Справа № 645/8568/25
Провадження № 3/645/1746/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року місто Харків

Суддя Немишлянського районного суду м. Харкова Спесивцев О.В., при секретарі Асєєвій К.М., за участю захисника адвоката Данілюка О.В., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Вовчанські Хутори Харківської області, громадянина України, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце служби (роботи): старший офіцер мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,

в с т а н о в и в:

До Немишлянського районного суду м. Харкова надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ДНХ-6067 від 24.11.2025 року, під час перевірки 21.11.2025 посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 виявлено ряд порушень збоку майора ОСОБА_1 , а саме порушення вимог Наказу Міністерства оборони України від 06.08.2024 № 532 Про затвердження Інструкції із застосування територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - та відео фіксації та вимог доручення Міністра оборони України від 25.08.2025 № 4351/уд/3 визначено завдання забезпечити оповіщення військовозобов`язаних представниками ТЦК та СП з 01.09.2025 із застосуванням технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - та відео фіксації. Також, під час перевірки було вивчено відеоматеріали з технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - та відео фіксації груп оповіщення ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , які знаходяться на не зареєстрованому та не облікованому носії інформації (Transcend s/n J32349-0271) та встановлено відсутність відеоматеріали з боді-камер груп оповіщення в період часу з 16.10 по 20.11.2025. Що в свою чергу унеможливлює доказову базу будь-яких протиправних дій збоку груп оповіщення ТЦК та СП та самих громадян по відношенню до них, що є порушенням наказів, положень, а саме: порушення п. 9 розділу II Інструкції із застосування територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - та відео фіксації затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 06.08.2024 № 532; порушення частини 6 статті 22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію під час перевірки документів уповноважений представник ТЦК та СП або поліцейський здійснює фото і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото-та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів; порушення пунктів 40, 52 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 - під час перевірки військово- облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі), вручення повістки, здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото-та відеофіксації представником ТЦК та СП або поліцейським.

Виходячи з вищевикладеного, старший офіцер мобілізаційного відділення Немишлянського Р у ІНФОРМАЦІЯ_5 майор ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою в порушення вимог частини 6 статті 22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію під час перевірки документів уповноважений представник ТЦК та СП або поліцейський здійснює фото і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото-та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, пунктів 40, 52 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 - під час перевірки військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі), вручення повістки, здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото-та відеофіксації представником ТЦК та СП або поліцейським, порушення Порядку застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- та відеофіксації» визначеного «Інструкцією із застосування територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- та відеофіксації, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 06.08.2024 № 532, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16 вересня 2024 р. за № 1391/42736 - пунктом 5 Розділу II якої передбачено, що включення портативного відеореєстратора уповноваженими представниками відбувається з моменту початку виконання ними службових обов`язків, щодо здійснення заходів оповіщення громадян, перевірки їх військово- облікових документів, а відеозапис ведеться безперервно до завершення виконання заходів, крім випадків загрози попадання на відеореєстратор військових об`єктів або інформації з обмеженим доступом та випадків, пов`язаних з виникненням у уповноваженого представника особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо), в умовах воєнного стану, чим вчинив військове адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

15.12.2025 року до суду від захисника ОСОБА_1 - адвоката Данілюка О.В., надійшли письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, в яких просить закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Захисник вказує, що відповідно до складеного адміністративного протоколу ДНХ-6067 від 24.11.2025 ОСОБА_3 звинувачується в тому що відповідно до наказу № 177 від 28.08.2025 р. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 його було призначено особою відповідальною за збір інформації з технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото та відеофіксації. Однак даний наказ ніякім чином до ОСОБА_1 доведений не був. В своїх поясненнях від 24.11.2025 ОСОБА_1 пояснив що йому стало відомо про те що він є відповідальної особою за збір інформації з технічних приладів і технічних засобів тільки в момент коли до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_6 приїхала перевірка від ІНФОРМАЦІЯ_1 а саме 21.11.2025 р. Більш того в поясненнях ним зазначалось що за вказівкою Начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 відповідальною особою за цей напрямок роботи був призначений офіцер мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 лейтенант ОСОБА_4 . В ході складання адміністративного матеріалу лейтенанта ОСОБА_4 з даного приводу опитано не було. Відповідно до довідки № 523/ГП від 02,12.2025 виданої ТВО ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_1 в період часу з 14.08.2025 р. перебував у щорічній відпустці та повернувся до виконання обов`язків 02.09.2025 р. згідно наказу по установі № 127 від 02.09.2025р. Тобто 28.08.2025 р. коли було видано наказ № 177 ОСОБА_1 не міг знати про його існування.

Захисник підтримав вказані у запереченнях обставини та просив закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у визначеному законом порядку.

