Справа № 305/4474/25
Номер провадження № 3/305/2666/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2025. Суддя Рахівського районного суду Закарпатської області Марусяк М.О., розглянувши матеріали, які надійшли від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип В) ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , курсанта,

за ч.2 ст.204-1, ч.2 ст.185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 19 листопада 2025 року, близько 01 години 00 хвилин, був виявлений та в подальшому затриманий, спільно з трьома громадянами України прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» спільно з представниками Національної поліції України у контрольованому прикордонному районі на напрямку прикордонного знаку №364, на відстані близько 16 000 метрів до державного кордону, околиця населеного пункту Рахів (територія Рахівської міської громади Рахівського району, Закарпатської області), під час спроби незаконного перетинання державного кордону з України до Румунії, поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, у складі групи осіб.

Крім того, 19 листопада 2025 року, близько 01 години 00 хвилин, під час затримання громадянин ОСОБА_1 спільно з чотирма громадянами України, здійснив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця ДПСУ, під час безпосереднього виконання ним службових обов`язків пов`язаних із охороною державного кордону України, а саме: неодноразово повторювану законну вимогу старшого прикордонного наряду «Прикордонний патруль» старшого солдата ОСОБА_2 пред`явити документи, що посвідчують особу відкрито відмовився виконувати. Таким чином, своїми діями громадянин України, ОСОБА_1 , порушив вимоги ст.9, ст.12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991, ч.2 ст.23 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» та п.10 Положення про прикордонний режим, затвердженого Постановою КМУ від 27.07.1998 №1147, тобто вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачені ч.2 ст.204-1 КУпАП та ч.2 ст.185-10 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 , повторно, не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом надсилання смс повідомлення про виклик до суду на номер телефону та за допомогою рекомендованого листа «Укрпоштою». При цьому, у матеріалах справи міститься письмова заява ОСОБА_1 , відповідно до якої він просить справу відносно нього розглядати без його участі та надіслати рішення на вказану ним адресу. Свою вину визнає.

Враховуючи строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 277 КУпАП, суд розглядає справу у відсутності громадянина ОСОБА_1 .

Дослідивши в повному обсязі встановлені на підставі поданих доказів обставини, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до вимог ст.2 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" основними функціями Державної прикордонної служби України є: охорона державного кордону України на суші, морі, річках, озерах та інших водоймах з метою недопущення незаконної зміни проходження його лінії, забезпечення дотримання режиму державного кордону та прикордонного режиму; здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна, а також виявлення і припинення випадків незаконного їх переміщення; ведення розвідувальної, інформаційно-аналітичної та оперативно-розшукової діяльності в інтересах забезпечення захисту державного кордону України згідно із законами України "Про розвідувальні органи України" та "Про оперативно-розшукову діяльність".

Статтею 20 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" передбачено права Державної прикордонної служби України. За якою, органам, підрозділам, військовослужбовцям, а також працівникам Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових обов`язків можуть залучатися до оперативно-службової діяльності, для виконання покладених на Державну прикордонну службу України завдань надається право втому числі, вимагати від фізичних осіб припинення правопорушень і дій, що перешкоджають здійсненню повноважень Державної прикордонної служби України (п. 12).

Відповідно до переліку міст і районів на території яких установлюються конрольовані прикордонні райони (Додаток до постанови КМУ від 03 серпня 1998 року №1199 в редакції постанови КМУ від 04 серпня 2021 р. №890) Рахівський район Закарпатської області відноситься до району на території якого установлюються прикордонні райони.

Винуватість громадянина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.2 ст.204-1 КУпАП, ч.2 ст.185-10 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №340547 від 19.11.2025, серії ЗхРУ №340546 від 19.11.2025; протоколами про адміністративне затримання від 19.11.2025; протоколами особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 19.11.2025; рапортом інспектора прикордонної служби 3 категорії водія відділення логістики відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип В) старшого солдата ОСОБА_3 ; довідкою про виникнення обстановки на ділянці відповідальності ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 19.11.2025, з якої вбачається, що в ході взаємодії з ІНФОРМАЦІЯ_5 встановлено, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в/сл ЗСУ в/ч НОМЕР_1 (235-йнавчльний центр, АДРЕСА_2 ) зі слів знаходиться в СЗВЧ з 21.10.2025; скріншотами з мобільного телефону; витягом з книги прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип В) з 00.00 по 05.00 19.11.2025; витягом з штатного списку персоналу відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип В) з 00.00 по 05.00 19.11.2025; копією паспорта громадянина України; копією паспорта громадянина для виїзду за кордон; письмовим поясненням та письмовою заявою ОСОБА_1 від 19.11.2025.

