1Справа № 335/8324/25 3/335/2198/2025
ПОСТАНОВА

про закриття провадження у справі

3 грудня 2025 року суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Соболєва І. П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 30.07.2025 серії ЕПР1 № 407657, ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за таких обставин.

30.07.2025 о 21:10 год. в м. Запоріжжі, вул. В. Зайцева, 6, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Рено Логан», д.н. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у лікаря нарколога відмовився на місці зупинки транспортного засобу. Від керування відсторонений, про повторність попереджений. Власними діями ОСОБА_1 порушила вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР України).

У судовому засіданні захисником особи, яка притягається до відповідальності адвокатом Корсіком Я.І. заявлене клопотання про закриття провадження у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. В обґрунтування клопотання, посилається на те, що в матеріалах справи відсутні об`єктивні дані, які б ставили під сумнів поведінку ОСОБА_1 , а також вказували б на будь-яку ознаку перебування у стані наркотичного сп`яніння. Як вбачається з відеозапису співробітники патрульної поліції прибули та перебували на місці ДТП з 21 год. 30 хв. Об 21 год. 30 хв. співробітник патрульної поліції повідомив ОСОБА_1 про те, що вона вбачає ознаки змішаного сп`яніння та зазначає наступні ознаки: запах алкоголю з порожнини рота, зіниці очка, які не реагують на світло ( зазначає звужені чи розширені), неприродна блідість. Разом з цим, у протоколі зазначено про виявлення ознак наркотичного сп`яніння, а не змішаного. Отже, ознаки сп`яніння, зазначені поліцейським у протоколі та озвучені на відеозаписі є різними. Зазначені обставини свідчать, що співробітники патрульної поліції не визначилися із ознаками сп`яніння виявленими у ОСОБА_1 . О 22:32 год. поліцейський повідомляє ОСОБА_1 про те, що на нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в зв`язку з чим ОСОБА_1 запитав, чи може він самостійно пройти огляд на стан сп`яніння, на що поліцейським було надано відповідь «так, звісно, але Вас буде відсторонено від керування транспортним засобом».

Сторона захисту вважає, що працівники поліції свідомо не роз`яснили ОСОБА_1 його права та обов`язки, наслідки його дій та порядок проходження огляду на стан сп`яніння, чим створили для себе сприятливі умови у вигляді необізнаності особи у своїх правах та розумінні наслідків своїх дій, чим запевнили ОСОБА_1 у правильності та законності їх дій. Вказані факти зафіксовані на відеозаписі, що підтверджує протиправність та незаконність дій поліцейських та як наслідок недійсність проведеного огляду. Із відеозапису вбачається необ`єктивність працівників полці, яка суперечить завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, відсутність підстав для проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, передбачених Інструкцією та порушення її вимог.

Наведені обставини за твердженням захисника вказують на недотримання процедури огляду на стан сп`яніння вимогам ст. 266 КУпАП, положень Інструкції та Порядку. Тому з урахуванням вказаного та приймаючи до уваги вимоги ч. 1, ч. 2, ч. 5 ст. 266 КУпАП вважають, що огляд на стан сп`яніння було проведено з істотними порушеннями, що є підставою для визнання факту відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння недійсним.

Щодо належності та допустимості доказів, адвокат звертає увагу суду, що наданий протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду. Рапорт поліцейського не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки складений зацікавленою особою (інспектором). Щодо відеозапису, то у пункті 10 Протоколу «Технічний засіб відеозапису» зазначено наступну інформацію «475115/47/474943». Зазначена інформація не дає можливості ідентифікувати технічний засіб, за допомогою якого було здійснено відеозапис. У разі відсутності в постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. На оптичному носії інформації, який наявний в матеріалах справи, наявний 1 файл МР4 тривалістю 2,5 години. Під час перегляду відеозапису встановлено, що він не є безперервним та складається із декілька нарізаних відеозаписів, які створені за допомогою різних технічних пристроїв, ймовірно, портативних відео реєстраторів. Таким чином, відеозапис не відповідає вимогам Інструкції в частині безперервності. Крім того, на відеозаписі не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Водночас, зафіксовано транспортний засіб Renault Logan який не рухається. Тому відсутні належні, допустимі та беззаперечні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом. З огляду на викладене, захисник вважає, що матеріали справи не містять доказів, які б поза розумним сумнівом доводили вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Суд, заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані до суду докази у їхній сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що клопотання про закриття провадження у справі підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, зі змінами та доповненнями, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Питання, які пов`язані із проведенням огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, регламентовані у ст. 266, ст. 266-1 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС/МОЗ від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452/735), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103 (далі Порядок № 1103).

