисника ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення, в яких останній зазначив, що відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 08.09.2020 у справі № П/811/2893/14, висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі собою не породжують правових наслідків для платника податків. Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати (абзац другий п.86.1. ст.86 Податкового кодексу України). Сам по собі акт податкової перевірки та дії посадових осіб контролюючого органу зі складання цього акта не створюють правових наслідків у вигляді виникнення обов`язків, зміни чи припинення будь-яких прав платника податків, крім виникнення права на подання зауважень до акта. Таким чином, акт перевірки не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб`єкта господарювання, й не є обов`язковим рішенням суб`єкта владних повноважень. У разі незгоди платника податків з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці), платник податків згідно з п. 86.7. ст. 86 Податкового кодексу України має право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення. За результатами перевірки у випадках, встановлених п.58.1. ст.58 Податкового кодексу України, контролюючий орган виносить податкові повідомлення-рішення, які згідно з п.56.1 ст.56 Податкового кодексу України можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. На підставі акту перевірки від 15.09.2025 №15308/14-29-07-01/31948866 Головним управлінням ДПС у Миколаївській області прийняті податкові повідомлення-рішення № 701 від 15.10.2025, № 701 від 15.10.2025, №701 від 15.10.2025, №406 від 16.10.2025, №406 від 16.10.2025, №406 від 16.10.2025, № 406 від 16.10.2025. На вказані податкові повідомлення-рішення комунальним підприємством «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство» Південноукраїнської міської ради до Державної податкової служби України подана скарга. Рішенням Державної податкової служби України № 33568/6/99-00-06-01-01-06 від 21.11.2025 продовжено строк розгляду скарги до 05.01.2026 (включно). Відповідно до п.56.15. ст.56 ПК України, скарга подана із дотриманням строків, визначених п.56.3. цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржуються, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою. Отже, за змістом наведених норм у випадку оскарження платником податків податкового повідомлення-рішення, прийнятого за результатами перевірки, сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою. Відповідно, оскільки податкові повідомлення-рішення №701 від 15.10.2025, №701 від 15.10.2025, №701 від 15.10.2025, №406 від 16.10.2025, №406 від 16.10.2025, №406 від 16.10.2025, №406 від 16.10.2025, прийняті Головним управлінням ДПС у Миколаївській області на підставі акту перевірки від 15.09.2025 №15308/14-29-07-01/31948866, оскаржені у встановленому порядку до Державної податкової служби України і на час розгляду справи №486/1793/25 сума грошового зобов`язання є неузгодженою, отже, до остаточного вирішення скарги на податкові повідомлення-рішення факт допущення правопорушення є невстановленим. Відповідно, незаконним і необгрунтованим є твердження про заниження податку на додану вартість від вартості понаднормативних втрат води та теплоенергії, що не відносяться до господарської діяльності платника, на загальну суму 3307401 грн., завищення від`ємного значення ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, на суму 1876649 грн. та завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування з податку на прибуток в періоді, що перевіряється, на загальну суму 368757 грн. Вказане свідчить про незаконність та необгрунтованість притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення, факт допущення яких є невстановленим. Відповідно до акту перевірки №15308/14-29-07-01/31948866 від 15.09.2025 головний бухгалтер ОСОБА_1 була відповідальним за фінансово-господарську діяльність комунального підприємства «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство» Південноукраїнської міської ради в період з 30.12.2021 по день підписання акту перевірки. Однак вказане твердження не відповідає фактичним обставинам, оскільки відповідно до наказу №119-С від 30.12.2021 про переведення на іншу роботу ОСОБА_1 переведено на посаду головного бухгалтера з 01.01.2021. Згідно з протоколом № 564 від 15.09.2025 про адміністративне правопорушення зазначено, що порушення мало місце в період з 01.11.2021 по 30.06.2025. Згідно з п.2 розділу ІV Висновок акту перевірки від 15.09.2025 № 15308/14-29-07-01/31948866 не зазначений період, протягом якого мало місце завищення від`ємного значення ПДВ. Вказане свідчить, що матеріали справи не містять доказів того, що в період відповідальності головного бухгалтера ОСОБА_1 за фінансово-господарську діяльність мало місце завищення від`ємного значення ПДВ. Таким чином, вищевикладене свідчить, що наявними в матеріалах справи №486/1793/25 доказами не доведена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, що свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

