Справа № 170/543/25 Провадження №33/802/847/25 Головуючий у 1 інстанції:Матвійчук С. П.
Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., з участю захисника Чоланюка С.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шацького районного суду Волинської області від 11 листопада 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, який до адміністративної відповідальності не притягувався, визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 185 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Визначено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 23 липня 2025 року, 02 год. 55 хв. В с. Світязь, по вул. Європейській, поблизу буд. №118, Ковельського району, Волинської області керував автомобілем Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , який йому належить на праві власності, з ознаками алкогольного сп`яніння (запах з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці) та відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Крім того, 23 липня 2025 року, близько 02 год. 55 хв., ОСОБА_1 в с. Світязь, по вул. Європейській, поблизу буд. №118, Ковельського району, Волинської області, після зупинки транспортного засобу Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , яким він керував, не виконував законні вимоги працівників поліції та чинив супротив під час затримання чим здійснив злісну непокору працівникам поліції, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КпАП України.

Не погодившись з оскарженою постановою судді Сахацький С.П. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати судове рішення та закрити провадження у справі стосовно нього у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень. Зазначає, що суд першої інстанції побудував свої висновки щодо його винуватості на припущеннях за відсутності доказів керування ним транспортним засобом, вчинення злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського.

Також вказує, що усі прохання про надання права скористатися правовою допомогою працівниками поліції були проігноровані, як і заперечення факту перебування в стані алкогольного сп`яніння та керування транспортним засобом. Докази на підтвердження факту відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відсутні, а надані працівниками поліції пояснення суперечливі. Жодних дій, які можна було б розцінити як непокору працівникам поліції не вчиняв.

У судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду. Про поважність причин своєї неявки апеляційний суд не повідомив.

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 суд враховує, що останній був обізнаний про перебування у провадженні Волинського апеляційного суду його власної апеляційної скарги та про дату судового розгляду, його інтереси представляв захисник Чоланюк С.Ю., а тому суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності у судовому засіданні ОСОБА_1 .

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку захисника, доходжу такого висновку.

Положеннями ст. 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Водночас, положеннями ст. 252 КпАП України передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до приписів ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Сторона захисту оскаржує дану постанову лише в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КпАП України.

Дослідивши під час апеляційного розгляду матеріали справи про адміністративні правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що суддя суду першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 185 КпАП України.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаних вище адміністративних правопорушень підтверджується: протоколами про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 399875, серії ВАД № 434632 від 23.07.2025; протоколом про адміністративне затримання від 23.07.2025; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану, алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП «Шацька лікарня Шацької селищної ради» від 23.07.2025; зобов`язанням до протоколу серії ЕПР1 № 399875 від 23.07.2025 про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом протягом 24 годин; відеозаписами з нагрудної бодікамери поліцейського та іншими наявними матеріалами справи.

Диспозиція ст. 185 КпАП України передбачає адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Слід зазначити, що злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов`язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки.

Дане правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків. Тобто, виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок. Відмова правопорушника проявляється в недвозначній формі словами, жестами, мовчанням та ін.

Правопорушення, передбачене статтею 185 КпАП України, обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні службових обов`язків, оскільки вимога або розпорядження поліцейського - це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі та має бути законодавчо обґрунтованим.

Виходячи з диспозиції вказаної статті, для наявності в діях особи складу зазначеного правопорушення, необхідна сукупність обов`язкових елементів, таких, як перебування працівників поліції при виконанні службових обов`язків, законність розпорядження або вимоги поліцейського, злісна непокора.

Всупереч доводам апеляційної скарги, порушення ОСОБА_1 вимог ст. 185 КпАП України підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, зокрема, відеозаписом з бодікамер працівників поліції.

Так, з даного відеозапису вбачається, що після зупинки транспортного засобу Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 та який належить йому на праві власності, водій намагався втекти. Зазначені обставини стали підставою для застосування працівниками поліції до ОСОБА_1 кайданок та адміністративного затримання. Обстановка під час затримання порушника була напружена, пасажири автомобіля перешкоджали затриманню та з`ясування обставин правопорушень, тому для встановлення особи правопорушника, обставин вчинення адміністративних правопорушень, зокрема, проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння було здійснено виїзд з місця події до СПД № 2 (сел. Шацьк) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області.

З відеозапису чітко вбачається, що на місці зупинки транспортного засобу після спроб втекти з автомобіля на неодноразові вимоги поліцейського заспокоїтися, пред`явити документ, який посвідчує особу, ОСОБА_1 вимоги не виконує та їх ігнорує, чинить опір працівникові поліції, перешкоджає встановленню обставин для документування правопорушення.

