Провадження № 33/4808/830/25
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Тринчук В. В.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В.,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 листопада 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИВ:

Суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка керує транспортним засобом відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Вказане адміністративне правопорушення вчинене за наступних обставин.

Так, 21 жовтня 2025 року о 00 годині 53 хвилин на перехресті вулиць Надрічна-Шевченка у селі Вовчинець Івано-Франківської МТГ, водійка ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, у лікаря нарколога у встановленому законом порядку відмовилася.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді суду першої інстанції скасувати, закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що з рішення суду вважає незаконним, прийнятим з порушенням матеріального та процесуального права, а також вказує, що суд першої інстанції в повній мірі не з`ясував обставин справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення не є вмотивованим та обґрунтованим, винесене за відсутності будь-яких доказів вини.

Вказує, що суд спрощено підійшов до розгляду справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, що призвело до винесення незаконної постанови суду.

Звертає увагу, що під час складання протоколу не дотримано вимог чинного законодавства щодо належності та допустимості доказів, працівниками поліції не вжито належних заходів, щодо встановлення наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, не надано жодних належних і допустимих доказів, які могли б підтвердити факт скоєння ним правопорушення, а факт вчинення правопорушення не зафіксовано належним чином, як того вимагає КУПАП. Постанова суду першої інстанції ґрунтується виключно на припущеннях, за відсутності належних, достовірних, беззаперечних та достатніх доказів, які б підтверджували винуватість.

Наголошує, що в порушення зазначеного наказу МВС, поліцейськими надано до суду першої інстанції, один відеозапис, який є неповним, фрагментарним, який не відображає повністю обставин правопорушення, зокрема не фіксують факт порушення ПДР України. Також не надано повні відеозаписи з відеореєстратора транспортного засобу поліції. Так, згідно з відеозапису з нагрудної камери поліцейського дійсно встановлено, що інспектором поліції здійснювалася фіксація складання протоколу. Однак, яким чином, були встановлені ознаки сп`яніння, визначені вищевказаною Інструкцією, відеозапис не містить, тобто, огляд водія поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, не проводився. При цьому, з дослідженого відеодоказу вбачається, що вона, спілкуючись з інспектором поліції, не мала порушення координації рухів, порушення мови, вираженого тремтіння рук, отже такі ознаки сп`яніння поліцейським у протоколі зазначено формально.

Пояснює, що це був нічний час доби і її фізіологічні симптоми втоми і хвилювання було сприйнято за ознаки вживання наркотичних речовин. На підтвердження цього її захисником було подано медичні документи про проведені токсикологічні дослідження цього ж дня, де вказано, що в її біоматеріалі «наркотичних речовин не виявлено».

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та її адвокат Федорук Ю.І. в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду, до початку апеляційного розгляду від адвоката Федорук Ю.І. надійшло клопотання у якому остання просила розглядати апеляційну скаргу без її участі та без участі ОСОБА_1 , а також просила задовольнити апеляційну скаргу з мотивів викладених у ній.

Так, особи, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За таких обставин, відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, а також з метою реалізації права на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку, вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутність ОСОБА_1 та її адвоката Федорук Ю.І.

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що її необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

При цьому, вважаю за необхідне наголосити на тому, що згідно практики Європейського суду з прав людини(далі - ЄСПЛ), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду («Пономарьов проти України»).

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, крім іншого є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 252 КУпАП оцінка доказів відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції дотримався цих вимог закону та належним чином з`ясував обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз і оцінив їх у сукупності, в тому числі на предмет того, чи вони отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, є належними та допустимими.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 21 жовтня 2025 року серії ЕПР1 № 489371 (а.с. 1) 21 жовтня 2025 року о 00 годині 53 хвилин на перехресті вулиць Надрічна-Шевченка у селі Вовчинець Івано-Франківської МТГ, водійка ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, у лікаря нарколога у встановленому законом порядку відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою інспектором В2Р2Б1 УПП в Івано-Франківській області лейтенантом поліції Веселовським Р.Я., з дотриманням вимог ст. 254 КУпАП, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний ним.

ОСОБА_1 власноручним підписом у відповідній графі протоколу підтвердила, що їй роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, але відмовилась від дачі пояснень.

Звертаю увагу, що власноручний підпис підтверджує волевиявлення особи, дійсність документу, свідчить про відповідальність за його зміст.

Підстав вважати, що цей протокол складено з порушенням ст. 256 КУпАП, відповідних Інструкцій, не здобуто.

Виклад обставин в протоколі цілком відповідає вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07 листопада 2015 року № 1395.

В протоколі зазначені дії водія щодо ухилення від огляду, а саме, що він відмовився від огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Згідно з направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» (а.с. 2) на такий огляд направлялась ОСОБА_1 , яка мав ознаки наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці, які не реагують на світло, неприродня блідість обличчя, але не пройшла огляд в медичному закладі у зв`язку з відмовою.

Відповідно до довідки №19224 від 22 жовтня 2025 року КНП «ПОК ПЗ ІФ ОР» (а.с. 8) вбачається, що ОСОБА_1 під час медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відмовилась від огляду.