ОСОБА_1 , як особа у відношенні та у присутності якої було складено протокол про адміністративне правопорушення, достовірно знаючи про наявність адміністративних матеріалів щодо нього, до суду, повторно, не з`явився, не спростував обставини зазначені у протоколах та не довів свою невинуватість. Натомість у письмових поясненнях, які містяться в матеріалах справи ОСОБА_1 вину свою у вчиненому правопорушенні визнав, зазначає, що мав намір незаконним шляхом перетнути державний кордон з України до Румунії та вчинив злісну непокору працівникам прикордонної служби.

При цьому, суд враховує і той факт, що ОСОБА_1 не надав жодних доказів, які б із достовірністю свідчили про те, що він, станом на 19.11.2025 мав право на вільний виїзд за межі України через встановлені пункти пропуску, або перебуває на військовому обліку і йому надана відстрочка від мобілізації, натомість як вбачається з довідки про виникнення обстановки на ділянці відповідальності ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » військовослужбовець в/сл ЗСУ, в/ч НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 АДРЕСА_2 ), зі слів з 21.10.2025 самовільно залишив військову частину.

Під час розгляду справи судом не встановлено яких-небудь даних, які б давали підстави вважати, що інспектор прикордонної служби 3 категорії водій відділення логістики відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип В) старший солдат ОСОБА_4 був упередженим при складанні щодо ОСОБА_1 протоколів за ознаками передбаченими ч.2 ст.204-1 КУпАП та ч.2 ст.185-10 КУпАП, і що в нього були підстави для фальсифікації протоколів чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи. У підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано під час судового розгляду. Тому, суд приходить до висновку, що інспектор прикордонної служби при виконанні своїх обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.

Також судом не встановлено, й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусового підписання складених щодо нього матеріалів. Суд бере до уваги відсутність будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 оскаржував незаконність дій працівників прикордонної служби при його затриманні та складанні відносно нього адміністративних матеріалів.

Під час особистого огляду речей громадянина ОСОБА_1 , з поміж іншого, виявлено та вилучено паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 .

Суд також враховує, що громадянин ОСОБА_1 , мешканець АДРЕСА_1 , який маючи при собі паспорт громадянина України для виїзду за кордон разом з трьома громадянами України, знаходився у контрольованому прикордонному районі на напрямку прикордонного знаку №364, на відстані близько 16 000 метрів до державного кордону, околиця населеного пункту Рахів (територія Рахівської міської громади Рахівського району, Закарпатської області) та під час затримання здійснив злісну непокору працівникам ДПСУ, суд вважає, що в діях громадянина ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, яке виразилося у спробі перетину, групою осіб, державного кордону України, будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України та правопорушення передбачене ч.2 ст.185-10 КУпАП, яке виразилося у злісній непокорі законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону України, вчинена групою осіб.

Пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин щодо ОСОБА_1 не встановлено.

Згідно ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тому з врахуванням санкції ч.2 ст.204-1 КУпАП, беручи до уваги тяжкість вчиненого адміністративного правопорушення, яке ОСОБА_1 вчинив під час дії воєнного стану на території України, коли тимчасово, обмежено виїзд з України для окремої категорії громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, намагався перетнути державний кордон України у складі групи осіб, суд вважає, що у відношенні ОСОБА_1 , слід обрати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, оскільки саме таке покарання буде достатнім для виховання ОСОБА_1 у дусі точного і неухильного додержання законів України та запобігання вчинення нових правопорушень.

Одночасно, на думку суду, до ОСОБА_1 неможливо застосувати ст.22 КУпАП, у диспозиції якої зазначено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити особу, яка притягується до адміністративної відповідальності від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням, оскільки ОСОБА_1 в такий спосіб хотів ухилитися від мобілізації, під час дії воєнного стану на всій території України, отже міг зашкодити державним інтересам.

У відповідності до вимог п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч.4 ст.15 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями про стягнення в дохід держави коштів або вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави, прийнятими у справах про адміністративні правопорушення, та за рішеннями, прийнятими у кримінальних провадженнях, стягувачем виступає державний орган, який прийняв відповідне рішення або за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення. За рішеннями про стягнення судового збору, про накладення штрафу (як засобу процесуального примусу) стягувачем є Державна судова адміністрація України.

У зв`язку з наведеним, з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України слід стягнути судовий збір в сумі 605 гривень 60 копійок.

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим за ч.2 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення; за ч.2 ст.185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі ст.36 КУпАП, ОСОБА_1 призначити покарання за ч.2 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок, за кодом класифікації доходів бюджету 22030106 "Судовий збір": отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код за ЄРДПОУ 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); рахунок отримувача: UA0026001 код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до ч.1 ст.307, ст.308 КУпАП, штраф має бути сплачений ним не пізніш, як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати, штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Рахівського районного суду: М.О. Марусяк