Заслухавши пояснення захисника особи, щодо якої розглядається питання про притягнення до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові матеріали, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступного.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Слід також звернути увагу, що відповідно дост.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 251, 252КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У рішенні Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року відображено послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами.

Положеннями ст.9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до адміністративної відповідальності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Зміст стандарту доведення поза розумним сумнівом надано, зокрема, в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі № 688/788/15-к, згідно якої вказаний стандарт означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Диспозиція ч. 2 статті 172-15 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, якщо це діяння вчинене в умовах особливого періоду.

З об`єктивної сторони це правопорушення характеризується суспільно небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби, суспільно небезпечними наслідками у вигляді істотної шкоди і причинним зв`язком між вказаними бездіяльністю і наслідками. Недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, наказами командування, через недбале чи несумлінне ставлення до них. Невиконання службових обов`язків полягає у невиконанні дій, які входять до службових обов`язків. Неналежне виконання службових обов`язків полягає в нечіткому, формальному або неповному здійсненні обов`язків.

Верховний Суд у своїй постанові від 21.05.2021 року справі № 185/12161/15-к вказав, що, при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.

26.04.2018 р. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 338/855/17, адміністративне провадження № К/9901/18195/18 вказав, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 Верховний Суд роз`яснив, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

У своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної). Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Оцінюючи надані суду докази на предмет доведеності винуватості ОСОБА_1 поза розумним сумнівом, суд керується таким.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, до протоколу надані наступні докази:

- копія посвідчення офіцера НОМЕР_1 ;

- витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 (по стройовій частині) від 13.07.2024 року №194, відповідно до якого, майора ОСОБА_1 офіцера мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_8 , призначеного наказом командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_9 (по особовому складу) від 08.07.2024 № 354 на посаду старшого офіцера мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_8 , від займаної посади увільнено, та вирішено вважати таким, що з 13 липня 2024 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою старшого офіцера мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_8 з посадовим окладом за тарифним розрядом 19 у сумі 4370 гривень на місяць, шпк капітан, ВОС- 2904003.

- наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 (з адміністративно-господарської діяльності) від 28.08.2025 року №177, відповідно до якого, призначено старшого офіцера мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_8 майора ОСОБА_1 особою відповідальною за збір інформації з технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- та відеофіксації.

- службова характеристика ОСОБА_1 , складена ТВО начальника Немишлянського Р у м.Харків ТЦК та СП;

- копії журналу обліку, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації ІНФОРМАЦІЯ_7 , згідно якого, в графі «ПІБ та підпис відповідальної особи про прийняття» вказано « ОСОБА_4 » та підпис.

Натомість, в матеріалах справи відсутні будь-які дані на підтвердження факту ознайомлення ОСОБА_1 із наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 (з адміністративно-господарської діяльності) від 28.08.2025 року №177, відповідно до якого, його призначено особою відповідальною за збір інформації з технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- та відеофіксації.

При цьому, як вбачається з копії Довідки від 02.12.2025 року №523/ГП за підписом ТВО начальника Немишлянського Р у ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 , майор ОСОБА_1 (згідно наказу по установі №105 від 11.08.2025 року) з 14.08.2025 року вибув у першу частину основної щорічної відпустки та повернувся до виконання обов`язків 02.09.2025 року (згідно наказу по установі №127 від 02.09.2025 року).

Тобто, станом на час прийняття наказу від 28.08.2025 року №177, ОСОБА_1 перебував у щорічній відпустці.

Будь-яких доказів обізнаності ОСОБА_1 із наказом від 28.08.2025 року №177, відповідно до якого, його призначено особою відповідальною за збір інформації з технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- та відеофіксації, матеріали справи не містять та заперечувались ОСОБА_1 як під складання протоколу (письмові пояснення від 24.11.2025 року), так і під час судового розгляду.

Відтак, відсутність своєчасної об`єктивної поінформованості ОСОБА_1 про його призначення особою відповідальною за збір інформації з технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- та відеофіксації, свідчить про відсутність в її діях вини в якості суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП

Зі змісту ст. 279 КУпАП убачається, що справа про адміністративне правопорушення підлягає судовому розгляду в межах обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі "Лучанінова проти України", від 15.05.2018 року у справі "Надточій проти України", який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зміст стандарту доведення поза розумним сумнівом надано, зокрема, в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі N 688/788/15-к, згідно якої вказаний стандарт означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, матеріалами справи не підтверджується наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, оскільки в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення суду не надано достатніх доказів невиконання або неналежне виконання ОСОБА_1 своїх службових обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, наказами командування, через недбале чи несумлінне ставлення до них.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення та змінювати фабулу інкримінованого особі правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні об`єктивні і належні докази, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст.247, ст.280 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги через Немишлянський районний суд м.Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови складено 16.12.2025 року.

Суддя О.В.Спесивцев