Так, згідно із ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

В Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженій Наказом МВС та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, зазначено: п.4 розділу I: ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість; п.6 розділу І: огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі Порядок № 1103), з наступними змінами: п.3 - огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку); п.6 - водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам; п.8 - у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Зі змісту п. 2 Порядку № 1103 вбачається, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Сукупний аналіз наведених положень нормативно-правових актів свідчить про чітко визначений порядок проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння, зміст таких норм вказує на їх імперативний характер без прояву дискреційних повноважень поліцейського як таких, а отже тягнуть за собою обов`язкове виконання водіями, у яких виявлені ознаки відповідного виду сп`яніння, вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України в частині проходження огляду за вимогою працівника поліції у встановленому законом порядку з метою подальшого підтвердження чи спростування раніше виявлених ознак, рівно як і вимагають беззаперечне дотримання закріпленої процедури працівниками патрульної поліції при здійснення ними огляду на стан сп`яніння осіб, які керують транспортними засобами.

Як встановлено у ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом було досліджено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 30.07.2025, у якому зазначено, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість, поведінка що не відповідає обстановці.

Також суддею було досліджено рапорт поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 УПП в Запорізькій області молодшого лейтенанта поліції «без прізвища» від 31.07.2025, згідно якого під час несення служби о 21:30 год. 30.07.2025 отримано виклик на службовий планшет про ДТП без травмованих по вул. В. Зайцева, 6. Прибувши на місце виклику було виявлено водія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає: АДРЕСА_2 , який повідомив, що перебував в ТЗ Lexus ES350, д.н. НОМЕР_3 , та не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції в результаті чого здійснив зіткнення з авто «Renault Logan», д.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає: АДРЕСА_3 . Внаслідок ДТП завдано матеріальних збитків, авто отримали механічні пошкодження, травмованих немає. Також під час спілкування з гр. ОСОБА_1 поліцейською було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці які не реагують на світло, неприродна блідість, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у лікаря нарколога відмовився на місці зупинки ТЗ. Від керування відсторонений, про повторність попереджений. На гр. ОСОБА_1 було складено протокол серії ЕПР1 407657 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, вилучено ПВ ВХТ 960156, видано ТД ТЗ 225166. Гр. ОСОБА_1 від надання пояснень відмовився. На гр. ОСОБА_2 було складено протокол серії ЕПР1 407627 за ст. 124 КУпАП. Подія фіксувалась на БК: 474943, 475115.

Відповідно до довідки інспектора відділу адміністративної практики УПП в Запорізькій області ДПП Подрез Д., ОСОБА_1 повторності за ст. 130 КУпАП не має.

У відеозаписах, долучених до матеріалів справи, на яких зафіксовано події 30.07.2025, зокрема, було зафіксовано подію ДТП. Проте із вказаного відеозапису не вбачається ознак наркотичного чи іншого сп`яніння у гр. ОСОБА_1 . Натомість, із відеозапису простежується, що ОСОБА_1 говорить чітко, розбірливою і зрозумілою мовою, з елементами хвилювання, оскільки спілкується з представниками влади, однак, без виражених ознак стану наркотичного чи іншого сп`яніння. Свої судження ОСОБА_1 висловлює чітко і відповідно до ситуації, яка склалась. Хід його мислення є логічним і послідовним. Його поведінка є адекватною ситуації, в якій він опинився, та зокрема, виражається у стресі отриманого в результаті ДТП не з його вини, та у здивуванні та незгоді з підозрою поліцейського. Його мова та рухи були адекватними, поведінка відповідала обстановці та не надавала будь-яких об`єктивних підстав для висновку про наявність у нього ознак наркотичного чи іншого сп`яніння, про які зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Далі, надаючи аналіз вказаним обставинам, встановлено, що ознаки сп`яніння, зазначені поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення та озвучені ним на відеозаписі є різними, втім надані суду матеріали не містять доказів, що водій дійсно перебував з ознаками стану наркотичного чи іншого сп`яніння. Отже ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_3 не було.

