Номер провадження: 33/813/2095/25
Головуючий у першій інстанції Гаєва Л. В.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Подуст Т.П.,

особи, яка притягається до відповідальності, - ОСОБА_1 ,

захисника - Масловський І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Масловського Ігоря Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 30 вересня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст протоколу та оскаржуваної постанови суду першої інстанції

27.07.2025 відносно ОСОБА_1 складено протокол серії ЕПР1 №404244 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до вказаного протоколу 27.07.2025, приблизно о 15:15, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mazda 3», д/н НОМЕР_1 , в м. Одесі, по площі Старосінній, біля будинку №1, на перехресті нерівнозначних доріг, а саме Старосінної площі та вулиці Водопровідної, рухаючись у другорядній дорозі, не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, щоб відповідно реагувати на її зміну, та не надала дорогу автомобілю «Renault Logan», д/н НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого відбулось зіткнення, автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Вказаними діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.п.16.11 Правил дорожнього руху України, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 30.09.2025 відмовлено у задоволені клопотання захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокату Масловському І.М., та ОСОБА_1 про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події та складу указаного адміністративного правопорушення. Визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді позбавлення її права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн. на користь держави України.

При накладенні стягнення місцевий суд врахував, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, у справі відсутні будь-які обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , тому, враховуючи вчинення нею протягом 2025 року вдруге адміністративне правопорушення, з метою її виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, вирішив накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на мінімальний строк, визначений санкціє статті 124 КУпАП.

Короткий зміст апеляційної скарги та заперечень на неї

В апеляційній скарзі захисник Масловський І.М. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та звільнити від адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана постанова ухвалена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зокрема зазначено, що:

-суд не приділив достатньої уваги відеоматеріалам, які були надані адвокатом водія ОСОБА_2 та не звернув уваги на дорожню розмітку та дорожню обстановку, яка склалась під час ДТП;

- ОСОБА_1 свою вину у ДТП не визнає та просить апеляційний суд належно переглянути матеріали справи та надані схеми і відеоматеріали;

- ОСОБА_1 ніколи не притягувалась до адміністративної відповідальності за вчинення однорідних правопорушень;

- накладення місцевим судом адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців є надто суворим заходом стягнення;

-обставин, що обтяжують відповідальність, в тому числі обставин, які б негативно характеризували особу правопорушника, матеріали справи не містять;

- накладення судом стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами фактично призведе до втрати можливості заробляти ОСОБА_1 собі на життя;

- наявні підстави для зміни оскаржуваної постанови суду в частині накладення адміністративного стягнення, а саме призначенням адміністративного стягнення менш суворого у вигляді штрафу в розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.124 КУпАП.

Адвокат Моряков К.І. в інтересах потерпілого ОСОБА_2 надав суду заперечення на вказану апеляційну скаргу, в яких просив залишити скаргу без задоволення, постанову суду без змін, а розгляд справи здійснювати за відсутності потерпілої сторони. Зазначив, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою та справедливою, ухваленою з правильним застосуванням норм матеріального та дотримання норм процесуального права. Представник звернув увагу, що схема ДТП та протокол про адміністративне правопорушення підписані ОСОБА_1 без зауважень, що свідчить про її згоду з викладеним у цих документах. Суд врахував, що ОСОБА_1 на місці ДТП була притягнута до відповідальності за ст.126 КУпАП, факт чого вона визнала, як і факт оплати штрафу за це правопорушення. Вказане правопорушення за ст.126 КУпАП міститься у главі 10 КУпАП, як і ст.124 КУпАП, тому суд обґрунтовано та справедливо визначив стягнення для ОСОБА_1 саме у вигляді позбавлення її права керування транспортними засобами на строк 6 місяців, що є не самим суворим покаранням, передбаченим санкцією ст.124 КУпАП. Суд врахував обставини даної ДТП, а також, що ОСОБА_1 взагалі не мала права здійснювати рух по другорядній дорозі, з якої вона виїжджала на головну дорогу, оскільки вона відноситься до автостанції «Старосінна», перед в`їздом до якої містяться дорожні знаки 3.2. «Рух механічних транспортних засобів заборонено», п.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» тощо. Отже ОСОБА_1 грубо порушила низку правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Доводи скарги щодо втрати ОСОБА_1 можливості заробляти на життя внаслідок позбавлення її права керування, не підтверджені жодними доказами.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та в її інтересах захисник Масловський І.М. підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги. При цьому ОСОБА_1 зазначила суду про визнання своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та просила суд визначити їй покарання менш суворе ніж позбавлення її права керування транспортними засобами, посилаючись на необхідність використання нею транспортного засобу, з огляду на віддаленість від місця її проживання та місця роботи (зокрема мешкає за містом, а працевлаштована у місті Одеса).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши особу, яка притягається до відповідальності, захисника в її інтересах, враховуючи надані суду заперечення адвоката Морякова К.І. в інтересах ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

