Справа № 692/1795/25
Провадження № 3/692/759/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року с-ще Драбів

Суддя Драбівського районного суду Черкаської області Левченко Л.О., розглянувши матеріали, які надійшли від ВПД № 1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого оператором заправної станції с. Михайлівка, РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 164 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 472249 від 11.11.2025, гр. ОСОБА_1 22.10.2025 близько 11:55 год. в АДРЕСА_2 , будучи оператором заправної станції на АЗС ПП «Хімагронафта» здійснив продаж 11,76 літрів газу за 400 грн. ОСОБА_2 , при цьому не маючи ліцензії на роздрібну торгівлю та зберігання нафтопродуктів у вказаного приватного підприємства на провадження вказаної господарської діяльності, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Судове засідання 04.12.2025 було відкладено з метою виклику свідка ОСОБА_2 .

У судове засідання 11.12.2025 ОСОБА_1 та його захисник Харченко О.М. не прибули, заяв та клопотань не надсилали, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.

У судове засідання свідок ОСОБА_2 не прибув, заяв та клопотань не надсилав, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, зокрема Рішення від 03.04.2008 справа "Пономарьов проти України", сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Тому, враховуючи вказані обставини, суд вважає можливим розглянути справи без участі ОСОБА_1 на підставі ст. 268 КУпАП.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку, що вона підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст. 7 КУпАП.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення наявності складу адміністративного правопорушення, який повинен встановлюватись на підставі відповідних доказів, що стверджують не тільки наявність правопорушення, а й вини особи у його вчиненні.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як із нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Однак, матеріали справи встановленому критерію щодо належного доведення вини особи не відповідають та не містять належних та допустимих доказів на підтвердження порушення вимог чинного законодавства.

Згідно фабули протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАД № 472249 від 11.11.2025, гр. ОСОБА_1 22.10.2025 близько 11:55 год. в с. Михайлівка, вул. Перемоги, 142/2, будучи оператором заправної станції на АЗС ПП «Хімагронафта» здійснив продаж 11,76 літрів газу за 400 грн. ОСОБА_2 , при цьому не маючи ліцензії на роздрібну торгівлю та зберігання нафтопродуктів у вказаного приватного підприємства на провадження вказаної господарської діяльності.

На підтвердження вини ОСОБА_1 надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 472249 від 11.11.2025, копію рапорту поліцейського Сандиги О.П. на ім`я начальника Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області А. Тюкова № 24789 від 22.10.2025, письмове пояснення ОСОБА_2 , заяву ОСОБА_2 від 22.10.2025, фіскальний чек АТ Укрпошта від 05.11.2025, копію запиту Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області № від 03.11.2025, рапорт поліцейського О. Бєлих та супровідний лист.

Згідно копії рапорту № 24789 від 22.10.2025, 22.10.2025 о 11:52 надійшло повідомлення зі служби 102 від заявника ОСОБА_2 про конфлікт з працівниками АЗС (межа с-ще Драбів - с. Михайлівка), які не видали заявнику квитанцію про здійснення оплати за паливо.

Згідно пояснення ОСОБА_2 , той 22.10.2025 близько 11:35 год. заїхав на АЗС, яка знаходиться між с-щем Драбів та с. Михайлівка Золотоніського району Драбівської територіальної громади, щоб заправити власний автомобіль газом. Прибувши до газової колонки ОСОБА_2 дав працівнику АЗС 400 грн., а той заправив його автомобіль газом. Після цього ОСОБА_2 попросив видати йому фіскальний чек, на що отримав відповідь, що чеки не видаються, оскільки немає касового апарату, заправка тільки за готівку, після чого ОСОБА_2 зателефонував на лінію 102.

Згідно заяви ОСОБА_2 від 22.10.2025 той просить зупинити перевірку за зверненням з його анкетними даними, вказує, що особисто до поліції не звертався, допомоги не потребує, претензій будь-якого характеру ні до кого не має.

Згідно фіскального чеку АТ Укрпошта від 05.11.2025 дироектору ПП ОСОБА_3 05.11.2025 було направлено рекомендоване поштове відправлення.

Згідно запиту Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області № від 03.11.2025 про надання інформації, адресованого директору ПП «Хімагронафта», воно містить клопотання про надання ВПД №1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області інформацію (відомості) про АЗС, яка розташована за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Михайлівка, вул. Перемоги, №142/2: ліцензію на роздрібну торгівлю та зберігання нафтопродуктів, дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки, посвідчення про проходження навчання з охорони праці та пожежної безпеки у операторів заправної станції, накази про призначення операторів заправної станції чи трудових договорів, укладених з ними та їх посадові інструкції. Також зазначено про адміністративну відповідальність за ст. 164 КУпАП за відсутність або ненадання відповідних документів та направлення зібраних матеріалів до Державної податкової служби.

