П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2025 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Наумов С.В., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Луцик К.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Рівненській області департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП.,

- зміст ст. 268 КУпАП., ОСОБА_1 роз`яснено,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1 № 445396 від 06.09.2025, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП., вбачається, що о 13 год. 43 хв., 06.09.2025 в м. Рівне по вул. Присадибна, під час несення служби було зупинено транспортний засіб «Skoda» д.н.з. НОМЕР_2 , водій якого ОСОБА_2 перебував, з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, порушення координації рухів, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану наркотичного відмовився.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Луцик К.В. заперечили щодо протоколу про адміністративне правопорушення, просили суд провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Суду повідомили, що у вказаний у протоколі час та день ОСОБА_1 не керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а перебував на території СТО в м. Рівне по вул. Присадибна разом із своїм знайомим ОСОБА_3 . На територію даного СТО приїхали працівники поліції та працівники ТЦК. Представники поліції висловили вимогу до ОСОБА_1 про необхідність з ними проїхати до місцевого ТЦК та СП оскільки останній перебуває в адміністративному розшуку. ОСОБА_1 відмовився їхати до ТЦК та СП та щоб працівники поліції до нього не застосували фізичний примус він зачинився в автомобілі. На протязі тривалого спілкування працівники поліції намагалися переконати ОСОБА_1 поїхати з ними до ТЦК, однак він неодноразово відмовлявся. В подальшому без належного обґрунтування висловили твердження що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння та запропонували йому пройти огляд у мед закладі, на що він погодився. При цьому жодних ознак наркотичного сп`яніння у нього не було і працівники поліції використали вказану вимогу пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння для вилучення ОСОБА_1 із автомобіля та доставлення до ТЦК. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130КУпАП не знаходить свого підтвердження в дійсності, є незаконним та необґрунтованим.

Дописаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 повідомив суду, що він є знайомим із ОСОБА_1 та перебував у той день разом із ним в автомобілі на території СТО. До СТО приїхали працівники поліції та працівники ТЦК. Працівник поліції пред`явили вимогу до ОСОБА_1 про необхідність вийти з авто оскільки його розшукує ТЦК СП. ОСОБА_1 відмовився вийти із авто. Згодом працівник поліції почав стверджувати що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння та запропонував йому пройти огляд на визнання стану наркотичного сп`яніння на що ОСОБА_1 погодився Свідок вказує, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та жодних ознак наркотичного сп`яніння у нього не було.

Суд, заслухавши учасників розгляду, дослідивши адміністративні матеріали в судовому засіданні, дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 1.6. «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.09 2009р. № 400/666, огляд проводиться: уповноваженою особою Державтоінспекції МВС на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Пунктом 2.5.Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами всправі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного сп`яніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову саме особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

З урахуванням викладеного, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння. А обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996р. за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП склад адміністративного правопорушення полягає керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Із дослідженого оптичного диску відео - фіксації з камер патрульних, долученого до адміністративних матеріалів, не підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинки працівниками поліції. Зокрема із наданих відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції слідує, що до автомобіля «Skoda» д.н.з. НОМЕР_2 , який стоїть на території СТО підходять працівники поліції, які вказують, що водій перебуває у розшуку ТЦК просить вийти із авто для складання протоколу затримання. ОСОБА_1 відмовляється вийти із авто. Працівник поліції наполягає, щоб ОСОБА_1 вийшов із авто та вказує, що вбачає в нього ознаки наркотичного сп`яніння, а саме тремтіння палів рук блідість обличчя, поведінка що не відповідає обстановці, при цьому ОСОБА_1 перебуває в авто і спілкування відбувається за склом авто. Згодом на питання про згоду ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, останній погоджується. Через декілька хвилин спілкування працівник поліції знову попросив його вийти із авто та повторно висловив вимогу пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що ОСОБА_1 погоджується пройти огляд. Крім того, працівник поліції стверджує, що ОСОБА_1 перебуває в базі як «ухилянт».

Таким чином, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння не доведений та спростовується поясненнями, в тому числі свідка, доказами та дослідженими в судовому засіданні відеозаписами.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 445396 від 06.09.2025 зазначено, що правопорушення вчинено ОСОБА_4 , однак протокол складено на ОСОБА_1 .

Згідно ст. ст. 1,8 КУпАП завданням Кодексу є охорона прав і свобод громадян, в тому числі осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, сумлінного виконання своїх обов`язків. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Статтями 3,8 Конституції України проголошено, що людина, її права і свободи людини та їх гарантії визнаються в Україні найвищою цінністю, визначають зміст і спрямованість діяльності держави. В Україні визнається і дії принцип верховенства права.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі „Гурепка проти України" (п.п. 50- 55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України та п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997року №7 "Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина" обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, які повинні визнаватися недопустимими.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 445396 від 06.09.2025 не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при цьому у суді сторони не мають права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, а тому суд вважає за необхідне провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, 247, 283, 284, КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити в зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду С.В. Наумов