Справа № 646/7001/25
№ провадження 3/646/2137/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2025 м. Харків

Суддя Основ`янського районного суду міста Харкова Барабанова В.В., за участю захисника Зал Д.А. (в режимі відеоконференцзв`язку), розглянувши матеріал про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

06.07.2025 о 20-06 годині за адресою: м. Харків, пр-т Героїв Харкова, 16, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом авто Toyota Land Cruiser 200, д.н.з. НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря-нарколога 1602.

Діями ОСОБА_1 порушено вимоги п. 2.9.а. Правил дорожнього руху, про що складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №383584 від 06.07.2025, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Представник ОСОБА_1 адвокат Зал Д.А. у судовому засіданні просив закрити провадження по справі №646/7001/25 на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, надавши суду письмові пояснення, які обґрунтовані наступним.

06.07.2025 поліцейські склали протокол про вчинення його Клієнтом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Клієнт та його захисник вважають вказаний протокол незаконним та необґрунтованим, а провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з наступним:

1. На відеозаписі відсутній факт керування його Клієнтом транспортним засобом.

2. Поліцейськими не доведено законності проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

3. Поліцейські не зупиняли його клієнта, а відтак не мали права проводити його огляд на стан сп`яніння.

4. Рапорти, долучені до матеріалів справи, не доводять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

5. Відеозапис, який міститься у матеріалах справи не є безперервним.

1. На відеозаписі відсутній факт керування моїм Клієнтом транспортним

засобом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП України адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до постанови ККС ВС у справі № 754/17019/17, стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Тобто, відсутність доказів перебування особи за кермом автомобіля, а також відсутність доказів виявлення стану сп`яніння особи, який передбачений чинними нормативними актами, є підставами для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Незважаючи на це, матеріали записів з боді камери поліцейського містять уривки запису різної тривалості за таких обставин:

Його підзахисний веде комунікацію з поліцейським.

Поліцейський веде комунікацію з його підзахисним та перевіряє пропонує йому пройти огляд на стан сп`яніння.

Таким чином, у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували вчинення його підзахисним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У матеріалах справи відсутні записи, або інші докази, які б підтверджували, що саме його підзахисний керував вказаним автомобілем.

У Постанові Вінницького апеляційного суду по справі №127/30780/21 від 12.01.2022 судом скасовано Постанову суду першої інстанції. На підтвердження своїх доводів, суд вказав, що суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП є особа, яка керує транспортним засобом. Отже, доведеність факту керування транспортним засобом особою, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, є обов 'язковим та визначальним.

Із долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано подію, що мала місце при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не зафіксовано факт керування ним транспортним засобом, в тому числі о 10 год. 45 хв., як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення. Із відеозапису видно, що автомобіль не рухався, а був припаркований біля краю проїжджої частини дороги.

Будь-яких інших доказів, які б свідчили про факт керування транспортним засобом до моменту складення протоколу про адміністративне правопорушення, а також доказів зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , як зазначено у рапорті поліцейського, матеріали справи також не містять.

Схожа позиція викладена у Постанові Дніпровського Апеляційного суду по справі № 227/887/23 від 15.06.2023. Скасовуючи Рішення суду першої інстанції, Апеляційний суд вказав таке: Відповідальність за ч. 1 за cт. 130 КУпАП передбачається за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

В даному випадку об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 cт. 130 КУпАП, є саме керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), а його суб`єктом є будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (cт. 12 КУпАП) на момент керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, які знижують їх увагу та швидкість реакції, незалежно від наявності чи відсутності посвідчення водія.

Апеляційним судом після перегляду відеозапису, встановлено, що на ньому не зафіксовано жодних відомостей, які б свідчили, що ОСОБА1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскільки з самого початку відеозапису останній разом з працівниками поліції стоїть на вулиці та відповідає на їх питання про свою особистість. Апеляційний суд звертає увагу, що відповідальність за ч. 1 cт. 130 КУпАП настає саме за керування транспортним засобом в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Враховуючи викладене, а саме, що не доведено факт керування ОСОБА1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, йому не роз`яснювались його права, передбачені cm. 63 Конституції України та cm. 268 КУпАП, порушено право на захист, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена у Рішення Вінницького апеляційного суду по справі №141/950/21 від 18.02.2023, де суд визнав, що працівниками поліції не вжито належних заходів до фіксації правопорушення, обставин його вчинення, оскільки на доданому до матеріалів справи відеозаписі жодним чином не зафіксовано факту керування ОСОБА 1 транспортним засобом. Запис розпочинається у час, коли ОСОБА1 стоїть на полі, на узбіччі польової дороги, поза транспортним засобом, яким він нібито керував, і поряд зі Службовим автомобілем патрульної поліції. При цьому працівник поліції задає йому запитання щодо згоди чи відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Скасовуючи Постанову суду першої інстанції, Вінницький Апеляційний суд у справі №128/1008/21 від 11.01.2022 встановив таке: «Під час перегляду в апеляційному суді відеоматеріалів - записів з нагрудних камер патрульних поліцейських, встановлено, що відеозапис розпочинається десь о 11-49 03.04.2021 в момент, коли працівники поліції виходять з патрульної машини й наближаються до автомобіля ОСОБА 1 , який стоїть припаркований в кармані зупинки громадського транспорту з написом Кар`єр Далі чітко видно, що ОСОБА 1 будь-яких дій з управління автомобілем не здійснював, відтак суд першої інстанції не надав оцінки всім обставинам справи, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності».