За положеннями ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Судом першої інстанції в частині накладення стягнення вказані вимоги закону в повному обсязі дотримані не були.

Фактичні дані, встановлені судом

З матеріалів справи вбачається, що 27.02.2025 о 15:15 сталася ДТП за адресою в м. Одесі, по площі Старосінній, біля будинку №1, на перехресті нерівнозначних доріг, а саме Старосінної площі та вулиці Водопровідної за участю транспортних засобів «Mazda 3», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобілю «Renault Logan», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

На водія ОСОБА_1 складено протокол серії ЕПР1 №404244, за яким водій порушив вимоги п.2.3.б ПДР не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну та вимог п.16.11 ПДР, а саме: рухаючись по другорядній дорозі, не дав дорогу транспортному засобу, який рухався по головній дорозі, в результаті чого сталася ДТП.

З матеріалів справи вбачається, що вказаний протокол про адміністративне правопорушення підписано ОСОБА_1 без будь-яких зауважень. До протоколу додана схема місця ДТП, в якійзафіксованіділянка дороги, на якій сталась ДТП; сталі орієнтири, до яких на схемі здійснено прив`язку об`єктів; транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїжджої частини та сталих орієнтирів; місце зіткнення, інформацію щодо розташування знаків регулювання дорожнього руху тощо. Такожзаповнена таблиця дорожніх умов та зазначені назви об`єктів, зображених на схемі. На зворотній стороні схеми зафіксовані механічні пошкодження транспортних засобів в результаті ДТП(зокрема, «Mazda 3», д/н НОМЕР_1 , бампер передній, права передня фара та протитуманна фара, праве переднє крило; автомобіль «Renault Logan», д/н НОМЕР_2 , - ліва передня та задня двері, ліве заднє крило, задній бампер, порог з лівого боку), їх приналежність та інформація щодо полісів цивільної відповідальності (у водія ОСОБА_1 в графі щодо полісів зазначено про притягнення до відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП постановою ЕНА 5329566). Зазначена інформація підтверджується підписами водіїв обох транспортних засобів.

У письмових поясненнях ОСОБА_2 , наданих 27.07.2025 на місці ДТП, зазначив, що він, керуючи тз «Renault Logan», д/н НОМЕР_2 , за адресою: м.Одеса, площа Старосінна, 1, рухаючись по вулиці Водопроводна у лівій крайній смузі, керуючись знаком «Головна дорога», відчув поштовх у ліві передні двері свого автомобіля і побачив авто «Mazda» », д/н НОМЕР_1 (а.с.3).

За письмовими поясненнями водія ОСОБА_1 від 27.07.2025, вона, керуючи 27.07.2025 транспортним засобом «Mazda», д/н НОМЕР_1 , за адресою: м.Одеса, Старосінна площа, 1, виїжджаючи від автостанції на перехресті з вулицею Водопровідна, не помітила автомобіль, який їхав з правого боку по головній дорозі. Зупинилась від удару з автомобілем «Renault Logan», д/н НОМЕР_2 (а.с.4).

В матеріалах справі наявні фотознімки з місця ДТП та оптичний диск, який містить фотознімки з місця ДТП та відеофайл моменту ДТП (а.с.12-14).

Також суду надано копію схеми розміщення транспортних засобів на майданчику для платного паркування за адресою: вул.Водопровідна (від вул.Старосінної до пл.Старосінної), копію схеми №102Є23 організації дорожнього руху по вул.Водопровідній на ділянці від вул.Новощепний ряд до вул.Старосінна та оптичний диск із відеофайлами з місця ДТП (а.с.18-27).

