Провадження №3/201/4242/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року м. Дніпро

Суддя Соборного районного суду міста Дніпра Мельниченко С.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутого за ч.1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії Вад №861492 від 13.11.2025 року вбачалося, що 31.10.2025 року близько 13 год. 00 хв., за адресою: АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_1 у телефонній розмові зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_2 виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим вчинив психологічне домашнє насилля, відповідальність за шо передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що не погоджується з обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення.

Обґрунтовуючи свою позицію, він зазначив, що 31.10.2025 року дійсно телефонував своїй колишній дружині ОСОБА_2 щодо питання перебування їх спільного малолітнього сина ОСОБА_3 , з яким планував зустріч, проте на початку телефонного зв`язку ОСОБА_2 не відповідала. Водночас, того ж дня спілкування відбулося, що підтверджується записом телефонної розмови від 31.10.2025 року о 09 годині 22 хвилин, загальною тривалістю 41 секунду. Під час розмови не було використано нецензурної лайки або будь-яких образ, що свідчить про відсутність психологічного насильства з його боку.

ОСОБА_1 також зауважив, що з боку ОСОБА_2 надходять необґрунтовані та недобросовісні звинувачення, які, на його думку, є способом тиску та маніпуляції у контексті триваючого спору щодо визначення місця проживання їх спільної дитини. Наявність цього спору підтверджується численними процесуальними документами, що містяться у матеріалах судових справ.

Окрім того, ОСОБА_1 вважає, що потерпіла свідомо використовує звинувачення у вчиненні домашнього насильства як інструмент впливу на суд та органи опіки, а також для формування негативного образу батька, з метою отримання переваги у вирішенні питання визначення місця проживання дитини.

У зв`язку з викладеним, ОСОБА_1 просив закрити справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, посилаючись на відсутність події та складу правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що її колишній чоловік ОСОБА_1 систематично вчиняє щодо неї психологічне насильство, яке проявляється у втручанні в її особисте життя, неодноразових телефонних дзвінках та надсиланні повідомлень образливого характеру, у тому числі з використанням нецензурної лайки. За словами потерпілої, така поведінка ОСОБА_1 викликає у неї почуття страху та занепокоєння за власну безпеку і безпеку її дитини.

Крім того, ОСОБА_2 долучила до матеріалів справи запис телефонної розмови з ОСОБА_1 від 31.10.2025, якою, на її думку, підтверджується факт утримання останнім ключів від під`їзду та квартири, власницею якої вона є, з метою доступу до житла та можливого переслідування, що, на її переконання, свідчить про вчинення щодо неї психологічного насильства.

Представник потерпілої у судовому засіданні підтримала позицію ОСОБА_2 та зазначила, що в діях ОСОБА_1 наявний склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення, який відповідає викладеним у матеріалах справи обставинам, у зв`язку з чим вважала за можливе застосувати до нього адміністративне стягнення.

Суд, заслухавши думку учасників, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додатки до нього, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до вимог ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, однак сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути вирішальним доказом винуватості.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Як вбачається саме з протоколу про адміністративні правопорушення серії ВАД №861492 від 13.11.2025 року ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Положення ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачають відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Положеннями п. 3 ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно п. 9 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Виходячи з сукупного аналізу наведених норм закону слідує, що суть адміністративного правопорушення повинна бути викладена таким чином, щоб було зрозуміло, де та за яких обставин воно було вчинене, в яких саме діях або бездіяльності відобразилося. Фактично опис суті правопорушення має відповідати диспозиції правової норми, яка передбачає відповідальність за вказане правопорушення.

Тож, виклад фактичних обставин адміністративного правопорушення у протоколі повинен містити складові цього складу правопорушення - об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивну сторону, та відповідати диспозиції статті КУпАП за якою складено протокол.

Частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру, зокрема застосування насильства, яке не спричинило тілесних ушкоджень, погроз, образ, переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має право відповідно до закону, а також інших подібних дій, унаслідок яких могла бути або була завдана шкода фізичному чи психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення та захисту прав і свобод громадян, зокрема права на повагу до честі, гідності, недоторканність та безпечні умови життя в сім`ї.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні дій або бездіяльності фізичного, психологічного чи економічного характеру, які створюють реальну загрозу або спричиняють шкоду фізичному чи психічному здоров`ю потерпілої особи.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є фізична осудна особа, яка на момент вчинення правопорушення досягла шістнадцятирічного віку.

Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу, що полягає в усвідомленні особою суспільно небезпечного характеру своїх дій та бажанні або свідомому допущенні настання шкідливих наслідків.

Разом із тим, дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані докази в їх сукупності та вислухавши пояснення учасників провадження, суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони складу інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи вбачається, відсутність об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, зокрема не конкретизовано, у чому саме полягали дії психологічного домашнього насильства стосовно потерпілої ОСОБА_2 .

Крім того, матеріали справи не містять відомостей про настання негативних наслідків у вигляді шкоди фізичному чи психічному здоров`ю потерпілої, яка могла бути або була завдана внаслідок зазначених дій, що є обов`язковою ознакою диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Також у ході судового розгляду було досліджено звукозапис телефонної розмови, на який посилається потерпіла та її представник. За результатами його дослідження судом встановлено, що у висловлюваннях ОСОБА_1 відсутні ознаки психологічного насильства щодо ОСОБА_2 , зокрема відсутні прояви психологічного тиску, погроз, принижень честь і гідність або вживання нецензурної лексики. Зазначене додатково підтверджує відсутність об`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Таким чином, з огляду на відсутність належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_4 психологічного домашнього насильства, а також відсутність встановлених обставин, що підтверджували б наявність шкоди чи загрози шкоді психічному або фізичному здоров`ю потерпілої, суд доходить висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП.

У відповідності до ст.62 Конституції України, як норми прямої дії, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Отже, винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом, а усі сумніви тлумачиться на користь особи, а так як такого ступеню доведення вини не досягнуто у цьому провадженні, то суд приходить до висновку, що провадження по даній справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , притягнутого за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, закрити за відсутності події і складу правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Соборний районний суд міста Дніпра протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: С.П. Мельниченко