Справа № 170/789/25 Провадження № 3/170/554/25
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
12 грудня 2025 року сел. Шацьк
Суддя Шацького районного суду Волинської області Матвійчук С.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від ІНФОРМАЦІЯ_1 (з м.д. АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, жителя АДРЕСА_2 , непрацюючого, про вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185-10, ч. 1 ст. 204-1 КУпАП,

Однак викладені в протоколах обставини не знайшли підтвердження під час розгляду справи в суді.
ОСОБА_2 повідомив, що наміру здійснити спробу незаконного перетину державного кордону України від не мав, злісну непокору працівникам ДПС України він не чинив, а вийшов з автомобіля, в якому був пасажиром, та пішов у ліс у зв`язку з фізіологічною потребою.
Згідно ст.ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Виходячи зі змісту положень ст.ст. 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та одних із засобів доказування у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП. За приписами КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення, у якому викладається суть правопорушення, при доведеності складу якого в діях певної особи, вона може бути піддана заходам кримінально-правового впливу, різновидом якого є стягнення у справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Згідно з ч. 1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 204-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
Об`єктивною стороною досліджуваного правопорушення є перетин або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
Суб`єктивна сторона цього правопорушення передбачає наявність прямого умислу, тобто виражається в навмисній формі вини, коли особа розуміє, що незаконно перетинає Державний кордон України, та бажає вчинити такі протиправні дії. Відповідно, досліджуючи докази у даній справі, суддя повинен встановити наявність в діях ОСОБА_3 факту спроби перетину ним державного кордону з України поза встановленими пунктами пропуску та наявність прямого умислу на незаконний перетин державного кордону.
Охорона державного кордону України є невід`ємною складовою загальнодержавної системи захисту державного кордону і полягає у здійсненні Державною прикордонною службою України на суші, морі, річках, озерах та інших водоймах, а також Збройними Силами України у повітряному та підводному просторі відповідно до наданих їм повноважень заходів з метою забезпечення недоторканності державного кордону України.
Згідно зі ст.ст. 1, 3 Закону України «Про державний кордон України» державним кордоном України є лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору. На суші він встановлюється по характерних точках і лініях рельєфу або ясно видимих орієнтирах.
Статтею 9 Закону України «Про державний кордон України» визначено порядок перетинання державного кордону України, який здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.
Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, автомобільних і пішохідних шляхах, в аеропортах (аеродромах), морських і річкових портах, включаючи частину їх акваторії (захищена повністю або частково огороджувальними гідротехнічними спорудами чи об`єктами природного походження), з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, на якій здійснюються прикордонний, митний контроль, інші види контролю і пропуск через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна. Положення про пункти пропуску через державний кордон України затверджується Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.
Диспозиція ч. 1 ст. 185-10 КУпАП передбачає відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.
На підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185-40, ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, до матерілів справи долучено:
протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 245636 від 24.09.2025, протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 245631 від 24.09.2025, у яких в графах пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності вказано, що ОСОБА_2 відмовився давати пояснення відповідно ст. 63 Конституції України;
схеми району виявлення порушника ОСОБА_2 , на яких зафіксовані умовні позначки місця несення служби п/н "КрП", маршрут руху правопорушника та місце виявлення правопорушника на відстані 11,5 км від ДКУ на напрямку п/зн № 0199 (тил) 24.09.2025 о 04 год. 15 хв.;
диск з відеозаписами, на яких зафіксовано лише спілкування військовослужбовця ДПС України з водієм транспортного засобу і ОСОБА_2 та, що останній вийшов з переднього пасажирського місця автомобіля та пішов у ліс. Разом з тим, на вказаному відеозаписі відсутня фіксація того, що ОСОБА_2 вчинив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця ДПС України.
Однак, вказані докази не можуть вважатись такими, що беззаперечно доводять вчинення ОСОБА_2 умисних дій, спрямованих на спробу перетину державного кордону України, поза встановленими пунктами пропуску та вчинення ним злісної непокори законній вимозі військовослужбовця ДПС України, під час виконання ним службових обов`язків пов`язаних з охороною державного кордону.
