Справа № 602/1112/25
Провадження № 3/602/449/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" грудня 2025 р. м. Ланівці

Суддя Лановецького районного суду Тернопільської області Наумчук В.А., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 1 Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, -

в с т а н о в и в:

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 517256 від 19 листопада 2025 року, складеному інспектором ВП № 1 Кременецького РВП ГУНП у Тернопільській області капітаном поліції Остапчуком Р.С., вказано, що 19 листопада 2025 року о 07 год 25 хв ОСОБА_1 на автодорозі Р43 Ланівці-Тернопіль на 27 км біля с. Коржківці Кременецького району, керував автомобілем марки ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив зіткнення на перешкоду, а саме дикого кабана. Внаслідок ДТП автомобіль зазнав механічних пошкоджень, чим порушив п. 2.3.б Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Пояснив, що 19.11.2025 зранку він їхав автомобілем в напрямку м. Тернопіль, віз онука на операцію в дитячу обласну лікарню. Рухався із допустимою швидкістю поза межами населеного пункту, близько 70 км/год, коли раптово зліва з кущів на проїжджу частину вибіг дикий кабан. Побачивши тварину він злякався та одразу почав гальмувати, однак уникнути зіткнення з ним йому не вдалось, внаслідок чого він здійснив наїзд на дану тварину та у зв`язку з чим його автомобілю було спричинено значні пошкодження. Тварина після зіткнення побігла у невідомому йому напрямку. Одразу після цього він зателефонував у поліцію, повідомив про подію та дочекався приїзду поліцейських на місці ДТП. Зазначив, що дорожнього знаку «дикі тварини» на зазначеній ділянці дороги не має.

Суддя, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, дійшов вказаних нижче висновків.

Частинами першою та другою статті 7 КУпАП України встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, встановлюються у відповідності до положень ст. 251 КУпАП на основі доказів, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Статтею 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

ОСОБА_1 ставиться у провину порушення п. 2.3.б Правил дорожнього руху (далі - ПДР).

Згідно із п. 2.3.б ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

З чого слідує, що під час руху транспортного засобу водій, завжди повинен враховувати, зокрема, дорожню обстановку. У той же час при зміні дорожньої обстановки, наприклад, внаслідок виникнення перешкоди, яку він об`єктивно спроможний виявити, водій транспортного засобу повинен належним чином відреагувати на зміну дорожньої обстановки шляхом зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду виниклої перешкоди.

Таким чином, дорожня обстановка і об`єктивна спроможність відреагувати на її зміну, є визначальним фактором щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до абз. 39 п. 1.10 ПДР дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Отже, дорожня обстановка, яку водій враховує при виборі швидкості руху транспортного засобу та при різкій зміні якої водій зобов`язаний зменшити швидкість руху аж до повної зупинки транспортного засобу або об`їзду виниклої перешкоди, визначається певною сукупністю факторів, серед яких, зокрема, вбачається наявність перешкод на ділянці дорозі чи інші обставини, які можуть створювати небезпеку для учасників дорожнього руху та потребувати від останніх додаткової уважності, пильності та зменшення швидкості руху.

Окрім того, одним із важливих факторів, який характеризує дорожню обстановку є рівень організації дорожнього руху, зокрема, наявність відповідних дорожніх знаків, за допомогою яких, серед іншого, здійснюється регулювання дорожнього руху (п. 8.1 ПДР), зокрема, попереджувальних знаків.

Попереджувальні знаки інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду (пп. «а» п. 8.4 ПДР).

Одним з попереджувальних знаків відповідно до п. 1.36 глави 1 розділу 33 ПДР є знак «Дикі тварини», що попереджає учасників дорожнього руху про ділянку дороги, на якій можлива поява диких тварин.

Як слідує зі змісту п. 1.40 глави 1 розділу 33 ПДР, такий дорожній знак установлюється поза населеними пунктами на відстані 150-300 м, у населених пунктах на відстані 50-100 м до початку небезпечної ділянки. У разі потреби знаки встановлюються і на іншій відстані, яка зазначається на табличці 7.1.1.

Виходячи з наведених вище положень ПДР, ділянка дороги, на якій можлива раптова зміна дорожньої обстановки внаслідок появи на дорозі диких тварин, повинна належним чином позначатися знаком 1.36, який встановлюється у відповідному місці відповідно до вимог чинного законодавства.

У такому випадку нехтування водієм транспортного засобу вимог зазначеного дорожнього знаку може свідчити про неврахування ним можливості раптової зміни дорожньої обстановки, а відповідно і свідчити про порушення ним вимог ПДР.

І навпаки відсутність такого знаку не покладає на водія транспортного засобу додаткового обов`язку щодо уважності у зв`язку з можливою раптовою появою на дорозі дикої тварини, оскільки така обставина не характеризується тим ступенем передбачуваності, внаслідок чого її можна було б враховувати кожного разу під час руху транспортним засобом.

За відсутності відповідного попереджувального знаку саме по собі зіткнення транспортного засобу з дикою твариною, яка досить швидко рухається, причому рухається непередбачувано, не може бути свідченням того, що водій проявив недостатню уважність при стеженні за дорожньою обстановкою.

Наявними у матеріалах справи доказами не підтверджується наявність на ділянці дороги, де сталося ДТП, встановленого знаку 1.36 «Дикі тварини», що попереджав би про можливу появу на дорозі диких тварин.

У той час як факт наявності такого дорожнього знаку заперечується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Матеріали справи також не містять будь-яких доказів, які б переконливо свідчили про порушення ОСОБА_1 норм п. 2.3.б ПДР, зокрема те, що він: був неуважним, не врахував дорожньої обстановки, яку мав би врахувати, проявивши належну уважність та обережність; об`єктивно був спроможний виявити перешкоду на дорозі у виді дикої тварини та був спроможний з технічної точки зору уникнути зіткнення (зупинитися або здійснити об`їзд такої перешкоди).

Натомість, наявні у справі докази, а саме: схема місця ДТП від 19.11.2025 (а.с.4), фотографії (а.с.6-7), письмове пояснення ОСОБА_1 (а.с.3), надані у судовому засіданні пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у їх сукупності, свідчать про те, що: ОСОБА_1 рухався на автомобілі марки ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , по автодорозі з допустимою швидкістю поза населеним пунктом, дикий кабан раптово вискочив на проїжджу частину дороги безпосередньо перед самим автомобілем, водій негайно вжив заходів для зменшення швидкості (гальмування), однак не зміг уникнути зіткнення.

Відтак немає достатніх підстав для твердження про те, що ОСОБА_1 допустив порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Частиною третьою статті 62 Конституції України закріплено принцип, згідно з яким обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумнівищодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Наведений принцип також повною мірою застосовний до проваджень у справах про адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене, вважаю, що докази, які містяться у матеріалах цієї справи, не підтверджують, «поза розумним сумнівом», що ОСОБА_1 допустив порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

За таких обставин суддя дійшов висновку про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 7, 247 п.1, 251, 252, 284-285, 294 КУпАП суддя, -

п о с т а н о в и в :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Лановецький районний суд особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: В. А. Наумчук