Провадження № 3/127/7788/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2025м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною третьою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

24.11.2025 близько 15:00 год за місцем проживання ОСОБА_1 вчинив відносно свого батька ОСОБА_2 домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, а саме штовхав та ображав нецензурною лайкою, в результаті було завдано шкоду здоров`ю останнього.

Водночас, близько 15:00 год за місцем проживання ОСОБА_1 вчинив відносно своєї матері ОСОБА_3 домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, а саме штовхав та ображав нецензурною лайкою, в результаті було завдана шкода здоров`ю останньої.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив. При цьому суд враховує, що про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 був повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про вручення судової повістки у формі смс-повідомлення.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та за наявних матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною третьою статті 173-2 КпАП визначена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

В свою чергу частиною першою статті 173-2 КпАП регламентовано, що домашнє насильство полягає у вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Аналогічне визначення закріплене у пункті 3 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон № 2229-VIII). Зокрема, згідно з визначенням, даним у зазначеній правовій нормі, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до визначення, яке надане у пункті 14 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII фізичне насильство форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

З протоколу про адміністративне правопорушення випливає, що 24.11.2025 близько 15:00 год за місцем проживання ОСОБА_1 вчинив відносно свого батька ОСОБА_2 домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, а саме штовхав та ображав нецензурною лайкою, в результаті було завдано шкоду здоров`ю останнього.

Водночас, з протоколу про адміністративне правопорушення випливає, що 24.11.2025 близько 15:00 год за місцем проживання ОСОБА_1 вчинив відносно своєї матері ОСОБА_3 домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, а саме штовхав та ображав нецензурною лайкою, в результаті було завдана шкода здоров`ю останньої.

На підтвердження наведених обставин суду надані: письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , рапорт працівників поліції, форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, копія постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 04.03.2025 до адміністративної відповідальності, передбаченої частинами першою, другою та третьою статті 173-2 КпАП.

Надані суду відомості підтверджують обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому суд вважає, що в судовому засіданні підтверджений факт вчинення ОСОБА_4 домашнього насильства фізичного та психологічного характеру щодо своєї співмешканки.

Як суд зазначив вище, надані суду матеріали містять копію постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 173-2 КпАП. Зі змісту зазначеної постанови випливає, що 04.03.2025 ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 173-2 КпАП. Діяння, яке є предметом судового розгляду, було вчинене протягом року після накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, а тому в діях останнього наявні ознаки повторності.

Отже, суд вважає, що діяння ОСОБА_2 охоплюються складом правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 173-2 КпАП, за ознаками вчинення домашнього насильства фізичного та психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю потерпілої, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення правопорушення повторно протягом року особою, яка вже була піддана адміністративному стягненню.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_2 адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини. Аналізуючи надані суду матеріали, суд вважає за доцільне з метою попередження вчинення ним аналогічних правопорушень в майбутньому застосувати до останнього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно зі статтею 40-1 КпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 173-2, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 60 (шістдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одну тисячу двадцять) гривень на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: