КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 33/824/4692/2025 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Яворського М.А., за участю секретаря судового засідання Русан А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 11 серпня 2025 року щодо притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

до адміністративної відповідальності ст. ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №339289 від 23 травня 2025 року, водій ОСОБА_1 16 травня 2025 року о 18 годині 50 хвилин в місті Києві по проспекту Науки, поблизу будинку 96, керуючи транспортним засобом Peugeot, д.н.з. НОМЕР_1 не переконалася в безпечності руху та здійснила наїзд на транспортний засіб Toyota, д.н.з. НОМЕР_2 . Транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушила п. п. 2.3 б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху і вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №339295 від 23 травня 2025 року, ОСОБА_1 16 травня 2025 року о 18 годині 50 хвилин, керуючи транспортним засобом Peugeot, д.н.з. НОМЕР_1 , ставши учасником ДТП залишила місце пригоди в порушення вимог п. 2.10 а Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 11 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішеннямОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, відповідно до якої вказує, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 122-4, 124 КУпАП.

Наголошує, що відеозапис працівника поліції зі свідком не може вважатися належним та допустимим доказом, оскільки поліцейськими особа ОСОБА_2 встановлена не була, письмові пояснення останній не давав, в суд першої інстанції не викликався.

Окрім того, останній не бачив зіткнення транспортного засобу Peugeot, д.н.з. НОМЕР_1 та транспортного засобу Toyota, д.н.з. НОМЕР_2 . ОСОБА_2 лише чув звук удару та здогадався, що відбулася ДТП.

Вказує, що з фотознімків її автомобіля Peugeot, д.н.з. НОМЕР_1 , які містяться у матеріалах справи неможливо встановити в який час вони зроблені, якими технічними засобами та чи мають відношення до даної ДТП.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 просить скасувати постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 11 серпня 2025 року та закрити провадження у справі про притягнення її до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. ст. 122-4, 124 КУпАП у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

При апеляційному розгляді справи ОСОБА_1 та її представник Зінченко О.В. підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

При апеляційному розгляді справи ОСОБА_3 заперечила щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі, просила залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, які з`явились на розгляд до суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, доводи ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 11 серпня 2025 року, на думку апеляційного суду, є обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що 11 серпня 2025 року було ухвалено оскаржувану постанову (а.с.50 - 52).

Як зазначено апелянтом повний текст оскаржуваної постанови в день її винесення вона не отримала.

15 серпня 2025 року повний текст оскаржуваної постанови було опубліковано в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до заяви, що міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 отримала копію оскаржуваної постанови 21 серпня 2025 року (а.с. 55).

Апеляційну скаргу подану засобами поштового зв`язку 25 серпня 2025 року.

Враховуючи зазначене, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 11 серпня 2025 року як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та ст. 124 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у даній справі мотивував своє рішення тим, що дослідивши протоколи про адміністративні правопорушення та додані до них матеріали дійшов висновку про доведеність вини водія ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 122-4 та 124 КУпАП.

Апеляційний суд не може в повній мірі погодитись із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Суд першої інстанції визнав встановленими обставини справи, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 339289 від 23 травня 2025 року, зокрема проте, що водій ОСОБА_1 16 травня 2025 року о 18 годині 50 хвилин в місті Києві по проспекту Науки, поблизу будинку 96, керуючи транспортним засобом Peugeot, д.н.з. НОМЕР_1 не переконалася в безпечності руху та здійснила наїзд на транспортний засіб Toyota, д.н.з. НОМЕР_2 . Транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушила п. п. 2.3 б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху і вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. (а.с. 1)

Крім того суд першої інстанції також погодився із обставинами, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №339295 від 23 травня 2025 року, згідно із якими ОСОБА_1 16 травня 2025 року о 18 годині 50 хвилин, керуючи транспортним засобом Peugeot, д.н.з. НОМЕР_1 , ставши учасником ДТП залишила місце пригоди в порушення вимог п. 2.10 а Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 122-4 КУпАП. (а.с. 2)

Разом із тим суд апеляційної інстанції не може повністю погодитися із даними висновками викладеними у постанові Голосіївського районного суду міста Києва від 11 серпня 2025 року виходячи із наступного.

Так в матеріалах справи міститься схема місця ДТП, яке мало місце 16 травня 2025 року, складена працівниками патрульної поліції, яка містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, на зворотному боці схеми зазначено характеризуючі дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження (а.с. 8).