На відеозаписах, які містяться на компакт-дисках в матеріалах справи (а.с. 9), безсторонньо зафіксовано деякі обставини події, зокрема: рух працівників поліції на службовому автомобілі та подальшу зупинку транспортного засобу марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 . Після зупинки працівники поліції повідомили ОСОБА_1 підстави зупинки транспортного засобу та повідомлено про виявлені у неї ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у спеціалізованому медичному закладі у лікаря нарколога на що ОСОБА_1 погодилась. Далі зафіксовано доставлення ОСОБА_1 до медичного закладу. У медичному закладі, ОСОБА_1 лікарем-наркологом будо роз`яснено процедуру проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, але остання відмовилась від такого. Після цього працівники поліції разом із ОСОБА_1 повернулись на місце зупинки транспортного засобу для складання протоколу. Також працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 її права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та оголосили зміст складених документів, які ОСОБА_1 підписала та отримала копії.

За змістом п. 1 ч. 1. ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, для виявлення або фіксування правопорушення.

Законом не передбачено вимог щодо показань технічних приладів, що мають функції відеозапису, як доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Твердження апелянта про те, що поліцейськими надано один відеозапис, який є неповним, фрагментарним, який не відображає повністю обставин правопорушення, зокрема не фіксують факт порушення ПДР України, фіксації складання протоколу не є слушним, оскільки до матеріалів справи долучено два компакт-диски з відеозаписами, які досить інформативні, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, є послідовними, мають безсторонній характер, містять у хронологічній послідовності всі відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Так відеозаписами зафіксовано рух працівників поліції на службовому автомобілі та подальшу зупинку транспортного засобу марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 у зв`язку з порушенням ПРД України. Після зупинки повідомили ОСОБА_1 підстави зупинки транспортного засобу, а тому твердження апелянта в цій частині не є спроможним.

Також не є слушним твердження апелянта про те, що огляд поліцейським на місці зупинки транспортного засобу не проводився, оскільки працівники поліції не проводять огляд осіб на виявлення стану наркотичного сп`яніння, а відповідно до ч. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Твердження апелянта про те, що ознаки сп`яніння поліцейським у протоколі зазначено формально, не зрозуміло вони як були встановлені ознаки сп`яніння адже вона, спілкуючись з інспектором поліції, не мала порушення координації рухів, порушення мови, вираженого тремтіння рук не є слушним, оскільки поліцейський фактично виявляє ознаки стану сп`яніння у водія транспортного засобу у залежності від власного їх розуміння. Проте наявність ознак сп`яніння самі по собі не означають, що особа перебуває в стані сп`яніння, такий висновок може скласти лише лікар за результати проведеного огляду, від якого ОСОБА_1 відмовилась.

Пояснення апелянта про, що це був нічний час доби і її фізіологічні симптоми втоми і хвилювання було сприйнято за ознаки вживання наркотичних речовин і на підтвердження цього її захисником було подано медичні документи про проведені токсикологічні дослідження цього ж дня, де вказано, що в її біоматеріалі «наркотичних речовин не виявлено», не спростовує факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського, тобто порушено п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Та обставина, що ОСОБА_1 з власної ініціативи самостійно пройшла огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння, про що надано суду довідку №30 від 21 жовтня 2025 року (а.с. 19), результат токсикологічного дослідження № 2637 від 05 листопада 2025 року (а.с. 24) та результат токсикологічного дослідження № 2636 від 05 листопада 2025 року (а.с. 25 за змістом яких сп`яніння не виявлено, висновків суду не спростовує, оскільки особа обвинувачувалась у відмові від проходження огляду на стан сп`янінні водій, у встановленому законом порядку та порушенні вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, а не пункту 2.9 а Правил дорожнього руху України - керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

ОСОБА_1 керувала транспортним засобом, що підтверджується змістом відеозаписів, а тому є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог п.п. 2.5. Правил дорожнього руху водієві визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, приписами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядку).

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Аналогічні приписи містить Інструкція.

Також, за змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Тому твердження апелянта про відсутність свідків під час відмови від огляду, що є порушенням законодавства, не є слушним.

Поліцейські, з огляду на виявлення передбачених п. 4 Розділу І Інструкції ознак наркотичного сп`яніння у водія ОСОБА_1 мали підстави пропонувати їй пройти огляд.

Наявні у матеріалах справи докази, в тому числі і відеозапис, підтверджують, що водій ОСОБА_1 у якої поліцейським виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у спеціалізованому медичному закладі у лікаря нарколога погодилась. Проте у медичному закладі, ОСОБА_1 після роз`яснення лікарем-наркологом процедури проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, відмовилась від такого огляду, що стало підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Вважаю, що в даному випадку поліцейськими дотримано приписи Інструкції, Порядку та ст. 266 КУпАП.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_1 будучи водієм транспортного засобу у якої працівники поліції виявили ознаки наркотичного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння у відповідності до закону, відмовилась від проведення огляду на стан сп`яніння у відповідності до закону, чим порушив п.п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставин, які б підтверджували позицію сторони захисту щодо незаконності постанови суду першої інстанції та наявності підстав для її скасування з закриттям провадження у справі, за результатами апеляційного розгляду не встановлено, а тому її необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 листопада 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло