Справа № 632/2164/25
провадження №3/632/796/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 року м. Златопіль

Суддя Златопільського міськрайонного суду Харківської області Босняк М.М., за участю секретаря судового засідання Науменко М.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Поліщук І.Б., розглянувши адміністративну справу, яка надійшла з ВП №1 Лозівського РВП ГУНП Харківської області, про притягнення до адмінвідповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, який не працює, раніше до адмінвідповідальності не притягувався,

за ст. 130 ч. 1, 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

17 листопада 2025 року до Златопільського міськрайонного суду Харківської області з ВП №1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області надійшли два протоколи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 130 ч. 1, 124 КУпАП, які постановою суду об`єднані в одне провадження.

З протоколів вбачається, що ввечері о 2117 годині 08 листопада 2025 року ОСОБА_1 керував автомобілем Skoda Oktavia, д.н. НОМЕР_1 , біля 52 будинку в м-ні у м.Златопіль Лозівського району Харківської області, рухаючись заднім ходом не впевнився у безпечності маневру, не скористався сторонньою допомогою та скоїв зіткнення з автомобілем Hyndai IX35, д.н. НОМЕР_2 , який рухався позаду, під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями порушив п. 10.9 ПДР України.

Окрім цього, ввечері о 2117 годині 08 листопада 2025 року ОСОБА_1 керував автомобілем Skoda Oktavia, д.н. НОМЕР_1 , біля 53 будинку в м-ні у м.Златопіль Лозівського району Харківської області у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9(а) ПДР України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 було роз`яснено права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, вину у вчиненні адміністративних правопорушень за ст. 130 ч. 1, 124 КУпАП за обставин, вказаних в протоколах про адміністративні правопорушення від 08.11.2025, останній не визнав.

Суду пояснив, що 08 листопада 2025 року вживав алкогольні напої, тому по місту в той вечір його возив на його автомобілі Skoda Oktavia, д.н. НОМЕР_1 , його товариш ОСОБА_3 , який працює водієм на КВФ «Рома».

В той вечір в місті не було світла, коли вони приїхали на п`ятачок біля 48 будинку що в мікрорайоні у м.Златопіль. Автомобіль Hyndai вже стояв припаркований у «кармашку» неподалік від кіоску «Кисет» передом до кіоску. ОСОБА_3 вирішив також припаркуватися поруч біля кіоску «Кисет» тільки заїхати задом. Коли заїжджав, то стоячий Hyndai раптово почав рух назад. Швидкість у автомобілів була невелика, тому поштовх був також не сильний. Коли ми з ОСОБА_3 вийшли з автомобіля, то з автомобіля Hyndai також вийшла жінка та ще три чоловіки, з якими вони не були знайомі. Поки оглядалися, то з розмови почули, що остання викликала поліцію. Окрім цього, вона запитала: «Хто власник автомобіля?», на що він обізвався. ОСОБА_3 зазначив, що йому завтра в рейс і проблеми не потрібні, т.я. поліція може вилучити посвідчення водія.

Коли приїхав поліцейський патруль, то відразу поліцейський запитав про страхові поліси, на що він зазначив що в нього є. ОСОБА_3 стояв поруч, більш мовчки, т.я. страховка та документи на автомобіль були в нього. ОСОБА_2 пішли за своїм до своєї автівки, а він за своїм - до своєї. Він переплутав документи та спочатку надав не ті, про що зазначив поліцейський. Пошукав та знайшов. Потім, коли поліцейський перевірив поліси страхування, попросив документи на право керування транспортним засобом та на автомобіль і почав з`ясовувати як саме сталося ДТП. Кожен висказував своє видіння та послідовність дій. Ми з ОСОБА_3 висказали своє. Потім поліцейський нагадав про документи і він пішов шукати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу до автомобіля, та передав з водійським посвідченням. Коли їх надав, то поліцейський зазначив, що він перебуває з ознаками алкогольного сп`яніння, тому необхідно пройти відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння. Він погодився.

