Провадження № 3/712/4333/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Кончина О.І., за участю адвоката Вакуленка О.П., потерпілого ОСОБА_1 , розглянувши матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 , учня вечірньої школи №5, про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130, ч. 2 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

10.12.2025 постановою Соснівського районного суду м.Черкаси адміністративні матеріали відносно ОСОБА_2 були об`єднані в одне провадження.

ОСОБА_2 31.10.2025 о 01:20 год. в м. Черкаси, по вул. Смілянській, 126/2, керував автомобілем Ваз-21144 д.н.з. НОМЕР_1 (власник ОСОБА_3 ), не дотримався безпечної швидкості руху, безпечного інтервалу, був неуважним, вчасно не відреагував на дорожню обстановку та здійснив наїзд на автомобіль Volkswagen Polo д.н.з. НОМЕР_2 (власник ОСОБА_4 ) під керуванням водія ОСОБА_5 , який через неконтрольоване прискорення зіткнувся з автомобілем Ford Focus д.н.з. НОМЕР_3 (власник ОСОБА_1 ), який через неконтрольоване прискорення зіткнувся з автомобілем Chevrolet Lacetti д.н.з. НОМЕР_4 (власник ОСОБА_6 ), чим порушив вимоги п.12.1, 13.1 ПДР України. При ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження з матеріальними збитками, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Він же, 31.10.2025 о 01:20 год. в м. Черкаси, по вул. Смілянській, 126/2, керував автомобілем Ваз-21144 д.н.з. НОМЕР_1 (власник ОСОБА_3 ), з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мовлення. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, в установленому законом порядку, на місці вчинення та в ЧОНД у лікаря нарколога, водій відмовився, під час безперервної фіксації на боді камери 470999, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Він же, 31.10.2025 о 01:20 год. в м. Черкаси, по вул. Смілянській, 126/2, керував автомобілем Ваз-21144 д.н.з. НОМЕР_1 (власник ОСОБА_3 ), не маючи права керування даним транспортним засобом, так як не мав посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1 а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився.

Адвокат Вакуленко О.П. в судовому засіданні просив розглянути справу без участі ОСОБА_2 ьа зазначив, що останній вину за ст. 124, ч. 1 ст. 130, ч. 2 ст. 126 КУпАП визнав. Просив суворо не карати та додав, що ОСОБА_2 не заперечував проти накладення штрафу, однак просив не позбавляти, остннього права керування транспортними засобами.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали адміністративних справ та диски із відеозаписом, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням суддя вважає, наступне.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідний орган чи посадова особа зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 279 КУпАП ці обставини встановлюються в ході дослідження доказів під час розгляду справи.

Як зазначено у ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно постанови КМУ «Про правила дорожнього руху» від 10.10.2001 №1306 учасник дорожнього руху - це особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України, передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктом правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП, є суспільні відносини в сфері власності, об`єктивна сторона передбачає обов`язкове настання наслідків у вигляді майнової шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тобто даний склад правопорушення є формальним.

Основною і обов`язковою ознакою об`єктивної сторони будь-якого складу адміністративного правопорушення є його протиправність, тобто скоєння такого діяння, яке заборонено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п.2.5 ПДР - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносити у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом. У багатьох випадках вона залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності. Законодавство про адміністративні правопорушення охоплює саме ці елементи змісту об`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Щодо об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, то визначені склади об`єктивної сторони даного правопорушення, які полягають у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння; керуванні транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння; керуванні транспортним засобом в стані іншого сп`яніння; керуванні транспортним засобом під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння; передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває під впливом таких лікарських препаратів; відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єкт вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП спеціальний водій, тобто особа, яка керувала транспортним засобом в стані сп`яніння або відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП можливе лише у випадку наявності всіх елементів складу адміністративного правопорушення.

Частина друга статті 266 КУпАП (в редакції Закону України від 16.02.2021 №1231-IX, що діє з 17.03.2021) передбачає, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч.5 ст.266 КУпАП).

