Справа № 467/1259/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2025 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В., з участю секретаря судового засідання Рожкової Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южноукраїнська Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрований і фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше до адміністративної відповідальності притягувався: постановою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 20 травня 2025 року за ч.1 ст. 51, ст. 183 КУпАП із застосуванням заходу впливу у виді попередження,

за ч.3 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ :

Формулювання обвинувачення за версією поліції

10 липня 2025 року о 16 год. 53 хв. ОСОБА_1 , знаходячи по АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу здійснив дрібну крадіжку мобільного телефону Redmi 9 вартістю 2 440,00 грн.

Позиція особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і її процесуальна поведінка щодо справи

В судове засідання ОСОБА_1 викликався неодноразово шляхом направлення судових повісток за вказаною у протоколі адресою, які отримані адресатом не були, у тому числі й шляхом публікації оголошення про його виклик на офіційному веб порталі Судової влади України.

Крім цього, постановою від 29 жовтня 2025 року ОСОБА_1 було піддано приводу до суду, однак, остання виконана не була через його відсутність за місцем мешкання.

Тим самим суд учинив усі доступні йому засоби для поінформованості ОСОБА_1 про судовий розгляд і для забезпечення його участі в судовому засіданні, але, з рештою,останні не призвели до відповідного результату.

Відповідно, суд вважав за можливе прийняти рішення по суті справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У свою чергу, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, дослідивши матеріали справи у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ураховуючи положення ст.ст. 245, 251, 280 цього ж Кодексу, аналізував наступні питання.

Чи було вчинено адміністративне правопорушення

Частина перша статті 51 КУпАП передбачає відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідальність за ч.2 ст. 51 КУпАП настає у разі вчинення дії, передбаченої частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У даному випадку для розрахунку вартості викраденого майна використовують податкову соціальну пільгу аби встановити межу кваліфікації дрібної крадіжки.

Так законом України від 18 липня 2024 року №3886-IX статтю 51 КУпАП викладено у новій редакцій, згідно якої максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч.2 ст.51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, розмір якого визначається на підставі положень пункту 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України для відповідного року, що в 2025 році становить 3028 гривень.

Згідно із ч.2 ст.51 КУпАП 0,5 НМДГ становить 1514 грн. Якщо людина вкраде майно на таку суму, то її дії підпадатимуть під ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 КУпАП, а якщо більше цієї суми і до 3028 грн., то такі дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.51 КУпАП.

За ч.3 ст. 51 КУпАП відповідальність настає у разі повторного протягом року вчинення порушень, передбачених частиною першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

У даному випадку встановлено, що викрадений телефон вартує у 2 440,00 грн., тобто, такі дії підпадають під кваліфікацію за ч.2 ст. 51 КУпАП.

Очевидно, що поліція первинно й склала на ОСОБА_1 протокол із кваліфікацією його дій за ч.2 ст. 51 КУпАП.

Проте, пізніше виявилось, що ОСОБА_1 протягом року притягувався за ч.1 ст.51 КУпАП на підставі постанови Арбузинського районного суду Миколаївської області від 20 травня 2025 року.

Що й змусило поліцію виправити у протоколі кваліфікацію дій ОСОБА_1 з частини 2 на частину 3 ст. 51 КУпАП.

Проте, це все одно не призведе до його притягнення за цією нормою, зокрема, через таке.

Кваліфікувати дії особи за ч.3 ст. 51 КУпАП можливо у разі, якщо особа повторно протягом року вчинила одне із правопорушень, передбачених ч.1,2 ст. 51 цього Кодексу і водночас була піддана адміністративному стягненню.

Між тим, постановою від 20 травня 2025 року до ОСОБА_1 було застосовано захід виливу, передбачений ст. 24-1 КУпАП у виді попередження, а не адміністративне стягнення у його розумінні згідно із ст.ст. 23, 24 КУпАП. Радше, виховна міра попереджувального характеру, а не скільки карального.

А тому виникає питання, чи є він таким, якого вже було піддано саме адміністративному стягненню, щоб його дії можна було кваліфікувати за ч.3 ст. 51 КУпАП.

