Справа №751/9944/25
Провадження №3/751/3208/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого судді Топіхи Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Островської А.С.,

за участю захисника, особи, щодо якої складені протокол адвоката Матроса І.М.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 851537 від 12 листопада 2025 року вбачається, що 11 листопада 2025 року о

13 годині 20 хвилин у місті Чернігові по вул. Козацька, 4-Б (Чернігівський ліцей № 15 ЧМР) батько ОСОБА_1 ухилився від виконання передбачених ч. 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній перебуваючи у Чернігівському ліцеї № 15 ЧМР по вул. Козацька, 4-Б, на уроці алгебри висловлювався нецензурною лайкою в бік вчителя ОСОБА_2 , чим порушив зобов`язання виховувати дитину, яке має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина.

За даним фактом щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Захисник у судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Пояснив, що зі слів самої дитини, в класі діти кидали папірці, він сидів за партою сам та нічого не робив. До нього підійшла вчителька і наказала збирати розкидане. Між ними виникла словесна суперечка, оскільки дитина вважала себе приниженою, так як цього не вчиняла. Крім того, дитина каже, що нецензурною лайкою не висловлювався. Звертає увагу, що до ліцею було викликано працівників патрульної поліції, а не працівника ювенальнальної поліції. Протокол містить неточності щодо визначення статті КУпАП, за якою він складений. Також звертає увагу, що характеристика батьків зі школи є позитивною.

Вислухавши пояснення захисника Матроса І.М., дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов до такого висновку.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 184 КУпАП передбачено відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Батьківські обов`язки передбачені ст. 150 Сімейного кодексу України: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей полягає у бездіяльності, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно і у неповному обсязі. Таке ухилення може бути у формі бездіяльності, пов`язаної із незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей.

Згідно з ч. 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Суд безпосередньо дослідив та оцінив докази у справі, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 851537 від

12 листопада 2025 року; - відеозапис до протоколу серії ВАБ №851537;

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 11 листопада 2025 року; - характеристику на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , учня 8-Д класу Чернігівського ліцею № 15 ЧМР; - пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 від 11 та 12 листопада 2025 року.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Така позиція відповідає висновкам, які містяться в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Гайдашевський проти України».

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Натомість, наведена у протоколі про адміністративне правопорушення обставина щодо порушення ОСОБА_1 шкільної дисципліни, не є достатньою підставою для висновку про ухилення чи не виконання ОСОБА_1 , як батьком, покладених на нього обов`язків по вихованню його малолітньої дитини.

Таким чином, суд вважає, що вказана у протоколі подія сама по собі не утворює об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП. Крім того, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання дитини (довідок органу опіки та піклування щодо неналежного виконання батьківських обов`язків, характеристик тощо).

Разом з тим, із характеристики ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , учня 8-Д класу Чернігівського ліцею № 15 ЧМР, вбачається, що батьки цікавляться поведінкою і навчанням сина.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства» та «Коробов проти України»). Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Згідно з правовими позиціями Європейського суду з прав людини «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. «Поза розумним сумнівом» має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення «поза розумним сумнівом» недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 12 Законом України «Про охорону дитинства» відносно свого малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, що в силу

ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1, 9, 184, 245, 247, 251, 252, 256, 283, 284, 287-289 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за

ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Р.М. Топіха