справа № 631/1188/25
провадження № 3/631/688/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2025 року селище Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Мащенко Світлана Василівна, розглянувши в залі судових засідань № 1 приміщення суду матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця міста Сміла Черкаської області, громадянина України

(ID паспорт з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_1 ,

виданий 12.10.2020 органом 5332),

реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_2 ,

який утриманців не має, зареєстрований за адресом:

АДРЕСА_1 ;

та проживає за адресом:

АДРЕСА_2 ;

за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

08.10.2025 року о 14 годині 00 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ 21011», державний номерний знак НОМЕР_3 , по вулиці Захисників України, будинок № 98, селище Нова Водолага Харківського району Харківської області, - маючи ознаки алкогольного сп`яніння. Від обстеження як на місці події, так і в лікарському закладі відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (зі змінами та доповненнями). Так як відносно останнього 21.08.2025 року набрала силу постанова Одеського районного суду про позбавлення права керування строком на 1 рік за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вчинив правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Правопорушник ОСОБА_1 до судді не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи сповіщений своєчасно та належним чином, про причини своє неявки не сповістив, заяви про відкладання розгляду справи не надавав.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі статті 6 Конвенції, оскільки здійснення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року (заява № 28249/95), в якому зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року (заява №3236/03) вказує, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Положеннями статті 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено п`ятнадцятиденний строк розгляду справ про адміністративні правопорушення, при цьому частина 6 статті 38 вищевказаного нормативно-правового акту визначає кінцевий строк притягнення до адміністративної відповідальності, який становить один рік з дня вчинення правопорушення.

Таким чином, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Тим більше, що стаття 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Наявними матеріалами справи про адміністративне правопорушення вина ОСОБА_1 повністю доведена.

Так, відповідно до приписів статті 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, сукупністю даних Протоколу про адміністративне правопорушення (серії ЕПР1 № 477175), складеного 08.10.2025 року інспектором ВП № 3 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітаном поліції Сокол Л. Г., та змісту диску CD-R, доданого до нього, підтверджуються обставини, місце та час вчинення правопорушення (а. с. 2, 16).

З рапорту інспектора ВП № 3 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції Сокол Л., поданого 08.10.2025 року на ім`я тимчасового виконувача обов`язків начальника відділення поліції № 3 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області підполковника поліції Пеленчука Романа, убачається, що 08.10.2025 року під час несення служби із інспектором СРПП відділення поліції № 3 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області, лейтенантом поліції Багліковим Б. С. у складі добового наряду СРПП «ВОДОЛАГА-37», здійснюючи патрулювання території Нововодолазької ОТГ за адресою: вулиця Захисників України, поблизу будинку № 98,- виявлено автомобілем марки «ВАЗ 21011», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якого є наявна інформація, що рішенням Одеського районного суду від 21.08.2025 року останній позбавлений права керування строком на 1 рік. Під час розмови з водієм у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження обстеження у встановленому законом порядку як на місці зупинки, так і в медичному закладі він відмовився. Відносно останнього було винесено постанову про адміністративне правопорушення за частиною 4 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а. с. 3).

Згідно з направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного 09.10.2025 року, ОСОБА_1 був доставлений інспектором ВП № 3 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітаном поліції Сокол Л. до «Нововодолазька ЦЛ». В результаті огляду виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці (а. с. 4).

Рапортом інспектора ВП № 3 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції Сокол Л., поданого 12.11.2025 року на ім`я тимчасового виконувача обов`язків начальника відділення поліції № 3 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області підполковника поліції Пеленчука Романа, доведено до відома керівництва, що в неї на розгляді знаходиться адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , 19.07.1971 року за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В ході опрацювання матеріалу було встановлено, що під час збору матеріалу згідно з Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, оформлюючи направлення на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції було здійснено помилку у даті направлення, а саме: направлення було складено 08.10.2025 разом, що підтверджено іншими матеріалами, а помилково вказано «09.10.2025». У зв`язку з вище викладеним та неможливістю виправлення даних у направленні, прошу вважати дату направлення на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в документі ОСОБА_1 як «08.10.2025» (а. с. 22).

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеного інспектором ВП № 3 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітаном поліції Сокол Л., вбачається, що огляд проводився у зв`язку із виявленням запаху алкоголю з ротової порожнини, почервонінням обличчя, поведінкою, що не відповідає обстановці, натомість від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився (а. с. 5).

Відповідно до картки обліку адміністративного правопорушення, складеної патрульним поліції Жилко Є. В., Сердюченко Ю. Г. учинив правопорушення, а саме: водій керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у медичному закладі КНП ООМЦПЗ ООР у лікаря нарколога зі згоди водія у встановленому законом порядку. Стан алкогольного сп`яніння підтверджується висновком № 000085 від 11.01.2025 року о 18 годині 15 хвилин. На нього 11.08.2025 року накладено стягнення Біляївським районним судом Одеської області за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а. с. 6).

Відповідно до змісту постанови судді Біляївського районного суду Одеської областіШаньшина М. В., прийнятої 11.08.2025 року в межах справи з єдиним унікальним № 496/543/25 (провадження № 3/496/671/25) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного проступку, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу в розмірі 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік (а. с. 7 9).

Відповідно до Постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (серії ЕНА № 5892740), винесеної 08.10.2025 року інспектором СРПП відділення поліції № 3 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенантом поліції Багліковим Б. С., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення 08.10.2025 року адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статі 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за керування транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ 21011», державний номерний знак НОМЕР_3 , порушивши правила дорожнього руху. При перевірці документів встановлено, що останній позбавлений права керування транспортним засобом Біляївським районним судом Одеської області від 10.08.2025 року строком на один рік, чим скоїв правопорушення, передбачене частиною 4 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а. с. 12).