Під час розгляду справи, що наразі переглядається, суд першої інстанції дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд з такими висновками суду першої інстанції погоджується.

Позиція апеляційного суду

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтями 251, 280 КУпАП визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна. Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами).

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.2.3б для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 16.11 ПДР України визначено, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

За порушення зазначених вимог ПДР України передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Чинне законодавство України та нормативно-правові акти покладають обов`язок на водіїв не лише знати та безумовно виконувати правила ПДР України, а також враховувати особливості та технічний стан транспортного засобу.

З матеріалів справи встановлено, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 здійснював рух по другорядній дорозі, а інший учасник ДТП ОСОБА_2 - по головній дорозі.

Характер та локалізація пошкоджень на автомобілях, з урахуванням зіткнення транспортних засобів на перехресті нерівнозначних доріг, що було підтверджено двома учасниками ДТП та зафіксовано на схемі ДТП, вказує на те, що в момент ДТП водій ОСОБА_1 , виїхавши з другорядної дороги, не пропустила автомобіль під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі. Це також підтверджується поясненнями учасників ДТП, наданими ними після ДТП.

У даній дорожній ситуації ОСОБА_1 для безперешкодного проїзду перехрестя нерівнозначних доріг, перед початком руху з другорядної дороги повинна була переконатися у відсутності транспорту на головній дорозі і незалежно від швидкості та напрямку руху автомобіля, під керуванням ОСОБА_2 , дати йому дорогу, в такий спосіб запобігти зіткненню. Не дотримання ОСОБА_1 зазначених правил безпеки дорожнього руху і призвело до зіткнення автомобілів. Тобто, саме дії ОСОБА_1 , а не іншого учасника ДТП, безпосередньо знаходяться у прямому причинному зв`язку з подією даної пригоди та наслідками у виді технічних пошкоджень автомобілів.

Доводи апеляційної скарги про те, що інший учасник ДТП допустив порушення ПДР апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки, виходячи зі змісту ст.ст.7, 254, 279, 280 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення. З огляду на викладене, наявність або відсутність в діях іншого водія порушень Правил дорожнього руху, які, як вважає апелянт, призвели до настання дорожньо-транспортної пригоди, не є предметом розгляду судом апеляційної інстанції.

Визначальним в цій справі є те, що ОСОБА_1 , не переконавшись у безпечності свого маневру, рухаючись по другорядній дорозі, не дала перевагу у русі автомобілю під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, в результаті чого водій ОСОБА_1 здійснила зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушила вимоги п.2.3.б та п.16.11. Правил дорожнього руху.

За таких підстав, дії ОСОБА_1 , які виявилися в порушенні п.2.3.б, п.16.11 ПДР України, знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з обставинами ДТП, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджена матеріалами справи, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №404244 від 27.07.2025, який складений у відповідності з вимогами ст.256 КУпАП, містить визначені правовими нормами відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення ПДР України;

- схемою місця ДТП, що складена за місцем пригоди та містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти про обставини дорожньої пригоди, таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, на зворотному боці схеми зазначено характеризуючи дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження; щодо наявності полісів страхування. Вказана схема складена безпосередньо на місці ДТП в присутності двох водіїв, підписана ними без зауважень або доповнень, а тому уважається такою, що відповідає фактичним обставинам події;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 27.07.2025;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 27.07.2025;

- відеозаписами та фотокартками, наявними в матеріалах справи.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності у апеляційного суду відсутні.

Співставивши усі наявні у справі докази з фактично дослідженими по справі обставинами та зі змістом обставин, що ставляться у вину ОСОБА_1 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що матеріалами провадження доведено наявність в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, чим спростовуються доводи апеляційної скарги в цій частині.

В свою чергу, жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, сторона захисту суду не надала, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції враховано, що ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційної інстанції визнала свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та просила змінити судове рішення в межах застосованого до неї адміністративного стягнення.

Так, відповідно до вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень. Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Адміністративне стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Однак, апеляційний суд наголошує, що покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання новим правопорушенням.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15.05.2008»). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23.09.1998).