Поліцейський перестав щось з`ясовувати про ДТП та переключився на огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера. Він продув алкотестер, т.я. не заперечував проти того, що перебував у стані алкогольного сп`яніння. Підписав акт та чек з результатом, а згодом і протоколи.

На додаткові запитання відповів, що ні хто не з`ясовував хто був за кермом у автівок хто надавав документи, той і водій.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_3 пояснив, що ввечері 8 листопада йому зателефонував його товариш ОСОБА_1 та попросив на його автомобілі повозити його містом у справах, т.я. вживав алкоголь. Він погодився. В той вечір у місті було вимкнуто світло, тому було темно. Вони на автомобілі ОСОБА_1 . Skoda приїхали на п`ятачок біля будинку 48 в мікрорайоні. Біля кіоску «Кисет» стояли автомобілі, але було місце щоб припаркуватися і він вирішив заїхати задом, щоб було легше виїжджати. Тому він, зробивши маневр, почав здавати назад, коли в цей момент автомобіль Hyndai, який стояв припркований, також почав виїжджати -здійснюючи рух заднім ходом. Автомобілі зіштовхнулися. Вони вийшли з автомобіля погледіти на наслідки, коли з іншого автомобіля вийшли жінка та три чоловіки. Жінка спитала хто власник автомобіля, на що назвався ОСОБА_1 . Остання викликала поліцію, яка приїхала дуже швидко. Поліцейський попросив страхові поліси, документи на автомобілі та водійські посвідчення. Т.я. всі документи на автомобіль були у ОСОБА_1 , то все давав він. Розмови також вів загалом ОСОБА_1 , а він стояв поруч, доки до нього не зверталися. Проте, давав пояснення як все сталося. Хто саме знаходився за кермом автомобіля Skoda ні хто не зя`совував, а його влаштовувало, т.я. він працює водієм на підприємстві. Потім йому передали автомобіль, про що він розписався.

Допитана у якості свідка ОСОБА_2 пояснила суду, що 8 листопада у вечірній час вона на своєму автомобілі Hyndai перебувала на п`ятачку біля 28 будинку в мікрорайоні. Було темно, т.я. в місті було відсутнє електропостачання. Її автомобіль був припаркований біля будинку 48 біля кіоску «Кисет» передом до кіоску. Коли вона вирішила свої справи то, рухаючись заднім ходом, побачила у дзеркалі заднього виду стопи автомобіля, який також почав рух заднім ходом. Вона посигналила. У наступну мить відчула поштовх. Коли вийшла, то від автомобіля Skoda йшли два чоловіки. Вона запитала «Хто власник автомобіля?» на що назвався ОСОБА_1 . Вона відчула запах алкоголю та викликала поліцію. Поліцейський автомобіль приїхав впродовж 3-5 хвилин. Поліцейські перевірили документи, спитали про ДТП, вона дала пояснення, склали протокол та відпустили. Все відбулося досить швидко. Претензій ні до кого не має.

На додаткові запитання відповіла, що не бачила хто був за кермом автомобіля Skoda. Побачила двох чоловіків, коли вони вже йшли від свого автомобіля. Спитала про власника автівки - назвався ОСОБА_1 . З ним в подальшому і велися розмови та він і надавав документи на автомобіль.

Захисник адвокат Поліщук І.Б. під час судового розгляду просила справу закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях її підзахисного.

В обгрунтування клопотання зазначила, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Наголосила, що відповідно до загальних приписів КУпАП адміністративна відповідальність для осіб настає при наявності в їх діях вини, яка є доведеною в законний спосіб.

За змістом ст. 254, 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом у якому фіксується сутність вчиненого правопорушення і лише який є підставою для подальшого провадження справи у суді.

Для протоколу про адміністративне правопорушення передбачена як спеціальна його форма, так і вимоги, які регламентують його зміст, а саме: викладення об`єктивної сторони вчиненого адміністративної правопорушення із зазначенням усіх складових, які утворюють об`єктивну сторону цього правопорушення, в тому числі часу, місця і способу вчиненні адміністративного правопорушення; зазначення обставин, які дають можливість характеризувати суб`єктивну сторону правопорушення, із вказівкою на усі її складові, необхідних для розгляду справи даних, зокрема щодо особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків; фіксуються вчиненні процесуальні дії. у тому числі і ті, які гарантують забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності.

