Справа № 491/1155/25
Провадження № 3/491/413/25
ПОСТАНОВА

іменем України

16 грудня 2025 року м. Ананьїв

Суддя Ананьївського районного суду Одеської області Желясков Олег Олександрович, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 2041 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , виданий 31 жовтня 2018 року органом видачі 1815; місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ; тимчасово не працює, відповідно до протоколу протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався,

ВСТАНОВИВ:

06 грудня 2025 року старшим офіцером відділу адміністративно-юрисдикційної діяльності НОМЕР_4 прикордонного загону складено протокол про адміністративне правопорушення ПдРУ № 012947Е відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 2041 КУпАП.

Згідно вказаного протоколу 06 грудня 2025 року о 22 годині 20 хвилин на східній околиці м. Ананьїв Подільського району Одеської області було виявлено громадянина України ОСОБА_1 . За результатами проведення фільтраційно-перевірочних заходів стало відомо, що ОСОБА_1 намагався перетнути державний кордон України в пішому порядку поза пунктами пропуску через державний кордон на вихід з України до Республіки Молдова на напрямку с. Ставрове (Україна) - с. Нові Гояни (Республіка Молдова), з документами, що посвідчують його особу. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги статті 9 Закону України «Про державний кордон України».

16 грудня 2025 року на дату, визначену в проколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 до суду на розгляд справи не прибув. Водночас, в матеріалах адміністративної справи, що надійшли на адресу суду, міститься заява ОСОБА_1 , в якій просить справу розглянути у його відсутність, свою вину у спробі незаконного перетинання державного кордону України на вихід з України в Республіку Молдова визнає повністю та зобов`язується такого не повторювати (а.с.13). Крім того, 15 грудня 2025 року через підсистему «Електронний суд ОСОБА_1 надав заяву, в якій просить розглянути справу у зв`язку з тим, що він перебуває на військовій службі за мобілізацією, що унеможливлює його присутність у судовому засіданні (а.с.17).

З частини першої статті 268 КУпАП вбачається, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною другою статті 268 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 2041 КУпАП, не віднесено до категорії справ, розгляд яких має здійснюватись за обов`язкової участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Вирішуючи питання щодо розгляду справи у відсутність особи, суд бере до уваги той факт, що ОСОБА_1 достеменно відомо про складення відносно нього 06 грудня 2025 року протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 2041 КУпАП (а.с.4), та він ознайомлений з датою та місцем його розгляду, а саме 16 грудня 2025 року Ананьївським районним судом Одеської області, оскільки відомості про це містяться у відповідній графі протоколу, з яким ОСОБА_1 ознайомлений під особистий підпис та копію якого отримав.

Також, за заявою ОСОБА_1 (а.с.12) на його адресу в електронній формі було надіслано судову повістку про виклик до суду на 16 грудня 2025 року о 14 годині 30 хвилин, що підтверджується довідкою про доставку SMS (а.с.16).

З огляду на обставини, суд вважає за можливе розглянути справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних документів, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вирішуючи справу, суд виходить з наступного.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

За приписами статті 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час розгляду справи, законодавець покладає на суд обов`язок, обумовлений з`ясуванням істотних обставин справи, перелік яких регламентовано законом, які слугують правовими підставами (підґрунтям) для прийняття рішення про визнання особи винуватою у скоєнні інкримінованого правопорушення та застосування до неї заходу державного примусу у вигляді накладення стягнення.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування відносно неї заходів державного примусу.

Диспозиція частини першої статті 2041 КУпАП передбачає відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Диспозиція статті 2041 КУпАП є бланкетною, тобто передбачає вказівку про порушення вимог інших нормативно-правового актів, які регламентують порядок перетинання державного кордону України.

В протоколі про адміністративне правопорушення ПдРУ № 012947Е вказується про порушення ОСОБА_1 вимог статті 9 Закону України «Про державний кордон України». Однак, вказана норма цього закону не містять будь-яких положень, які б зобов`язували, забороняли чи попереджали учасників суспільних відносин, в даному випадку ОСОБА_1 дотримуватися чи не дотримуватися певних правил поведінки, а є загальними нормами права, якими регламентовано, що перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Об`єктом адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 2041 КУпАП є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону, а саме лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України суші, вод, надр, повітряного простору згідно Закону України «Про державний кордон України».

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади (формальний склад).

Ключовою обставиною об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його вчинення і наявність даних, які вказують про наміри та реальні спроби перетину.

Відповідно до частин першої-третьої статті 22 Закону України «Про державний кордон України» з метою забезпечення на державному кордоні України належного порядку Кабінетом Міністрів України встановлюється прикордонна смуга, а також можуть установлюватися контрольовані прикордонні райони.

Прикордонна смуга встановлюється безпосередньо вздовж державного кордону України на його сухопутних ділянках або вздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм з урахуванням особливостей місцевості та умов, що визначаються Кабінетом Міністрів України. До прикордонної смуги не включаються населені пункти і місця масового відпочинку населення.