Зважаючи на встановленні обставини справи ОСОБА_1 о 02:55 годині під час комендатської години повинен був беззаперечно на законну вимогу поліцейського зупинити транспортний засіб, пред`явити для перевірки документи, що посвідчує особу та не чинити опір працівникам поліції.

Безпідставними, необґрунтованими і такими, що не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 злісної непокори за викладених у протоколі обставин, апеляційний суд визнає доводи апеляційної скарги про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано суть правопорушення.

В свою чергу, наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються як даними відеозапису з нагрудної камери поліцейського, так і іншими письмовими доказами, протоколом адміністративного затримання серії АЗ №018979 від 13.07.2025, який підписаний ОСОБА_1 та в якому вказано причиною затримання необхідність припинення адміністративного правопорушення, встановлення особи, складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Апелянтом не наведено доводів, які б ставили під сумнів належність та допустимість доказів у справі, окрім формального заперечення своєї вини. Відомостей, що працівники поліції діяли упереджено стосовно ОСОБА_1 під час зупинки транспортного засобу під його керуванням, його затримання, складання протоколів про адміністративне правопорушення в матеріалах справи відсутні та не надані такі й під час апеляційного розгляду.

Зафіксовані нагрудною камерою поліцейського на відеозаписі висловлювання ОСОБА_1 , його поведінка, дії не піддає жодному сумніву встановлені фактичні обставини, які підтверджують наявність складу інкримінованих ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених як за ст. 185 КпАП України, так і за ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Протоколи про адміністративне правопорушення складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, підписані особою, яка їх склала.

Відповідно до диспозиції . 1 ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення, полягає: 1) у керуванні особою (водієм) транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння; 2) або ж у діях особи (водія), яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Правильно судом першої інстанції констатовано, що відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння може виражатись, як у формі прямої відмови особи пройти такий огляд, так і у випадку коли особа прямо не зазначає, що вона відмовляється від проходження такого огляду, однак своїми діями протягом тривалого часу здійснює перешкоди у проведенні огляду, з надуманих підстав ухиляється від його проведення, а також самовільно залишає місце події, не пройшовши такий огляд.

Відеозаписи, які містяться у матеріалах справи, та перегляд їх змісту вказують на те, що поліцейські пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння не на місці зупинки транспортного засобу, а у поліцейському автомобілі під час поїздки до СПД № 2 (сел. Шацьк), та в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився. Надалі працівники поліції пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 вже на подвір`ї СПД № 2 (сел. Шацьк) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області, на що останній також відмовився.

Доводи, що за кермом транспортного засобу був не ОСОБА_1 судом першої інстанції належним чином спростовані, та апеляційним судом розцінюються як цілком необґрунтовані.

Поміж тим, враховуючи зафіксовану відеозаписом агресивну поведінку ОСОБА_1 , який не мав наміру спілкуватися з працівниками поліції, надавати адекватні відповіді на запитання та динамічність подій, працівниками поліції правильно було розцінену таку поведінку ОСОБА_1 як відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, з таким висновком погоджується апеляційний суд.

Отже, на думку апеляційного суду, в матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративні правопорушення, а лише покликання сторони захисту в апеляційній скарзі на можливі порушення без належного їх обґрунтування не беруться судом до уваги.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо порушеного права ОСОБА_1 на захист під час документування правопорушень, то такі є голослівними. Під час документування правопорушень, його адміністративного затримання ОСОБА_1 на неодноразові пропозиції про надання безоплатної правничої допомоги відмовився. Його вимоги забезпечити присутність саме особистого захисника, як вбачається з відеозапису були лише приводом завадити працівникам поліції скласти протоколи про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 було надано мобільний телефон для дзвінка родичам, однак під час такого спілкування він жодних прохань про залучення захисника не висловлював, а лише просив сестру «посприяти щодо вирішення питання про вчиненні адміністративні правопорушення».

Інші посилання в апеляційній скарзі мають формальний характер, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції доходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.

Отже, судом першої інстанції з`ясовані всі фактичні обставини справи, передбачені ст. 280 КпАП України, які мають істотне значення для правильного її вирішення, наявний в матеріалах справи відеозапис та протоколи про адміністративне правопорушення у повній мірі узгоджуються з іншими доказами у справі, та, на переконання апеляційного суду, підтверджують факт вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 185 КпАП України, за обставин вказаних у протоколах про адміністративні правопорушення.

Таким чином, обставини, які зазначені в апеляційній скарзі, та, на переконання апелянта, слугують підставами для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень, є недостатніми, тому суд їх не бере до уваги.

Враховуючи вищенаведене постанова судді є законною та обґрунтованою, а підстав для скасування оскарженого судового рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Шацького районного суду Волинської області від 11 листопада 2025 року стосовно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В. В. Гапончук