Тобто, підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у відповідної службової особи виникають після вчинення адміністративного правопорушення, а також наявності даних, які указують про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення, в цілому, та його об`єктивної сторони, зокрема.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, поліцейські, приїхавши на виклик про ДТП, повинні були встановити особи учасників пригоди, а отже, водіїв, які курували транспортними засобами, які причетні до вказаної пригоди, і які є суб`єктами даного правопорушення, і лише після цього вчиняти усі інші процесуальні дії.

Аналізом доданих до матеріалів справи доказів не встановлено, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем Skoda, а лише те, що будучи власником вказаного автомобіля надав документи на вимогу поліцейського, що приїхав на місце ДТП, а також на запитання ОСОБА_2 про власника автомобіля - їм назвався.

Отже, поліцейським не встановлено водія автомобіля Skoda Oktavia, д.н. НОМЕР_1 , який був причетний до ДТП, а отже і суб`єкта правопорушення.

Окрім цього, після спілкування поліцейського з ОСОБА_1 , як володільцем автомобіля що потрапив у ДТП на місці пригоди, поліцейський виявив у останнього ознаки алкогольного сп`яніння та, не переконавшись, що останній керував вказаним автомобілем з цими ознаками, запропонував йому пройти відповідний огляд на місці зупинки транспортного засобу, на що останній погодився, зазначивши, що вживав алкоголь напередодні.

Таким чином, складаючи протоколи про адміністративні правопорушення працівник поліції вніс до них дані, які не відповідають дійсності, зокрема, про особу, яка керувала транспортним засобом Skoda.

Так, не будучи суб`єктом даних правопорушень, на останнього, в порушення вимог КУпАП та Інструкції щодо з`ясування усіх обставин справи і лише після цього складання протоколу про адміністративне правопорушення на підставі здобутих доказів, було складено два протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 124 та 130 ч. 1 КУпАП.

Більш того, як вбачається з дослідженого в судовому засіданні диску (Запис під № 1), фіксація ДТП та виявлення ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 відбувалися на одному місці, в той же час, згідно суті правопорушень, викладеної в протоколах: ЕПР 1 № 507409 - ДТП трапилася ввечері о 2117 годині 08 листопада 2025 року біля 52 будинку в м-ні у м.Златопіль Лозівського району Харківської області; ЕПР 1 № 507407 - встановлення стану алкогольного сп`яніння сталося ввечері о 2117 годині 08 листопада 2025 року біля будинку 53 в м-ні у м.Златопіль Лозівського району Харківської області. В той же час, згідно долученої до протоколу ЕПР 1 № 507409 схеми місця ДТП, остання містить посилання на будинок 53, а ні як ні на 52, як зазначено в протоколі.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілої та свідка, доводи захисника, оглянувши в судовому засіданні диск з відеозаписами події, та надані письмові докази, дійшов наступного.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Відповідно ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У п. 4.1 рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010КСУ дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

В розумінні ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу.

А відтак, у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа, та потерпілий додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Поширення стандартів кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення, безсумнівно, зумовлює необхідність дотримання особливих вимог до процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які у разі визнання особи винною повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали змогу спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому покарання.

У рішенні у справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Отже, протокол є процесуальним рішенням, яким уповноважена особа висуває обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формуються обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Застосовуючи аналогію права, слід зазначити, що у ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, які вважаються встановленими.

Як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 24 жовтня 2003 року «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві», суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Вказаний принцип закріплений у пункті 3 (а) ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно й детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у п. 59 справи «Матточчіа проти Італії» (рішення від 25 липня 2000 року, заява №23969/94) зазначає, що пункт 3 (а) ст.6 Конвенції вказує на необхідність приділяти особливої уваги до повідомлення особи про обвинувачення; деталі злочину відіграють вирішальну роль у кримінальному процесі, тому що саме з моменту вручення обвинувального акту підозрюваний офіційно повідомляється про фактичні та юридичні підстави для його обвинувачення (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Камасінські проти Австрії» від 19 грудня 1989 року, серія А, №168, п.79).