Інших доказів на підтвердження обставин, викладених у протоколах про адмінстративні правопорушення, поясненнях ІПС 2 категорії гранатометника першої групи інспекторів прикордонної служби першого відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_4 (з м.д. АДРЕСА_1 ) ст. сержанта ОСОБА_4 , зокрема фото чи відеофіксації правопорушень, або інших беззаперечних доказів, які б вказували на причетність ОСОБА_2 до вчинення вказаних правопорушень, до матеріалів справи не долучено.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про державний кордон України», з метою забезпечення на державному кордоні України належного порядку Кабінетом Міністрів України встановлюється прикордонна смуга, а також можуть установлюватися контрольовані прикордонні райони.
Згідно із ч.1 ст. 23 Закону України «Про державний кордон України», у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, встановлюється прикордонний режим, який регламентує відповідно до цього Закону та інших актів законодавства України правила в`їзду, перебування, проживання, пересування громадян України та інших осіб, провадження робіт, використання повітряних суден, обліку та тримання на пристанях, причалах, базах для стоянки малих і спортивних суден і в пунктах базування самохідних та несамохідних суден, їх плавання та пересування у внутрішніх водах України.
Постановою Кабінету Міністрів України №1199 від 03.08.1998 «Про контрольовані прикордонні райони» Ковельський район Волинської області включено до переліку районів, на території яких установлюються контрольовані прикордонні райони.
Постановою Кабінету Міністрів України №1147 від 27.07.1998 «Про прикордонний режим», на виконання вимог Закону України «Про державний кордон України», встановлено вздовж державного кордону на його сухопутних ділянках і вздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм прикордонну смугу завширшки 5 кілометрів від лінії державного кордону, де встановлюється прикордонний режим, але не менше від ширини смуги місцевості, що розташована в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруд.
Також вказаною постановою встановлено спеціальний прикордонний режим та заборону вільного в`їзду, перебування, проживання, пересування осіб і провадження робіт, не пов`язаних з обороною чи охороною державного кордону, в межах земельних ділянок шириною 30-50 метрів уздовж лінії державного кордону на суші, по берегу української частини прикордонної річки, озера або іншої водойми, а вздовж лінії державного кордону України з Російською Федерацією і Республікою Білорусь - шириною до 2 кілометрів, які надано в постійне користування військовим частинам Державної прикордонної служби для будівництва, облаштування та утримання інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій.
Відповідно до п.п.7,8 Положення про прикордонний режим, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1147 від 27.07.1998, громадяни України, іноземці та особи без громадянства в`їжджають, перебувають, проживають, проваджують роботи і пропускаються у прикордонну смугу з дозволу відповідного органу Державної прикордонної служби, який безпосередньо виконує завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону у визначеній зоні відповідальності, за наявності документів, що посвідчують їх особу.
У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме дії здійснював ОСОБА_2 з метою спроби незаконного перетину державного кордону України, та які б відповідали об`єктивній стороні правопорушення, передбаченого ст. 204-1 КУпАП.
При цьому, саме перебування особи у Ковельському районі Волинської області, який є контрольованим прикордонним районом, на відстані 11,5 км від державного кордону, що значно перевищує ширину прикордонної смуги, не є свідченням того, що особа мала на меті, будь-яким способом, незаконно перетнути державний кордон України.
Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані суду докази, суддя дійшов висновку, що матеріали справи не містять об`єктивних доказів того, що ОСОБА_2 вчинив спробу перетину державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та здійснив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця ДПС України, під час виконання ним службових обов`язків пов`язаних з охороною державного кордону.
Долучені до протоколів про адміністративні правопорушення матеріали не відповідають критерію переконливості та достатності і, відповідно, не доводять, поза розумним сумнівом, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень та не містять жодних підстав для встановлення винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185-10, ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.
Під час розгляду справи наданими суду доказами факт вчинення ОСОБА_2 інкримінованих йому адміністративних правопорушень, поза розумним сумнівом не доведено. В силу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та винуватість особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Отже, суддя дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185-10, ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі.
Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, на підставі ч. 1 ст. 185-10, ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суддя
П О С Т А Н О В И В:
Провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 185-10, ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 за протоколом серії ЗхРУ № 245636 від 24.09.2025 та протоколом серії ЗхРУ № 245631 від 24.09.2025, закрити у зв`язку з відсутністю складу вказаних правопорушень.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду через Шацький районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.
Суддя /підпис/ С.П. Матвійчук
Суддя Шацького районного суду Волинської області С.П. Матвійчук