Суд звертає увагу на те, процедура виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння була поліцейським розпочата лише після складення на іншого водія протоколу за ст. 124 КУпАП. При цьому, за весь час спілкування поліцейських з водіями, починаючи з моменту прибуття на місце ДТП і до складання протоколу за ст. 124 КУпАП на іншого водія, жоден із присутніх поліцейських не заявляв про наявність у ОСОБА_1 ознак будь-якого сп`яніння.

Отже, на переконання суду, зафіксовані на відеозаписах події не дають достатніх підстав вважати, що у ОСОБА_1 поза розумним сумнівом були наявні ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння. Більш того, такі ознаки сп`яніння, про які зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення та на відеозаписі відрізняються, що свідчить про недостовірність відомостей у складеному протоколі та наданому суду відеозапису.

Суд звертає увагу на те, що підозра може виникнути лише у разі наявності відповідних ознак, а не безпідставно, як у цьому випадку.

Згідно із ст. 19 Основного Закону правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Лише вимога суб`єкта владних повноважень, що ґрунтується на законі, має наслідком її виконання, висування ж вимоги, що не продиктована об`єктивними передумовами і наповнена лише формальним змістом, не є підставою для її виконання за рахунок шкоди для особистих інтересів особи.

Означені вимоги суб`єкта владних повноважень не повинні межувати із свавіллям та з незаконним посяганням на права та обов`язки людини».

Суд не вбачає у діях ОСОБА_1 прямого умислу на відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку, оскільки явних ознак наркотичного сп`яніння таких як: звужені зіниці які не реагують на світло, неприродна блідість, поведінка що не відповідає обстановці з відтвореного відеозапису не вбачаються.

При цьому, суддя звертає увагу на те, що у ст. 266 КУпАП чітко встановлена процедура огляду на стан алкогольного або наркотичного сп`яніння, недотримання якої є суттєвим порушенням, оскільки лише дійсна наявність ознак певного сп`яніння у водія надає працівникам поліції право проводити на місці зупинки транспортного засобу процедуру медичного огляду або пропонувати пройти такий огляді у медичному закладі.

Окремо необхідно зауважити, що оглянуті відеозаписи демонструють дії працівників поліції, які фактично зводилися до отримання відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, що за відсутності жодних об`єктивних підстав для такої пропозиції слід вважати формальним підходом з боку працівників поліції. На відеозапису об 22 год. 32 хв. ОСОБА_1 виявляє бажання проїхати на огляд самостійно.

Сукупність наведених вище обставин переконує суд у штучності створеної ситуації і вочевидь не слугує підтвердженням вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення фактичних обставин.

Суд також враховує, що відповідно до вимог ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними у ст. 129 Конституції України, до яких відносяться, зокрема, забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно з якими усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Судом встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена та не аргументована інспекторами поліції, а обставини вказані в протоколі про адміністративне правопорушення є суперечливими та не відповідають дійсності. На підставі досліджених доказів суддею не було встановлено поза розумним сумнівом факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом саме з явними ознаками наркотичного сп`яніння.

З огляду на встановлені фактичні обставини справи, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 407657 від 30.07.2025 не може бути визнаний належним доказом у даній справі у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені у ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали б у судді жодних сумнівів щодо їх належності та допустимості.

Суд критично ставиться до рапорту працівника поліції, оскільки в розумінні правової позиції висловленої у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 року № 489/4827/16-а вбачається, що свідчення службової особи інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху, тому і вищевказаний рапорт працівника поліції, якій окрім іншого містить твердження про наявність у ОСОБА_1 , після складання протоколу на учасника ДТП за ст. 124 КУпАП ознак наркотичного сп`яніння, не є належним доказом у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з судовою практикою ЄСПЛ, «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Крім того, у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 21 січня 2020 року у справі № 754/17019/17, провадження № 51-2568км19, акцентовано увагу на тому, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

При цьому, суддя зазначає, що відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Отже, за викладених вище обставин суддя дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази поза розумним сумнівом не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки належних та допустимих доказів, які могли б у сукупності підтверджувати факт порушення ним вимог ПДР, до суду надано не було.

При цьому, суддя також враховує, що у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01 від 6 вересня 2005 року, пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, проаналізувавши зміст доказів, наявних в матеріалах цієї справи, доходжу висновку, що вони не підтверджують поза розумним сумнівом наявності у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення за обставинами, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 27, 34, 35, 130, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Суддя І. П. Соболєва