П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" грудня 2025 р. Справа № 596/1517/25

Провадження № 3/596/554/2025

Суддя Гусятинського районного суду Тернопільської області Лисюк І.О., розглянувши в залі судових засідань Гусятинського районного суду Тернопільської області в відкритому судовому засіданні адміністративну справу, яка надійшла від Гусятинського відділення поліції №3 (селище Гусятин) Чортківського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

З згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№491434 від 23.10.2025, складеного о 11:22:49 год. поліцейським СРПП ВП №3 Чортківського РВ ГУНП в Тернопільській області лейтенантом поліції Романенко В.В. вбачається, що 23.10.2025, 0 10:08:00 год в селищі Гусятин по вулиці Богдана Лепкого, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВА3 217030 н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців, різка зміна забарвлення шкірного покриву). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор 857149. Від керування ТЗ відсторонений, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Крім того, суд зазначає, що ОСОБА_1 був обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді, проте інтересу щодо наслідків розгляду вказаного протоколу у суді не проявляв, що свідчить про намір затягування справи.

Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі "Пономарьов проти України", наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Приймаючи до уваги наведене, з метою розгляду справи у розумні строки, справа розглянута в межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення та на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши письмові докази в справі, приходжу до наступних висновків.

Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно приписів пункту 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення долучено: рапорт поліцейського СРПП відділення поліції №3 (м.Гусятин) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області від 24.10.2025, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5997668, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, відеозапис з нагрудної камери поліцейського та відеореєстатора.

В судовому засіданні при перегляді відеофайлів з нагрудної камери поліцейських, а також автомобільного відеореєстратора встановлено, що відеозаписи розпочинаються 23.10.2025 о 10 год. 06 хв. та фіксують ОСОБА_1 сидячим на місці водія в припаркованому автомобілі з заглушеним двигуном. При розмові з ОСОБА_1 неодноразово повторює, що він не керував транспортним засобом та вимагає докази фото, відеофіксації факту керування транспортним засобом.

Іншої інформації на спростування тверджень ОСОБА_1 відеофайли не містять.

З врахуванням наведеного, само по собі знаходження ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані) не є доказом вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом.

Так, за положеннями статті 9 КУпАП адміністративним порушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зокрема, диспозицією ч.1 ст. 130 КУпАП регламентується відповідальність особи за вчинення правопорушень під час керування транспортним засобом.

Тлумачення терміну «керування транспортним засобом» наведено і в пункті 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом кваліфікується, як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Тобто керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Проте, як встановлено матеріали адміністративної справи не містять жодного належного доказу, який би підтверджував факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Отже, факт керування у справі про адміністративне правопорушення повинен бути підтверджений будь-яким доказом, яким його зафіксовано за допомогою відеозапису, фотофіксації, письмових пояснень правопорушника або свідків тощо.

Долучена до протоколу про адміністративне правопорушення копія постанови серії ЕНА №5997668 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП не є належним та допустим доказом факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом.( а.с. 3 ).

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№491434 від 23.10.2025, час руху транспортним засобом ВА3 217030 н.з. НОМЕР_2 , а саме час вчинення правопорушення зазначено «23.10.2025 10:08:00 год», який не узгоджується з часом керування автомобілем згідно винесеної постанови серії ЕНА №5997668 «10:08:38», а відеозаписи з нагрудної камери поліцейського та автомобільного відеореєстратора, долучені до протоколу фіксують припаркований на узбіччі автомобіль ще з «10:06. 23.10.2025».

Якщо взяти до уваги відеозаписи, з яких слідує що з 10:06 год. 23.10.2025 автомобіль перебуває в нерухомому стані, то це доводить факт неможливості керування ОСОБА_1 транспортним засобом о 10:08:00 та о 10:08:38 23.10.2025, як зазначено в протоколі та постанові.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні фактичні дані, які б «поза розумним сумнівом» доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно з ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У частині 2 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та вини особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, в рішенні від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Таким чином, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є недоведеною.

За встановлених обставин, слід закрити провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.7, 130, 247, 252,266, 283, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ :

Провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, у зв`язку із відсутністю складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Повний текст постанови складений 12.12.2025.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області Ірина ЛИСЮК