ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/3226/25 Справа № 210/4054/25 Суддя у 1-й інстанції - Літвіненко Н.А. Суддя у 2-й інстанції - Свіягіна І. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника адвоката Новака А.М., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 12 листопада 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір, -

в с т а н о в и л а :

постановою Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 12 листопада 2025 року встановлено, що як вбачається з протоколу серії ЕПР1 № 351630 від 05.06.2025 року, 04.06.2025 року о 20:18 год. в м. Кривий Ріг, пр. Металургів, 31 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Passat н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці, що не реагують на світло та неприродня блідість обличчя. ОСОБА_1 не пройшов огляд на стан сп`яніння у повному обсязі у встановлений законодавством час в закладі охорони здоров`я КП «ДБКЛНПД «ДОР», що підтверджується висновком 859 від 04.06.2025 року. Права та обов`язки роз`яснено на нагрудний відео реєстратор Motorola VB-400 474738. 474730, 240902. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На зазначену постанову захисник адвокат Новак А.М., діючий в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та провадження закрити за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На обґрунтування своїх вимог вказує, що матеріалами справи не підтверджено наявності в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначає, що у працівників поліції були відсутні законні підстави для висунення пропозиції/вимоги пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Крім того, ознаки сп`яніння як: виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя є надуманими та їх не було встановлено перевіркою.

Вказує, що з відеозаписів наданих ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП чітко видно, що у ОСОБА_1 поведінка адекватна, мова зрозуміла, чітка, нормальне формулювання своїх думок, рухи тіла теж адекватні, зовсім не схоже, як у людей, які вживають алкогольні напої або наркотичні засоби. Крім того, ОСОБА_1 був у сонцезахисних окулярах, що свідчить про вигадану підставу «звужені зіниці, що не реагують на світло» та упередженість дій працівників поліції задля притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зауважує, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу до медичного закладу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння також відсутні жодні об`єктивні дані, що ОСОБА_1 отримував направлення на місці зупинки, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння. Також відсутній акт огляду водія на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Наголошує, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження однозначної відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Зауважує, що застосування Методичних рекомендацій порушує права осіб, які проходять огляд, оскільки Методичні рекомендації не є нормативно-правовим актом та у поєднанні із порушенням вимог Порядку № 1103, призводить до нівелювання результатів роботи. З відеозаписів встановлено, що ОСОБА_1 хоче пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, але не може у зв`язку із проблемами з нирками та відсутністю природньої потреби, тому відсутня категорична відмова на проходження огляду.

Вказує, що якщо особа, в силу своїх фізіологічних особливостей, не має змоги пройти огляд із застосуванням тих чи інших методів дослідження, обов`язком лікаря є проведення необхідних для висновку лабораторних досліджень, на які особа дає згоду. З наявного у матеріалах справи відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що під час перебування у медичному закладі ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, але через проблеми з нирками та із фізіологічних причин не зміг здати біологічне середовище - сечу. А тому дії ОСОБА_1 не можуть розцінюватися як ухилення від проходження огляду, оскільки він фактично не відмовлявся від огляду, а сеча не являється єдиним біологічним середовищем, що підлягає дослідженню. Крім того, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ (слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук), які передбачені п. 12 розділу 3 Інструкції, для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров.

Захисник адвокат Новак А.М. та ОСОБА_1 у судове засідання апеляційної інстанції не прибули, при цьому належним чином повідомлені про день, час і місце апеляційного розгляду даної справи. На адресу суду надіслали заяви про розгляд апеляційної скарги за їх відсутності.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 294 КУпАП України, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

До цього ж, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року ЄСПЛ у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 зазначеної Конвеції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").

Частиною 6 ст. 294 КУпАП встановлено, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи.

За таких обстави, керуючись ст. 268 КУпАП України, суд апеляційної інстанції вважає можливим розглянути цю справу за відсутністю ОСОБА_1 та його захисника адвоката Новака А.М. на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.

Вивчивши, перевіривши та оцінивши матеріали адміністративної справи, обміркувавши наведені доводи захисту, викладені ним у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з огляду на таке.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно припису ст. 8 КУпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.

Згідно положень ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " від 23.02.2006 року за №3477-ІV рішення ЄСПЛ - є джерелом права в Україні.

Відповідно до положення частини 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Бендерський проти України" (заява № 22150/02, параграф 2), у якому відображений принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду адміністративної справи щодо ОСОБА_1 належно не виконані.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, суддею Металургійного районного суду міста Кривого Рогу, не встановлено обставин справи, в оскаржуваному рішенні лише наявне посилання на протокол про адміністративне правопорушення. В своїй мотивувальній частині, судом першої інстанції фактично не встановлені обставини справи, не досліджено факт адміністративного правопорушення. Взагалі не зазначено обставини, які безпосередньо встановлені судом, а міститься лише посилання на протокол.

Особливістю правозастосовної діяльності у судочинстві є те, що збирання та попереднє встановлення фактів здійснюється одними особами, а прийняття рішення по суті іншими. Незважаючи на те, чи така попередня діяльність має офіційний характер, орган правозастосування, перш ніж прийняти правове рішення, зобов`язаний оцінити її результати, переконатись в тому, що фактична ситуація, передбачена гіпотезою відповідної правової норми, в наявності. Суд, який здійснює судовий розгляд, не вправі обмежитись наданими фактами без їх власної оцінки.

З огляду на зазначене, такі істотні порушення тягнуть за собою скасування судового рішення та постановлення нової постанови судом апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за ознакою відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДД України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, доведенню підлягає факт керування транспортним засобом з ознаками сп`яніння та факт відмови від проходженні відповідного огляду на стан такого сп`яніння.