У межах прикордонної смуги з метою забезпечення національної безпеки і оборони, дотримання режиму державного кордону військовим частинам Державної прикордонної служби України для будівництва, облаштування та утримання інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій надаються в постійне користування земельні ділянки шириною 30-50 метрів уздовж лінії державного кордону на суші, по берегу української частини прикордонної річки, озера або іншої водойми, а вздовж лінії державного кордону України з Російською Федерацією і Республікою Білорусь - шириною до 2 кілометрів. У цих межах Кабінетом Міністрів України встановлюється спеціальний прикордонний режим щодо заборони вільного в`їзду, перебування, проживання, пересування осіб і провадження робіт, не пов`язаних з обороною чи охороною державного кордону України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 1998 року № 1199 «Про контрольовані прикордонні райони» Подільський район Одеської області включено до переліку міст і районів, на території яких установлюються контрольовані прикордонні райони.

Відповідно до частини першої статі 23 Закону України «Про державний кордон України» у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, встановлюється прикордонний режим, який регламентує відповідно до цього Закону та інших актів законодавства України правила в`їзду, перебування, проживання, пересування громадян України та інших осіб, провадження робіт, використання повітряних суден, обліку та тримання на пристанях, причалах, базах для стоянки малих і спортивних суден і в пунктах базування самохідних та несамохідних суден, їх плавання та пересування у внутрішніх водах України.

Відповідно до пункту 8 Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 року № 1147 (далі - Положення про прикордонний режим), громадяни України, іноземці та особи без громадянства в`їжджають у контрольований прикордонний район, перебувають, проживають або пересуваються в його межах на підставі документів, що посвідчують їх особу. У період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом воєнного стану громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років також зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ (у паперовій або електронній формі).

З матеріалів справи не встановлено порушень ОСОБА_1 законодавства з прикордонних питань у межах контрольованого прикордонного району, яким є Подільський район Одеської області. Так, ОСОБА_1 мав при собі, зокрема, паспорт громадянина України, що у відповідності до абзацу третього підпункту 1 пункту 2 Положення про прикордонний режим є документом, що посвідчує особу. Тим самим, з боку ОСОБА_1 порушень пункту 8 Положення про прикордонний режим не було.

З протоколу про адміністративне правопорушення ПдРУ № 012947Е вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у вину спроба перетину державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України на відстані 25000 м (25 км) від його лінії.

Відповідно до підпункту 3 пункту 2 Положення про прикордонний режим прикордонна смуга - ділянка місцевості, яка встановлюється безпосередньо вздовж державного кордону на його сухопутних ділянках або вздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм, завширшки 5 кілометрів від лінії державного кордону, але не може бути меншою від ширини смуги місцевості, що розташована в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруд..

В доповідній записці за результатами проведення перевірочних заходів зазначено, що ОСОБА_1 був виявлений на відстані в 25000 м (25 км) від лінії державного кордону, тобто за межами прикордонної смуги, що виключає наявність об`єктивної сторони в діях ОСОБА_1 .

При цьому, не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що прикордонна смуга в межах Подільського району Одеської області становить завширшки 25 або більше 25 кілометрів від лінії державного кордону, хоча у відповідності до частини другої статті 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується умислом, коли особа розуміє, що незаконно робить спробу перетину державного кордону та бажає вчинити такі протиправні дії.

В протоколі не вказано, які саме дії вчинив ОСОБА_1 щодо незаконного перетину державного кордону.

Отже, у матеріалах справи відсутні докази умислу на спробу перетину державного кордону ОСОБА_1 .

Суд звертає увагу, що до матеріалів справи не додано належних доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 об`єктивної та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2041 КУпАП , зокрема, протоколу затримання ОСОБА_1 , показань технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, схем місцевості або руху, а також інших документів, які б підтверджували його намір 06 грудня 2025 року вчинити спробу незаконного перетину державного кордону групою осіб.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки така позиція не узгоджуватиметься із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Суд зобов`язаний з`ясувати всі обставини справи про адміністративне правопорушення на підставі положення статті 251 та статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які визначають для цього основні засоби, зокрема, збирання доказів.

Сам по собі факт визнання особою вини у вчиненні адміністративного правопорушення не може бути достатнім доказом та не звільняє від обов`язку надання особами, уповноваженими на складання протоколів про адміністративні правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини.

Згідно статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину та не може бути піддана кримінальному покаранню доки її вину не буде доведено у законному порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви відносно доведеності вини особи трактуються на її користь. А згідно пункту 2 частини другої статті 129 Конституції України основами судочинства у тому числі є забезпечення доведеності вини.

Відповідно до частин першої та другої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Роз`яснення суворого додержання, закріпленого в статті 62 Конституції України принципу презумпції невинуватості, передбачені також у пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя».

Відповідно до пункту 39 постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 у справі №463/1352/16-а в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

В рішенні від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що у справі відсутні достатні та достовірні докази, які би вказували на наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2041 КУпАП, оскільки не доведено його винуватості поза розумним сумнівом.

Згідно пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення закривається, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, провадження у справі підлягає закриттю, на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

З урахуванням приписів статті 401, у разі закриття провадження у справі, судовий збір не стягується.

На підставі викладеного, керуючись статтями 401, 2041, 247 ч. 1 п. 1, 283-284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за протоколом про адміністративне правопорушення від 06 грудня 2025 року ПдРУ № 012947Е за фактом вчинення громадянином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , виданий 31 жовтня 2018 року органом видачі 1815; місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 2041 КУпАП ,закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно частини першої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та згідно частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Копію цієї постанови вручити ОСОБА_1 в порядку, встановленому частинами першою, третьою статті 285 КУпАП.

Суддя О.О. Желясков

Постанова суду набрала законної сили "_____"____________ 20___ року.