З технічного паспорту (серії НОМЕР_4 ), виданого ТСЦ 6341, вбачається, що транспортний засіб марки «ВАЗ», модель «21011», державний номерний знак НОМЕР_3 , належить на праві власності ОСОБА_2 (а. с. 10).

Отже, суд вважає встановленим факт притягнення правопорушника до відповідальності за вчинення проступку, передбаченого частиною 1 статі 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, менш ніж за рік до вчинення проступку, який йому зараз закидається у провину.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (зі змінами та доповненнями) встановлений обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення унормовано, що адміністративно караним є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Одночасно із цим повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених 1 статті 130 вказаного кодексу тягне за собою відповідальність за частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

Наведене у своїй сукупності свідчить про необхідність кваліфікацій дій ОСОБА_1 , вчинених ним 08.10.2025 року о 14 годині 00 хвилин, саме за частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вважаю факт вчинення ОСОБА_1 проступку, передбаченого частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведеним, а тому він підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , суддею не встановлено.

Крім того, майнової шкоди проступком не заподіяно.

При накладенні стягнення за адміністративне правопорушення, суддя враховує характер вчинення правопорушення, ступень вини, майновий стан, особу правопорушника, а також відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність винного, й вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в виді штрафу в межах, установлених частиною 2 статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 2000 х 17,00 гривень = 34000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Доходячи такого, суд керується нормою частини 1 статті 28 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка прямо зазначає, що оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому вилученні за рішенням суду і наступній реалізації з передачею вирученої суми колишньому власникові з відрахуванням витрат по реалізації вилученого предмета.

Отже, визначаючись з видом адміністративного стягнення суддя не застосовує альтернативне додаткове стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу, що було знаряддям вчинення вказаного проступку, оскільки такий від стягнення може бути застосований тільки у відношенні до правопорушника, який є його власником, а ОСОБА_1 цього статусу щодо транспортного засобу марки «ВАЗ» моделі «21011», державний номерний знак НОМЕР_3 , не має.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладаючи на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, слід вирішити питання про стягнення з нього й судового збору.

Так, відповідно до вимог статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. При цьому розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Таким законом, що встановлює правові засади справляння судового збору, є Закон України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року (із змінами та доповненнями), частина 1 та пункт 5 частини 2 статті 4 якого передбачають, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі, яка дорівнює 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому він справляється.

Пунктом 9 частини 1 статті 40 Бюджетного кодексу України № 2456 VІ від 08.07.2010 року (із змінами та доповненнями) визначено, що розмір прожиткового мінімуму на відповідний бюджетний період у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для основних соціальних і демографічних груп населення визначається Законом про Державний бюджет України.

Відповідно до приписів абзацу 3 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» № 4059-IX від 19.11.2024 року, з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб встановлений в сумі 3028,00 гривень.

Таким чином, у зв`язку із накладенням на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, з нього слід стягнути й судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 гривень, із розрахунку: 0,2 х 3028,00 гривень = 605,60 гривень.

Приймаючи постанову, суддя також вважає за необхідне зазначити, що пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади (на цей час Берестинський район та місто Берестин відповідно) та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Пунктом 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вищезазначеного Закону на законодавчому рівні унормовано, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до цього, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, воєнний стан на території України не припинений та не скасований, а тому справа перебувала на розгляді судді належного та повноважного суду.

На підставі викладеного, діючи в точній відповідності із законом, з метою зміцнення законності, виховання особи, яка вчинила це адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, керуючись статтею 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); статтею 17, пунктом 6 частини 2 статті 36 і пунктами 3 й 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року, статтею 40 Бюджетного кодексу України № 2456 VІ від 08.07.2010 року (із змінами та доповненнями), статтею 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року (із змінами та доповненнями), абзацом 3 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» № 4059-IX від 19.11.2024 року, а також частиною 5 статті 7, статтями 23, 27, 33 - 35, 38, 40-1, частиною 1 статті 130, статтями 245, 246, 249, 251, 252, частиною 2 статті 268, частиною 2 статті 277, статтями 280, 283 285, частиною 2 статті 287, статтями 294, 307 та 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення № 8073-Х від 07.12.1984 року (із змінами та доповненнями),

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного проступку, передбаченого частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 34000,00 гривень (тридцять чотири тисячі гривень 00 копійок), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та без оплатного вилучення транспортного засобу, із зарахуванням на наступні банківські реквізити: номер рахунку (IBAN): UA 0020001, код класифікації доходів бюджету: 21081300. Отримувач: ГУК Харківської області - код -21081300. Код отримувача (ЄДРПОУ): 37874947. Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) електронне адміністрування податку.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень (шістсот п`ять гривень 60 копійок), із зарахуванням на наступні банківські реквізити: отримувач: ГУК у місті Києві /місто Київ/ 22030106. Код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783. Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП електронне адміністрування податку). Номер рахунку (IBAN) UA 0026001. Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі її оскарження - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, інакше постанова надсилається для примусового виконання, у порядку якого стягується подвійний розмір штрафу, тобто 68000,00 гривень (шістдесят вісім тисяч гривень 00 копійок),та витрати на облік цього правопорушення, встановлені Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до відповідальності, її законним представником, захисником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова про накладення адміністративного стягнення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами, звертається до виконання протягом трьох місяців і підлягає виконанню з моменту її винесення, за виключенням випадків, прямо передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Постанову прийнято, оформлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в одному примірнику.

Суддя С. В. Мащенко