Таким чином, судова практика свідчить, що неналежне фіксування події/факту вчинення правопорушення свідчить про відсутність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності та грубе порушення права особи на захист.

До того ж, Протокол про адміністративне правопорушення без належних доказів не доводить вини особи.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland V. theUnitedKingdom), п. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Відповідно до статей 254, 255, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за відмову від проходження огляду особою, яка керувала транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відтак, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять в достатньому обсязі належних та допустимих доказів вчинення підзахисним інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Поліцейськими не доведено законності проведення огляду на стан сп`яніння. Підстави для огляду були відсутні.

Згідно з відеозапису з боді-камери поліцейського взагалі не вбачається, з якої підстави поліцейський просить пройти огляд на стан сп`яніння.

Звертає увагу суду, що згідно з пунктом 2 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.3 розділу 1 Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Водночас, жодних із вказаних чи перелічених поліцейських ознак сп`яніння у мого клієнта не виявлена. Він поводиться чемно, ввічливо, стан сп`яніння заперечувала. Поліцейські, як вбачається з запису боді-камер, проводять огляд на підставі інформації, яка повідомлена їм іншими невідомими особами у військовій формі.

Згідно з усталеною судовою практикою, описані в п. 4 розділу І Інструкції, ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння водія повинні бути очевидними, а не удаваними, як у даному конкретному випадку.

Поліцейські не зупиняли його клієнта, а відтак не мали права проводи ти

його огляд на стан сп`яніння.

За наявними у справі матеріалами не вбачається, через яку з законних підстав було зупинено автомобіль Клієнта.

Ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» містить вичерпний перелік підстав для зупинки транспортного засобу.

Водночас, поліцейськими не долучено до матеріалів справи іншого протоколу про вчинення адміністративного правопорушення або відеозапису, які б свідчили про законність зупинки мого Клієнта, так само це не свідчить про те, що мій Клієнт знаходився за кермом автомобіля під час зупинки.

З наведеного вбачається, що всі подальші вимоги поліцейського до мого Клієнта, у тому числі вимога про проходження огляду на стан сп`янінні були незаконними, а відтак виконувати такі вимоги мій Клієнт не був зобов`язаний.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Чернівецького апеляційного суду у рішенні від 13 жовтня 2022 року по справі №718/1824/22, де суд вказав таке: «Як було встановлено матеріалами справи про адміністративне правопорушення, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього.

Отже, на думку апеляційного суду, із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 cт. 130 КУпАП.

Такі висновки апеляційного суду узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 року у справі № 686/11314/17.

Рапорти долучені до матеріалів справи не доводять складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП.

У матеріалах справи містяться, зокрема, документ під назвою Рапорт, складений ОСОБА_2 на ім`я Командира ППОП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 .

У вказаному рапорті міститься інформація про те, що екіпжаем ОСОБА_4 було нібито виявлено автомобіль Toyota Land Cruiser 200, який був зупинений, за кермом перебувала ОСОБА_1 , в якій при спілкуванні були виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння.

Вказані рапорти не можуть братись до уваги та доводити винуватість ОСОБА_1 , оскільки рапорт є внутрішнім службовим повідомленням зацікавленої особи і сам по собі не входить до вичерпного переліку джерел доказів, визначених ст. 251 КУпАП (фактичні дані мають підтверджуватися протоколами, поясненнями свідків/особи, висновками експерта, показаннями технічних засобів, фото- та відеозаписами тощо).

