Провадження № 3/727/3206/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року суддя Шевченківського районного суду м.Чернівці Одовічен Я.В., розглянувши адміністративну справу, яка надійшла від ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КпАП України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого в АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м.Чернівці надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.172-20 ч.3 КпАП України.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 08.12.2025 року серії ЧОТЦК та СП №1, 27.11.2025 року о 18 год. 52 хв. в м.Чернівці по Проспекту Незалежності, 66 ОСОБА_1 був затриманий представниками Національної поліції за підозрою у вживанні спиртних напоїв та наркотичних речовин, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КпАП України.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що є солдатом та працівником ІНФОРМАЦІЯ_3 . 27.11.2025 року, звільнившись з добового наряду, вирішив відбути додому, оскільки після добового наряду мав вихідний. По дорозі додому зайшов до приміщення «Нової пошти», де був затриманий працівниками поліції.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали вказаної вище адміністративної справи, суд приходить до наступних висновків.

За змістом ст.245 КпАП України, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст.252 КпАП України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

З аналізу наведеної вище норми вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

Оскільки протокол є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність, такий та його невід`ємні складові повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного проступку.

З огляду на це, на суддю при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення ст.278 КпАП України покладено обов`язок вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи.

Диспозиція ст. 172-20 ч.1 КУпАП передбачає відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Частиною 2 ст.172-20 КУпАП передбачена відповідальність за участь начальників (командирів) та інших керівників у розпиванні з підлеглими військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів під час виконання ними обов`язків військової служби, або невжиття ними заходів для відсторонення від обов`язків військової служби осіб, які перебувають у нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або приховування випадків розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, появи на території військової частини в нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння підлеглих військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів.

Диспозиція ст. 172-20 ч.3 КУпАП передбачає відповідальність за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст.172-20 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців ЗСУ та інших військових формувань, а також належне несення військової служби.

Об`єктивна сторона вищевказаного правопорушення може полягати в таких діяннях: 1) розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів на території військових частин, військових об`єктів; 2) поява на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння; 3) виконання обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння; 4) відмова від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Разом з тим, суть адміністративного правопорушення, так як вона викладена у протоколі серії ІНФОРМАЦІЯ_4 №1 від 08.12.2025 року, не відповідає диспозиції ч.3ст.172-20 КУпАП, оскільки у протоколі зазначено, що 27.11.2025 року о 18 год. 52 хв. в м.Чернівці по Проспекту Незалежності, 66 ОСОБА_1 був затриманий представниками Національної поліції за підозрою у вживанні спиртних напоїв та наркотичних речовин. Тобто військовослужбовець перебував за межами території військової частини та не був при виконанні обов`язків військової служби.

Крім того, згідно витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №257 від 27.08.2025 року ОСОБА_2 є солдатом.

У судовому засіданні ОСОБА_2 повідомив, що того вечора не був при виконанні своїх обов`язків та не був на території ІНФОРМАЦІЯ_3 коли був затриманий працівниками поліції.

Неналежне оформлення матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення, а саме відсутність конкретизації наведених вище даних, позбавляє суд можливості об`єктивно встановити обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, та прийняти законне рішення.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Так, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року, заява №36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЧОТЦК та СП №1, не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КпАП України, а тому, оцінивши надані суду докази, суд вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до п.1 ст.247 КпАП України у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 172-20, 247, 283 КпАП України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-20 КпАП України закрити у зв`язку із відсутністю події та складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Чернівці.

Суддя Одовічен Я.В.