Згідно рапорту поліцейського О. Бєлих (без зазначення дати), 22.10.2025 до Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення від ОСОБА_2 про те, що в с. Михайлівка відбувся конфлікт з працівниками АЗС, які відмовилися видати фіскальний чек про здійснення оплати за паливо. На місці події було опитано ОСОБА_4 , у якого було відібрано пояснення по справі та який вказав, що звернувся на лінію 102 з метою інформування. Також було опитано оператора автозаправної станції ОСОБА_1 , який від написання письмового пояснення відмовився, в усній формі повідомив, що автозаправна станція належить ПП «Хімагронафта», на автозаправній станції відсутня ліцензія на роздрібну торгівлю та зберігання нафтопродуктів. У рапорті вказано, що директору ПП «Хімагронафта» було направлено запит для надання інформації та попереджено про адміністративну відповідальність за здійснення торгівлі нафтопродуктами без відповідної ліцензії. Відповідь на запит не надано. При розгляді даних матеріалів фактів, які б містили ознаки кримінальних правопорушень не встановлено. На оператора автозаправної станції було складено протокол за ч. 1 ст. 164 КУпАП. Після повідомлення ОСОБА_2 автозаправна станція не працює на даний час. Оператор автозаправної станції в усній формі пояснив, що на даний час дирекція ПП «Хімагронафта» вирішує питання щодо відкриття ліцензії.

04.12.2025 від захисника ОСОБА_1 адвоката Харченка О.М. надійшло клопотання про закриття провадження про справі. У клопотанні захисник вказав, що матеріали справи не містять підтвердження систематичного здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності з реалізації палива. В матеріалах справи відсутні дані про реєстрацію ОСОБА_1 як суб`єкта господарювання. Вказав, що у матеріалах справи відсутня кваліфікуюча ознака господарської діяльності як систематичність, яка здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та відсутні докази отримання ОСОБА_1 прибутку. Вважав, що у матеріалах справи відсутні документи та достатні докази, на підставі яких уповноважена особа, яка склала протокол, дійшла висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП. Просив закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 164 КУпАП, відповідальність за вказане правопорушення наступає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері державного регулювання господарської діяльності.

Об`єктивна сторона правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП полягає у здійсненні діяльності, що містить ознаки підприємницької, без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Суб`єкт адміністративного правопорушення - загальний.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

Згідно ч.1 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про підприємництво» підприємництво - це безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб`єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності» за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи у період зупинення дії ліцензії повністю або частково, невиконання ліцензіатом розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов, порушення ліцензіатом строку повідомлення про зміни даних, зазначених у заяві, документах та відомостях, що додавалися до заяви про отримання ліцензії, а також за наявності контролю за діяльністю ліцензіата у значенні, наведеному у статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції", резидентами держав, що здійснюють збройну агресію проти України, у значенні, наведеному у статті 1 Закону України "Про оборону України", суб`єкти господарювання притягаються до адміністративної відповідальності, передбаченої Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» господарська діяльність - це діяльність фізичних і юридичних осіб, пов`язана з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконанням робіт чи наданням послуг з метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність) або без такої мети (некомерційна господарська діяльність). Підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обов`язкові ознаки якої - безпосередність, систематичність її здійснення з метою отримання прибутку.

Під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

У матеріалах справи відсутня інформація - акти вилучення, протоколи, тощо, про вилучення продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, отриманих внаслідок вчинення правопорушення, при цьому з протоколу серія ВАД № 472249 від 11.11.2025 вбачається, що особистий огляд та огляд речей, що були у ОСОБА_1 не проводився, а речі не вилучались, потерпілі відсутні, а правопорушенням шкоду не заподіяно.

Матеріали справи не містять як відомостей про здійснення ОСОБА_1 господарської (підприємницької) діяльності, тобто систематичної діяльності з метою отримання прибутку, так і того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання. Натомість з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 працює оператором заправної станції, а отже є найманим працівником та самостійного господарювання не здійснює. Відтак, ОСОБА_1 у даному випадку не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Згідно ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП наявність адміністративного правопорушення і винність у його вчинені особи та інші обставини, що мають істотне значення для правильності вирішення справи про адміністративні правопорушення, підлягають доказуванню передбаченими законом способами, оцінка відповідних доказів має ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності та законі. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З урахуванням рішення ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia» суд зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За нормою ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини. Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як зазначено в ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином матеріали справи про адміністративне правопорушення, не дають достатніх підстав та доказів для висновку про винність ОСОБА_1 у інкриміновану йому діянні та наявності у його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, тому вказана справа підлягає закриттю.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 164, ст. 247, ст.ст. 283, 284, 285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Драбівський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Л.О. Левченко