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 (заява №10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16.10.2008) Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Санкція статті 124 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Слід зазначити, що у випадках, коли санкція закону, по якому особа визнається винуватою, передбачає альтернативні види стягнень, суддя при винесенні постанови повинний мотивувати застосування того або іншого виду стягнення.

Зі змісту мотивувальної частини оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції не встановив обставин, що пом`якшують відповідальність правопорушника. На переконання суду першої інстанції, з метою виховання особи, яка протягом 2025 року вдруге вчинила адміністративні правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, повважав, що до ОСОБА_1 доцільно застосувати адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців.

Натомість, апеляційний суд врахував визнання ОСОБА_1 вини у скоєнні інкримінованого правопорушення, що є пом`якшуючою обставиною, яка впливає на визначення виду адміністративного стягнення, що, в свою чергу, свідчить про її розкаяння у вчиненні інкримінованого правопорушення. Також судом враховані пояснення ОСОБА_1 про віддаленість місця її проживання від місця роботи, для чого в неї існує необхідність у регулярному використанні транспортного засобу.

Крім того, матеріали справи не містять доказів негативної характеристики особи порушника. Також матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 є особою, що була піддана адміністративному стягненню, у розумінні положень ст. 39 КУпАП.

Так, за положеннями ст.39 КУпАП, якщо особа, піддана адміністративному стягненню, протягом року з дня закінчення виконання стягнення не вчинила нового адміністративного правопорушення, то ця особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню.

Насамперед, слід звернути увагу, що в матеріалах справи відсутня копія постанови ЕНА № 5329566 щодо притягнення ОСОБА_1 в день події до відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, а також копія квитанції про сплату штрафу за вказаною постановою. Разом з цим, визнання особою факту вчинення вказаного правопорушення та сплати штрафу не може розцінюватися як попереднє притягнення особи до адміністративної відповідальності у розумінні положень ст.39 КУпАП, з огляду на те, що вчинення особою одночасно (в один день) правопорушень за ст.124 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП виключає передбаченні статтею 39 КУпАП умови її застосування, а саме: накладення стягнення - виконання - вчинення нового правопорушення.

З урахуванням наведеного місцевий суд дійшов помилкового висновку про вчинення ОСОБА_1 протягом 2025 року адміністративного правопорушення вдруге.

Так само не може бути застосовані і положення п.2 ч.1 ст.35 КУпАП, які передбачають, що повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, оскільки повторність вимагає, щоб однорідне правопорушення було вчинене після того, як особу вже було піддано адміністративному стягненню. У даній справі такий факт відсутній, тому не утворює повторності і, відповідно, не обтяжує відповідальності особи, яка притягується до відповідальності за ст.124 КУпАП.

Таким чином у цій справі відсутні обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 .

Крім того, суд першої інстанції належним чином не врахував характер даного правопорушення, яке не було злісним, а сталося через неуважність. Жоден з учасників ДТП не отримали тілесних ушкоджень.

Таким чином, суд першої інстанції не забезпечив повноту, всебічність та об`єктивність судового розгляду, порушивши зазначені вище норми КУпАП, не врахував суттєвих обставин про особу порушника, у зв`язку з чим, за позицією апеляційного суду, наклав занадто суворе стягнення.

Відповідно до ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

Разом з тим, відсутні правові підстави для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, як просив захисник Масловський І.М. в апеляційній скарзі.

З урахування наведеного, доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, тому скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду зміні в частині визначення виду адміністративного стягнення, а саме підлягає зміні вид адміністративного стягнення - позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців на менш суворе - штраф у розмірі 850 грн. За позицією апеляційного суду, накладення на ОСОБА_1 стягнення у вигляді шрафу в розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.294 КУпАП, з урахуванням всіх обставин цієї справи, є достатньою мірою відповідальності з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Масловського Ігоря Миколайовича задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 30 вересня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП змінити в частині стягнення.

Пом`якшити вид стягнення, накладений на ОСОБА_1 , та накласти на неї стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

В іншій частині постанову Приморського районного суду м.Одеси від 30 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду І.А. Артеменко