В судовому засіданні захисник Суржук О.П. письмові пояснення підтримав та просив суд провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя суду першої інстанції має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вбачається, що ГУДПС у Миколаївській області з 12.08.2025 по 08.09.2025 проведена документальна позапланова перевірка КП «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство» ПМР щодо дотримання вимог податкового законодавства.

За результатом перевірки складено акт від 15.09.2025 року № 15308/14-29-07-01/31948866 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки КП «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство» ПМР в частині завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток, заниження податку на додану вартість та в частині порушення граничних термінів сплати до бюджету на додану вартість.

На підставі вказаного акту перевірки від 15.09.2025 № 15308/14-29-07-01/31948866 Головним управлінням ДПС у Миколаївській області прийняті податкові повідомлення-рішення № 701 від 15.10.2025, № 701 від 15.10.2025, №701 від 15.10.2025, № 406 від 16.10.2025, №406 від 16.10.2025, №406 від 16.10.2025, № 406 від 16.10.2025.

На вказані податкові повідомлення-рішення КП «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство» Південноукраїнської міської ради до Державної податкової служби України подана скарга.

Рішенням Державної податкової служби України № 33568/6/99-00-06-01-01-06 від 21.11.2025 продовжено строк розгляду скарги до 05.01.2026 (включно).

Відповідно до правової позиції, зазначеної в постанові КАС ВС від 08 вересня 2020 року по справі № П/811/2893/14, висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі собою не породжують правових наслідків для платника податків.

Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати (абзац другий п. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України).

Сам по собі акт податкової перевірки та дії посадових осіб контролюючого органу зі складання цього акта не створюють правових наслідків у вигляді виникнення обов`язків, зміни чи припинення будь-яких прав платника податків, крім виникнення права на подання зауважень до акта.

Таким чином, акт перевірки не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб`єкта господарювання, й не є обов`язковим рішенням суб`єкта владних повноважень. У разі незгоди платника податків з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці), платник податків згідно з п. 86.7. ст. 86 Податкового кодексу України має право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення.

За результатами перевірки у випадках, встановлених п. 58.1. ст. 58 Податкового кодексу України, контролюючий орган виносить податкові повідомлення-рішення, які згідно з п. 56.1 ст.56 Податкового кодексу України можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Як зазначено вище, не погоджуючись з податковими повідомленнями КП «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство» Південноукраїнської міської ради до Державної податкової служби України подана скарга та рішенням Державної податкової служби України № 33568/6/99-00-06-01-01-06 від 21.11.2025 продовжено строк розгляду скарги до 05.01.2026 (включно).

Відповідно до п.56.15 ст.56 ПК України, скарга подана із дотриманням строків, визначених п.56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржуються, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Отже, за змістом наведених норм у випадку оскарження платником податків податкового повідомлення-рішення, прийнятого за результатами перевірки, сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що оскільки податкові повідомлення-рішення, які складені на підставі акту за результатами документальної перевірки оскаржені у встановленому законом порядку та станом на час розгляду даної справи сума грошового зобов`язання була неузгодженою, і до остаточного вирішення спору факт допущення правопорушення є невстановленим.

За такого, підстави вважати безспірно доведеним факт допущених порушень з боку ОСОБА_1 відсутні.

При вирішенні даної справи про адміністративне правопорушення відповідно до приписів ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Оскільки суд повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності поза розумним сумнівом, вважаю, що за цим стандартом доказування не було доведено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 247, 251, 280, 283, 284, 287 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю події та складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Південноукраїнський міський суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили у день її перегляду судом апеляційної інстанції у разі залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови без змін, чи зміні постанови.

Суддя: О.О. Волощук