До того ж, кваліфікація дій за ч.3 ст. 51 КУпАП вимагає від поліції зазначити у фабулі висунутого обвинувачення дані, що правопорушення «вчинене повторно протягом року» і «була піддана адміністративному стягненню», що і є обов`язковими ознаками об`єктивної сторони цього правопорушення.

Чого у даному випадку із змісту протоколу не вбачається.

Бо зазначення про факт притягнення за ст. 51 КУпАП у відповідній графі не може вказувати на належне формулювання обвинувачення.

Відповідно, з мотивів, що наведені вище, кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч.3 ст. 51 КУпАП, є вкрай сумнівною.

І це визнається порушенням права особи на захист, бо у такому разі вона не може ефективно захищати себе від висунутого звинувачення.

Тому відповідь на питання, чи було вчинене адміністративне правопорушення саме із такою кваліфікацією залишається відкритим.

Зафіксовано лише дату, час, місце і спосіб викрадення чужого майна, а так само і його вартість.

Але обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому законом.

Тому поліція має не лише встановити факт певного діяння, а його відповідність нормі КУпАП, яка встановлює санкцію за таке діяння і висунути звинувачення у встановленому законом порядку, тобто, щоб його суть відповідача диспозиції відповідної правової норми, яка була порушена у тому чи іншому випадку.

Таким чином, матеріалами справи доведено, що ОСОБА_1 вчинив діяння, передбачене диспозицією ч.1 ст. 51 КУпАП, проте, кваліфікація його діяння уповноваженою особою за ч.3 ст. 51 КУпАП є досить сумнівною.

Зокрема, дії ОСОБА_1 у даному випадку можуть бути кваліфіковані як за ч.2 ст. 51 КУпАП, виходячи із вартості викраденого майна, так і за ч.3 ст. 51 цього ж Кодексу, виходячи із факту його притягнення до відповідальності за ч.1 ст. 51 КУпАП протягом року.

Проте, з огляду на формулювання обвинувачення, що міститься у протоколі, та із факту виправлення поліцією кваліфікації дій ОСОБА_1 , залишається незрозумілим за якою саме частиною статті поліція звинувачує ОСОБА_1 .

Чи винна ця особа у вчиненні адміністративного правопорушення

З мотивів, що наведені вище суд визнає протокол про адміністративне правопорушення ВАД №724268 від 21 серпня 2025 року недопустимим доказом у справі, бо він за своїм змістом не відповідача вимогам ч.1ст. 256 КУпАП у частині зазначення суті правопорушення.

Тобто, викладена у протоколі суть правопорушення не відповідає диспозиції ч.3 ст. 51 КУпАП і не містить у собі усіх обов`язкових ознак, які й визначають собою склад цього правопорушення, а тому висунуте у такий спосіб звинувачення не може вважатись законним.

А на основі недопустимого доказу суд не може будувати свої висновки.

Бо за змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення має розглядатись лише у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

При цьому судом враховується правова позиція, викладена в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016) про те, що суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчинення адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд також не має права самостійно вишукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином перебиратиме на себе функції обвинувача, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Тому решта долучених до протоколу доказів є похідними від нього і не дозволяють суду, навіть у сукупності, притягнути ОСОБА_1 до відповідальності, так як протокол, у тому числі, і як акт обвинувачення, виключається із комплексу доказів у цій справі.

Чи підлягає порушник адміністративній відповідальності

Підставою адміністративної відповідальності є наявність у вчиненому особою діянні всіх ознак складу правопорушення, передбаченого законом. Склад адміністративного правопорушення - це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.

У даному випадку суд встановив відсутність (недоведеність) у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 51 КУпАП, а тому приймає рішення про закриття провадження у цій справі на підставі п.1 ст.247 цього ж Кодексу.

Тому ОСОБА_1 у цьому провадженні не підлягає адміністративній відповідальності.

Інші питання, що вирішуються судом при винесенні постанови

Судовий збір також не підлягає стягненню із ОСОБА_1 , так як він не піддається стягненню і до нього не застосовуються заходи впливу.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 245, 246, 251,280, 283,284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.51 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 цього ж Кодексу у зв`язку з відсутністю у її діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на неї.

Суддя Ірина Явіца