Справа № 944/3530/25 Головуючий у 1 інстанції: Кондратьєва Н. А.
Провадження № 33/811/1787/25 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Галька Романа Васильовича на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 4 листопада 2025 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 02 липня 2025 року о 18 год. 45 хв. на вул. Квітнева, 7 в м. Яворові, Львівської області, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat В3» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану сп`яніння зі згоди водія проводився за допомогою алкотестера «Драгер 6810 ARBL 0965», тест №3550, результат становить 1.60 ‰, чим порушив п. 2.9а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Галько Р.В., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною.

Наголошує, що в протоколі серії ЕПР 1№379411 від 2 липня 2025 року зазначено, що адміністративне правопорушення вчинив ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 , окрім того зазначає, що правопорушення було вчинено о 18 год. 45 хв. 2 липня 2025 року, а в постанові ЕНА №5125993 від 2 липня 2025 року зазначено, що водій ОСОБА_1 , 2 липня 2025 року о 20 год. 19 хв. порушив вимоги п. 2.3 В ПДР України. Окрім того, патрульні не відсторонили водія від керування транспортним засобом, а його зупинка була безпідставною.

Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні відеозаписи з місця зупинки транспортного засобу, матеріали справи не містять даних, які б підтверджували факт керування транспортним засобом водієм ОСОБА_1 2 липня 2025 року о 18 год. 45 хв.

Апелянт не заперечує, що водій ОСОБА_1 2 липня 2025 року керував транспортним засобом о 20 год .19 хв. та був не пристебнутий ременем безпеки.

Звертає увагу, що з матеріалів справи не можливо встановити коли саме в працівників поліції виникла підозра, що водій перебуває з ознаками сп`яніння, а рапорт працівника поліції є неналежним доказом, оскільки патрульний є зацікавленою особою. Окрім того відеозапис, долучений до матеріалів справи, є неналежним доказом.

Зазначає, що суд не мав права самостійно відшукувати докази винуватості ОСОБА_1 .

Заслухавши виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналіз представлених матеріалів свідчить про те, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №379411 від 2 липня 2025 року (а.с. 2), відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Passat В3» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану сп`яніння зі згоди водія проводився за допомогою алкотестера «Драгер 6810 ARBL 0965», тест №3550, результат становить 1.60 проміле;

- роздруківкою приладу «Drager Alcotest» від 2 липня 2025 року (а.с. 3) з якої вбачається, що огляд на стан сп`яніння було проведено 2 липня 2025 року о 20 год. 37 хв. результат 1,60 проміле, з результатом водій ознайомлений, що підтверджується його підписом;

- інформацією з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5), з якого встановлено, що працівниками поліції було виявлено у водія ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю із порожнини рота, почервоніння обличчя, невиразне мовлення), у зв`язку із чим проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомог приладу «Alkotest Drager 6810», результат 1,60 проміле. З результатом ОСОБА_1 погодився, що підтверджується його особистим підписом у відповідній графі;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №5125993 від 2 липня 2025 року (а.с. 4), з якого встановлено, що водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.2.3 В ПДР України,

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який було досліджено судом, на якому зафіксовано опитування водія ОСОБА_1 та процедуру огляду його на стан алкогольного сп`яніння, під час якої йому повідомлено ознаки сп`яніння, які були виявлено в нього, надано герметично запаковану трубочку, перевірено прилад «Драгер», результат огляду 1,60 проміле, з результатом він погодився, у зв`язку із чим працівник поліції повідомив водію, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, роз`ясненого його права та обов`язки, ознайомлено його з адміністративними матеріалами.

Доводи апелянта, що в протоколі серії ЕПР 1№379411 від 2 липня 2025 року зазначено, що адміністративне правопорушення вчинив ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 , апеляційний суд розцінює критично, оскільки як встановлено, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №379411 від 2 липня 2025 року (а.с. 2) у п. 4 даного протоколу зазначено, що протокол складено, щодо ОСОБА_1 , а зазначене в п. 7 прізвище ОСОБА_2 , є нічим іншим як опискою та не впливає на кваліфікацію дій водія ОСОБА_1 .

Описка - це зроблена механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка, яка допущена під час письмово - вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Також, під описками слід розуміти, неправильне написання слів.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта про те, що відеозапис є недопустимим доказом, оскільки такі спростовуються вимогами ст. 251 КУпАП.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з пунктом 2 Розділу І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення

За таких обставин, суд вважає, що доводи апелянта є неспроможними та такими, що не впливають на кваліфікацію дій водія ОСОБА_1 , оскільки на відео в повному обсязі зафіксовано процес спілкування поліцейських при виконанні ними службових обов`язків із водієм, з фіксацією обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №379411 від 2 липня 2025 року (а.с 2), а саме процедуру огляду водія на стан алкогольного сп`яніння та його згоду з результатом приладу «Драгер» 1,60 проміле.

Аргументи апелянта, що водія не було відсторонено від керування транспортним засобом, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі спростовуються відеозаписом, який долучено до матеріалів справи, та описано вище за текстом.

Твердження апелянта, що в матеріалах справи відсутні докази факту керування транспортним засобом, апеляційний суд відхиляє, оскільки до матеріалів справи долучено копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №5125993 від 2 липня 2025 року (а.с. 4), яка у встановленому законом порядку не оскаржена, окрім того ОСОБА_1 повідомив в суді апеляційної інстанції, що штраф сплатив.

Доводи апелянта, що рапорт працівника поліції є неналежним доказом, оскільки патрульний є зацікавленою особою, апеляційний суд відхиляє, оскільки патрульними до матеріалів справи не долучено жодних рапортів.

Твердження апелянта, що з матеріалів справи не можливо встановити коли саме у працівників поліції виникла підозра, що водій перебуває в стані сп`яніння, апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі спростовуються відеозаписом, на якому зафіксовано як працівник поліції повідомляє, особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ознаки алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Галька Р.В.., є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

постанову Яворівського районного суду Львівської області від 4 листопада 2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Галька Романа Васильовича - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.