На доведеність вини ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 351630 додані наступні матеріали:

- відеозаписи із боді - камери інспекторів патрульної поліції та відео реєстратора, на яких відображено обставини складення протоколу про адміністративне правопорушення, факт керування автомобілем Volkswagen Passat н.з. НОМЕР_1 саме водієм ОСОБА_1 та процедуру проходження медичного огляду на стан сп`яніння;

- рапорт працівника поліції, з якого встановлено, що під час патрулювання, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», був зупинений транспортний засіб Volkswagen Passat н.з. НОМЕР_1 , під керуванням гр. ОСОБА_1 , в ході бесіди у водія були виявлені ознаки сп`яніння. На вимогу пройти огляд у закладі охорони здоров`я останній не пройшов його в повному обсязі;

- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 859 від 04.06.2025 року складеним КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР» відповідно до якого ОСОБА_1 не пройшов в повному обсязі медичний огляд на стан сп`яніння згідно з установленим чинним законодавством порядком;

- довідку відділення адміністративної практики ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП, відповідно до якої згідно наявних облікових баз гр. ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами НОМЕР_2 .

Апеляційним судом встановлено, що після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , що останнім не оспорюється, під час спілкування поліцейськими виявлені ознаки наркотичного сп`яніння та запропоновано пройти огляд у медичному закладі, на що водій погодився, і його доставлено до закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.

У медичному закладі ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер», який показав нульовий результат. У подальшому ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд шляхом відібрання у нього зразків сечі. Зі спливом однієї години ОСОБА_1 повідомив, що не може здати сечу, зазначив, що мав проблеми з нирками та наразі приймає медичний препарат, який затримує сечу в організмі, і запитав альтернативні варіанти здачі біологічної речовини для проходження огляду на стан сп`яніння. Лікарем повідомлено, що не передбачено інших методик окрім здачі сечі для встановлення стану наркотичного сп`яніння та надав ОСОБА_1 ще час для відібрання біологічної речовини у виді сечі. По закінченню цього часу останній не зміг здати зазначену біологічну речовину, унаслідок чого його дії сприйняті як відмова від проходження огляду, і було складено відповідний акт огляду та протокол про адміністративне правопорушення.

Інший вид біологічної речовини у ОСОБА_1 не відібрано.

Апеляційний суд зауважує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності складу адміністративного правопорушення, який підтверджений належними та допустимими доказами.

Згідно з п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Розділом ІІІ Інструкції визначається, що метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів.

Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірних покривів обличчя й рук.

Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Для дослідження на наркотичні, психотропні та лікарські засоби у другий набір ємностей відбирається не менше ніж 80 мл сечі та 20 мл крові.

Аналізуючи вказану норму, апеляційний суд наголошує, що проведення лабораторного дослідження на стан наркотичного сп`яніння, проводиться за допомогою відібрання у водія біологічної речовини, якою може бути не тільки сеча, а й слина, змиви з поверхні губ, шкірних покривів обличчя й рук, а також кров.

При цьому, ОСОБА_1 запропоновано надати виключно сечу, не зважаючи на фізичну неможливість її здати та питання останнього щодо здачі альтернативної речовини. Такі дії ОСОБА_1 щодо неможливості здати ним біологічну речовину у виді сечі, розцінені медичним працівником та працівниками поліції, як відмова від проходження огляду у медичному закладі. Разом з цим, ОСОБА_1 не одразу повідомив, що не здасть сечу, а тривалий час намагався реалізувати свій обов`язок, що вказує на відсутність зловживання своїми правами.

Відтак, враховуючи те, що лікар в медичному закладі обмежився лише пропозицією ОСОБА_1 здати сечу, яку він фізіологічно не міг здати і не було вжито заходів для дослідження будь-якого іншого біологічного середовища, як це передбачено відповідною Інструкцією, зокрема, не взято кров для дослідження або слину, тощо, апеляційний суд приходить до висновку, що при огляді ОСОБА_1 порушено порядок такого огляду, а висновок лікаря про відмову від проходження огляду, з урахуванням поведінки ОСОБА_1 , не може слугувати достатнім та беззаперечним доказом відмови останнього пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки медичним працівником не вжито всіх заходів для надання можливості ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до Розділу ІІІ вищенаведеної інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що за відсутності належних доказів відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, оскільки уповноваженою особою не виконані всі необхідні дії викладені в Інструкції, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є недоведеною. Недоведеність вини особи, відповідно до ст. 9 КУпАП, свідчить про відсутність складу правопорушення.

У зв`язку з встановленням істотного порушення проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 та відповідно відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, інші доводи апеляційної скарги, апеляційним судом не перевіряються.

Суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey). «Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Ретельно дослідивши та перевіривши в ході апеляційного розгляду усі наявні в справі докази, апеляційний суд приходить переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, оскільки його вина не доказана належними та допустимими доказами.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення (ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП).

З наявних матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається достатніх та переконливих доказів, які б беззаперечно доводили факт скоєння ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення.

У зв`язку з чим доводи апеляційної скарги про відсутність складу правопорушення в діях ОСОБА_1 заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

У зв`язку з вищевикладеними обставинами, здійснюючи перегляд постанови судді місцевого суду щодо ОСОБА_1 , прийняте рішення у справі не можна визнати законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим воно підлягає скасуванню, а справа закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 247, ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу захисника адвоката Новака А.М., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 12 листопада 2025 року стосовно ОСОБА_1 , визнаного винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Ірина СВІЯГІНА