Відповідно до «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 та п. 6 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 р. № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби), або лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно ч. 9 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії.

Вивчивши всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані і досліджені докази, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, суддя вважає, що ОСОБА_7 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, яке полягає в порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.126 КУпАП, як керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень за ст. 124, ч. 1 ст. 130, ч. 2 ст. 126 КУпАП підтверджуються поясненнями захисника, потерпілого наданими в судовому засіданні та матеріалами адміністративної справи, а саме: даними протоколів про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №498894, серії ЕПР1 № 498886, серії ЕПР1 №498880 від 31.10.2025; схемою місця ДТП від 31.10.2025; письмовими поясненнями інших учасників ДТП; письмовими поясненнями свідків; рапортом інспектора поліції; витягом з ІПНП; актом огляду; рапортом інспектора поліції; направленням водія на медичний огляд; довідкою облікових даних; відеозаписом з бодікамер працівників поліції.

Будь-яких скарг, зауважень щодо оформлення протоколів та самої процедури огляду (підстав) ОСОБА_2 не пред`являв, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час складання протоколів, до компетентних органів законні представники не зверталися і матеріали справи таких відомостей не містять.

Незважаючи на те, що ОСОБА_2 є неповнолітньою особою, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, суд вважає, що керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Так, водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Приймаючи дане рішення, суд керується принципом "поза розумним сумнівом", зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Так, зокрема, винуватість водія поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративні правопорушення.

При розгляді справи суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.13 КУпАП, до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу. У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених, зокрема, статтями 121-127, 130 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах.

Відповідно до ст.13 ч.2 КУпАП, підстав для застосування до неповнолітнього ОСОБА_2 заходів впливу, передбачених ст. 24-1 цього Кодексу, з огляду на характер правопорушень, не вбачається, тому він підлягає відповідальності на загальних підставах.

При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчинених правопорушень, особу порушника, зокрема той факт, що ОСОБА_2 є неповнолітньою особою, ступінь його вини, майновий стан.

Обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_2 відповідно до ст.34 КУПАП, є щире розкаяння винного та вчинення правопорушення неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_2 відповідно до ст.35 КУпАП, не встановлено.

Відповідно до ст.17 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.

Відповідно до ст. 36 ч.2 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Щодо клопотання захисника про не позбавлення ОСОБА_2 права керування транспортними засобами, суд зазначає наступне.

Позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого покарання. Особливої уваги набуває досягнення мети покарання щодо запобігання вчиненню нових правопорушень, з дотриманням засади справедливості та принципу рівності всіх перед законом.

Так, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

Подібна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.09.2023 у справі №702/301/20.

У рішення ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).

Отже, беручи до уваги, що ОСОБА_2 , є особою, яка вчинила правопорушення за ст. 124, ч. 1 ст. 130, ч. 2 ст. 126 КУпАП, що створює потенційну загрозу для забезпечення безпеки дорожнього руху й експлуатації транспорту, захисту життя та здоров`я людей, майнових прав фізичних і юридичних осіб, тому суд вважає що виправлення неповнолітнього ОСОБА_2 та попередження вчинення ним нових правопорушень можливо шляхом призначення покарання у вигляді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами, в межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП, яке є необхідним і достатнім, та, згідно ст. 23 КУпАП, відповідає меті адміністративного стягнення.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП та ЗУ «Про судовий збір» у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 13, 23, 24-1, 33, 124, 126, 130, 221, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_2 винним в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130, ч.2 с.126 КУпАП та на підставі ст.36 КУпАП призначити ОСОБА_2 адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

У разі несплати ОСОБА_2 штрафу не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови стягнути з ОСОБА_2 подвійний розмір штрафу, а саме 34 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп., який зарахувати на рахунок отримувача UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві /м. Київ 22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106.

Копію постанови направити до Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, для виконання стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Термін позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів згідно ст. 321 КУпАП обчислюється з дня винесення постанови про позбавлення цього права, яка набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду області через Соснівський районний суд м.Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Соснівського

районного суду м. Черкаси О.І.Кончи