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Положеннями КУпАП встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

На підтвердження обставин вчинення правопорушення, до протоколів про адміністративні правопорушення від 08.11.2025 додано

по факту ДТП: схему місця ДТП, письмові пояснення ОСОБА_2 .

Аналізуючи вказані документи слід зазначити, що на схемі місця ДТП присутнє посилання на будинок 53, в той час як в протоколі, при викладенні обставин справи, значиться будинок 52;

Вказану схему місця ДТП підписали ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які зазначені на зворотньому боці вказаної схеми як власники транспортних засобів;

З пояснень ОСОБА_2 , як наданих суду, так і поліцейському, вбачається, що остання, рухаючись заднім ходом, побачила водія, який також рухався заднім ходом, подала йому звуковий сигнал, але він не зупинився та допустив зіткнення з її автомобілем.

Отже, аналізом викладеного у протоколі та поясненнях вбачається, що остання є потерпілою у вказаному провадженні, т.я. її майну завдано матеріальну шкоду, в той же час, згідно протоколу потерпілі не залучалися, як і свідки.

Але суд зазначає, що визначення потерпілих у справах про ДТП в адміністративних провадженнях відбувається на основі фактичних обставин, зафіксованих поліцією під час оформлення, де потерпілим визнається будь-яка особа, якій завдано фізичної шкоди, матеріальну шкоду або чиї інтереси постраждали, а матеріали потім передаються до суду для остаточного вирішення питання винуватості особи, а поліція лише фіксує факт травм, пошкоджень. Існують чіткі обов`язки водія на місці ДТП (допомога, виклик швидкої, поліції), що впливає на кваліфікацію правопорушення та тяжкість призначеного покарання у майбутньому, і на можливі вимоги потерпілої сторони про відшкодування такої завданої шкоди.

по факту керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння: Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де зазначено про ознаки алкогольного сп`яніння, з корінцем тестування результат 1,70 %о від 08.11.2025, довідку щодо наявності посвідчення водія, розписку про отримання транспортного засобу та диск фіксації події.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 11 розділу ІІ Інструкції № 1376 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП.

Разом з тим, на долучених до матеріалів справи відеозаписах відсутні будь-які відомості про роз`яснення ОСОБА_1 його прав та відповідно дотримання при складанні протоколу про адміністративне правопорушення гарантій права особи на справедливий суд (розгляд справи).

Також суд зауважує щодо дуже поганої якості звуку на долучених відеозаписах, з яких лише можна здогадуватися про суть розмов по діям учасників.

Аналізуючи вказані докази слід зазначити, що поліцейським, який приїхав за викликом на місце ДТП, не встановлювалися особи, які керували транспортними засобами, а умовно були визначені такими власники останніх, які надали реєстраційні документи на транспортні засоби та поліси обов`язкового страхування, а отже не вбачається доведеним факт встановлення причетних осіб до вказаної пригоди.

В Україні впроваджена індивідуальна відповідальність за порушення Правил дорожнього руху (ПДР), яка, як правило, покладається на водія, який вчинив правопорушення, що регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами, а лише в деяких випадках відповідальність власника (керівника підприємства), особливо при використанні службового авто, якщо не доведено інше.

Інших доказів суду не надано.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України».

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення. Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

З врахуванням вище викладеного, суд доходить висновку, що за викладений обставин у поліцейського не було підстав вважати, що ОСОБА_1 є водієм автомобіля, який причетний до ДТП, в розумінні ПДР, а як наслідок і того, що останній керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що давало б йому право вимагати від нього як водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи наведене, враховуючи такі засади провадження як диспозитивність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини особи поза сумнівом, суд приходить до висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП що, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, є підставою для закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 283, 284, 287 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Златопільський міськрайонний суд Харківської області.

Суддя: М. М. Босняк