П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/2944/25

Провадження № 3/348/866/25

12 грудня 2025 року суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Матолич В.В., розглянувши справу, яка надійшла з Надвірнянського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановила:

11.11.2025 о 16.59 ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Вокзальна в м.Надвірна Івано-Франківської області, у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду - 2,59 ‰, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України. Такими діями, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Відповідно до ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

ОСОБА_1 викликали двічі в судове засідання, поштовим відправленням з повідомленням про вручення.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Вирішуючи питання про розгляд справи за відсутності особи, суд враховує, що ОСОБА_1 був добре обізнаний з фактом складення на нього протоколу про адміністративне правопорушення. Окрім цього, він повідомив адресу місця проживання, за якою скеровувались судові повістки. Слід також звернути увагу і на той факт, що ОСОБА_1 не заявляв жодних клопотань до суду про витребування доказів, виклик свідків і не висловлював своїх міркувань щодо законності складення на нього протоколу. Копію протоколу йому було вручено.

Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, підстав для скерування справи для додаткового оформлення немає, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, суд вважає, що слід вирішити справу за відсутності ОСОБА_1 та в межах тих доказів, які є у матеріалах справи.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст.130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний зясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина ОСОБА_1 доводиться такими доказами:

- результатом тесту Алкофор 507 №00133, згідно з яким ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння - 2,59 ‰;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів,згідно з яким підставами для огляду стали: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода; почервоніння покриву шкіри обличчя; за результатами огляду встановлено, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння;

- свідоцтвом про провірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/1706,згідно з яким прилад, яким проводився огляд є придатним до використання, свідоцтво чинне до 21.05.2026;

- відеозаписами на яких зафіксовано процедуру проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також момент керування транспортним засобом;

- довідкою про те, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6132602, за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст 126 КУпАП.

Зазначені докази є належними, допустимими та достовірними і у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_1 поза розумним сумнівом.

Статтею 24 КУпАП визначено такі види адміністративних стягнень, зокрема: позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання), а також позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю. Таким чином, законодавець для цілей розгляду справ про адміністративні правопорушення виділив як окремий вид адміністративного стягнення - позбавлення спеціального права, наданого громадянинові, до якого відносить позбавлення права керування транспортними засобами. На відміну від норм кримінального закону, де визначено покарання виключно у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, до якого відноситься позбавлення права керувати транспортними засобами. З цих міркувань суд доходить висновку, що правовий висновок ОП ВС, викладений у постанові від 04.09.2023, справа №702/301/20, підлягає застосуванню виключно при вирішенні питання про призначення покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю у кримінальних провадженнях.

Відповідно до статті 30 КУпАП визначено, що суд може позбавити спеціального права особу, виключно якщо таке право було надано особі. У даній справі встановлено, що ОСОБА_1 не має права керувати транспортними засобами.

Стаття 317-1 КУпАП визначає порядок виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення спеціального права, а саме визначено, що виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом. Враховуючи те, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія виконати постанову про накладення такого адміністративного стягнення, у порядку визначеному КУпАП, буде неможливим.

Також слід зазначити, що відповідно до сакнції ч.1 ст.130 КУпАП є визначено різні адміністративні стягнення для водіїв та інших осіб, які керували транспортними засобами,а саме: накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до Правил дорожнього руху України водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керування транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі. Таким чином, ОСОБА_1 не є водієм, а є іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

У зв`язку з тим, що у діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, враховуючи особу правопорушника та матеріали адміністративної справи, до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП України з порушника в дохід держави слід стягнути 605 грн. 60 коп. судового збору.

Керуючись ст. 283, 284 КУпАП, суддя,

постановила:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга на постанову про накладення адміністративного стягнення подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік правопорушень.

Суддя Матолич В.В.