Судова практика прямо наголошує: рапорт працівника поліції не може вважатися належним і допустимим доказом вчинення правопорушення та тим більше бути єдиною підставою для висновку про винуватість особи.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного суду по справі №524/4668/17, в якій суд виснував, що: «суди обґрунтовано не взяли до уваги рапорт інспектора роти батальйону УПП у м. Кременчуці лейтенанта поліції на ім`я начальника УПП у м. Кременчуці, зважаючи на те, що він є зацікавленою особою при розгляді цієї справи, атому вказане ставить під сумнів дотримання вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин. Рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень».

Відеозапис, який міститься у матеріалах справи не є безперервним.

До всього вищевказаного сторона захисту наголошує, що обґрунтовані сумніви викликають долучені до протоколу про адмінправопорушення відеозаписи з боді-камер поліцейського, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

У ст. 40 вищевказаного Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.

У п.п. 1 п. 2 Розділу 1 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка була затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 №1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 №28/32999, передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Згідно з п. 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 №1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 №28/32999, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Розділом IІІ цієї Інструкції передбачено, що відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія.

Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Таким чином, якщо із відеозапису з нагрудної камери працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він є не безперервним та постійно переривається, то його не можна вважати належним га допустимим доказом по справі.

Із наявного в матеріалах відеозапису з боді-камер вбачається, що відеозаписи не є безперервними.

Так, на компакт-диску, долученому до протоколу про адмінправопорушення, наявні відеозаписи різної тривалості, на яких зафіксовано спілкування Клієнта поліцейськими.

Підсумовуючи все вище викладене, слід дійти висновку, що протокол та долучені до нього докази не відповідають критеріям належності допустимості та достовірності, а відтак не може братися до уваги, як доказ винуватості особи, що притягається до адмін відповідальності.

Висновки: Отже докази, наявні у матеріалах справи не доводять наявності складу правопорушення в діях його підзахисного.

Заслухавши доводи захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступного.

Згідно зі ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За положеннями ст.16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Вимогами п. 2.9-а) ПДР встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до положень п. 2 розділу І зазначеної інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Положеннями п. 6 розділу І Інструкції встановлено, що огляд на стан сп`яніння, зокрема проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби) та лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до пункту 7 розділу 2 Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові..

У судовому засіданні встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складений уповноваженою особою з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП.

Обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджуються доказами, наявними в матеріалах справи в сукупності, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ПР 1 № 383584 від 06.07.2025; відеозаписом з місця події від 06.07.2025; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; висновком КНП ХОР «ОКНЛ» від 06.07.2025 за №1602, відповідно до якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 06 липня 2025 року перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Суд вважає за необхідне зазначити, що незгода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки такий обов`язок прямо передбачений Правилами дорожнього руху України та не пов`язаний з причиною зупинки транспортного засобу.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не містить такого елементу, як причина зупинки транспортного засобу. Об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення не містить у собі елементи іншого правопорушення, а тому кваліфікація діянь особи здійснюється самостійно від інших видів адміністративної відповідальності.

Будь-яких заяв, зауважень, скарг, при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не подавала, дії працівників поліції не оскаржувала.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Жодних доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 суду не надала.

Суд звертає увагу, що долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудної відеокамери працівника поліції є належним та допустимим доказом, оскільки на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого, ч 1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.

За таких обставин, у суду відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, як і в доданих до матеріалів справи інших доказах, на яких зафіксовано достатньо відомостей, що доказують факт керування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи особи, що притягається до адміністративної відповідальності суд до уваги не бере та вважає їх такими, що викладені з метою ухилення водія від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на те, що під час проходження огляду ОСОБА_1 медичного огляду, встановлено, що остання 06 липня 2025 року перебувала у стані алкогольного сп`яніння, своїми діями остання порушила вимоги п. 2.9.а. Правил дорожнього руху, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом особою у стані алкогольного сп`яніння.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

Згідно зі ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи обставини, встановлені під час судового розгляду, характер вчиненого правопорушення, особу винної, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, вважаю за можливе накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме: у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що буде необхідним і достатнім для виправлення останньої та попередження вчинення нею нових правопорушень.

Окрім цього, з ОСОБА_1 на користь держави, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 130 ч.1, 268, 279, 283, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Штраф має бути сплачений правопорушником на розрахунковий рахунок: UA0020001, код отримувача: 37874947, отримувач: ГУК у Харківській області, Банк отримувач: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, Код класифікації доходів бюджету: 21081300, не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у встановлений строк, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір в сумі 605 ( шістсот п`ять) гривень 60 копійок на такі реквізити рахунку: рахунок UA0026001, , МФО 899998, отримувач : ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету: 22030106, пункт з таблиці ставок судового збору 5.

Строк пред`явлення до виконання 3 (три) місяці з дня винесення постанови.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Основ`янський районний суд міста Харкова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: В.В. Барабанова