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_3 від 16 травня 2025 року повідомила про те, що 16 травня 2025 року близько 18 год 50 хв. у її припарковане авто Toyota, д.н.з. НОМЕР_2 в`їхав автомобіль зі слів сусіда ОСОБА_2 , марки Peugeot номерний знак повністю не встиг записати - 4542, світлого кольору, не зупинившись на швидкості поїхав прямо повернувши за будинок. На будинку 96 є камери відеонагляду, які належать дитячій спортивній школі «Наука», камери працюють. (а.с. 9).

Крім того, відповідно до рапорту інспектора з ОПБ ЦПП у м. Києві ДПП ст. лейтенанта поліції Якуб Віктора від 16 травня 2025 року вбачається, що прибувши за адресою місця ДТП було встановлено, що громадянка ОСОБА_3 , яка проживає за адресою АДРЕСА_2 припаркувала транспортний засіб Toyota, д.н.з. НОМЕР_2 біля будинку і пішла до квартири. У 18 год 50 хв. у дане авто в`їхав автомобіль марки Peugeotд.н.з. не повний 4542 світлого кольору, який здійснив зіткнення на місці події та зник у невідомому напрямку. Дану пригоду бачив очевидець ОСОБА_2 . Обстеживши територію було встановлено, що на даному будинку знаходяться відеокамери. (а.с. 10).

В матеріалах справи також містяться письмові пояснення ОСОБА_1 від 25 травня 2025 року, відповідно до яких вказано, що оскільки капітаном поліції не надано вичерпаних пояснень щодо якого питання її викликано, відмовляється надавати будь - які пояснення. (а.с. 15)

Крім того, в матеріалах справи міститься фото знімки з вуличних камер спостереження на якому зафіксовано транспортний засіб «Peugeot» д.н.з. НОМЕР_1 , яке рухається по дорозі. (а.с. 19-25).

Відповідно до вимог п. 2.3б ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій з зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до вимог п. 2.10 а ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Відповідно до вимог п. 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до вимог п. 13.1 ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу..

Відповідно до положень статті 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з приписами ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду справи, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 визнана винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. ст. 122-4 та 124 КУпАП, - безпідставно, оскільки її вина не доведена матеріалами справи, а усі можливості доказування у даному конкретному випадку вичерпані.

Разом з тим, ст. 247 КУпАП не передбачає такої підстави для закриття провадження у справі, як недоведеність вини особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, тому, у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінально-процесуальному законодавстві.

Пунктом третім частини першої статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що докази, на які послався суд першої інстанції у постанові, є недостатніми через їх суб`єктивність, а схема місця ДТП є неповною та не містить пошкодження транспортного засобу особи яка притягується до адміністративної відповідальності, а тому її достовірність також викликає сумніви, а інших, об`єктивних доказів у справі немає та під час апеляційного розгляду вони не встановлені, а можливості їх отримати - вичерпані.

Окрім того, відповідно до ст. 8 Конституції України, «В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії…».

Згідно з приписами ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У даному конкретному випадку йдеться не про кримінальний злочин, а про адміністративне правопорушення, але, оскільки Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає таку підставу для закриття провадження у справі як недоведеність вини, вважаю за необхідне застосувати аналогію закону та ст. 62 Конституції України, як норму прямої дії.

У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Таким чином, дослідивши матеріали даної справи та докази, які в ній містяться, апеляційний суд встановив відсутність порушення ОСОБА_1 вказаних вище положень п.2.3б, 12.1, 13.1 ПДР України, оскільки вищезазначені докази її вини не є переконливими та достатніми, в повному обсязі та не відповідають фактичним обставинам справи, а також не підтверджуються матеріалами провадження, які з достатньою повнотою зібрані працівниками поліції і були повно та всебічно досліджені під час розгляду адміністративного матеріалу судом першої інстанції.

З огляду на викладене, враховуючи, що під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови було встановлено відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, апеляційний суд доходить висновку, що постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 11 серпня 2025 року неможливо визнати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю, у зв`язку із недоведеністю наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, а саме із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись положеннями статей 247, 284, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 11 серпня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 11 серпня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП - скасувати, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. ст. 122-4, 124, за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення від 23 травня 2025 року - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду М.А.Яворський