Справа № 953/8951/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 рокум. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - Глос М.Л.,

за участю секретаря - Сороченко М.О.,

прокурора Курченко І. Г.,

особи, яка притягується до адміністративної

відповідальності ОСОБА_1 (у режимі відеоконференції),

розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов із 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка обіймала посаду старшого державного інспектора Східного відділу податків і зборів юридичних осіб управління оподаткування юридичних осіб Головного управління ДПС у Харківській області, станом на зараз тимчасово не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , яку 07.04.2023 року було звільнено з посади старшого державного інспектора Східного відділу податків і зборів юридичних осіб управління оподаткування юридичних осіб Головного управління ДПС у Харківській області, будучи суб`єктом декларування відповідно до п. п. «в», «е» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2024 року № 1700-VІІ (далі Закон № 1700-VІІ), вчинила адміністративне правопорушення за таких обставин. Всупереч вимогам абз. 1 ч. 2 ст. 45, п. 2-7 розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 1700-VІІ, ОСОБА_1 без поважних причин несвоєчасно, а саме 13.08.2025 року о 20:56 год., подала декларацію при звільненні з посади особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, шляхом заповнення відповідної форми на офіційному вебсайті Національного агентства України з питань запобігання корупції.

Крім цього, ОСОБА_1 , всупереч вимогам абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону № 1700-VІІ, без поважних причин несвоєчасно 26.03.2025 року подала у наведений вище спосіб щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави, за 2023 рік.

У судовому засіданні ОСОБА_1 фактично визнала винуватість у вчиненні адміністративних проступків, поставлених їй за провину. Пояснила, що після початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України виїхала до Турецької Республіки, тривалий час проживала там. 07.04.2023 року її було звільнено з посади старшого державного інспектора Східного відділу податків і зборів юридичних осіб управління оподаткування юридичних осіб Головного управління ДПС у Харківській області, після цього жодних посад державної служби не обіймала. У 2025 році повернулася в Україну, насамперед вирішувала власні нагальні сімейні питання. Оскільки на той час вже майже два роки не працювала, не стежила за змінами законодавства. Раніше була поінформована, що на період дії в Україні воєнного стану обов`язок декларування тимчасово було призупинено, а про його подальше поновлення спеціальним законом довідалася лише у 2025 році. Визнала факт недотримання встановлених відповідним нормативним актом строків подання щорічної декларації і декларації при звільненні з посади. Проте стверджувала, що не мала умислу порушувати вимоги фінансового контролю, а допустила такі порушення через добросовісну помилку, а також сплив строку дії електронного ключа цифрового підпису, який змогла поновити лише після повернення в Україну у 2025 році.

Прокурор у судовому засіданні висловила позицію про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, і накладення на неї адміністративного стягнення в межах санкції зазначеної статті.

Заслухавши пояснення у судовому засіданні особи, що притягується до адміністративної відповідальності, і прокурора, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП повно, всебічно й об`єктивно з`ясувавши обставини справи за результатами аналізу й оцінки досліджених у судовому засіданні доказів, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків (за наявності), документами.

На підставі досліджених у судовому засіданні письмових доказів документів суд установив такі обставини.

Наказом виконувача обов`язків начальника Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 06.01.2023 року № 82-о ОСОБА_1 з 09.01.2023 року було призначено на посаду старшого державного інспектора Східного відділу податків і зборів з юридичних осіб управління оподаткування юридичних осіб Головного управління.

Як унормовано у п. 1 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 року № 227, Державна податкова служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно з п. 1 Положення про Головне управління ДПС в Харківській області, затвердженого наказом ДПС від 12.11.2020 року № 643, Головне управління ДПС у Харківській області є територіальним органом, утвореним на правах відокремленого підрозділу зазначеної служби.

За вимогами розділу 2 Посадової інструкції ОСОБА_1 як державного службовця основними посадовими обов`язками старшого державного інспектора Східного відділу податків і зборів з юридичних осію управління оподаткування юридичних осіб Головного управління є забезпечення повноти нарахування та своєчасності сплати податку на додану вартість, податку на прибуток, екологічного податку, рентної плати, місцевих податків і зборів з юридичних осіб тощо.

Положеннями наведених правових актів підтверджено посадове становище ОСОБА_1 , котра обіймала посаду державної служби в органі державної виконавчої влади, здійснювала встановлені для своєї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій Державної податкової служби, й одержувала заробітну плату з державного бюджету.

Отже, ОСОБА_1 була державним службовцем у розумінні ч. 2 ст. 1, ст. 6, ч. 3 ст. 21 Закону України «Про державну службу» і 22.04.2020 року склала присягу державного службовця. Її посада віднесена до категорії «В» посад державної служби.

Виходячи з наведеного особа, що притягується до адміністративної відповідальності, була суб`єктом декларування відповідно до п. п. «в», «е» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VІІ

За даними Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подала декларацію при звільненні 13.08.2025 року о 20:56, а щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави, за 2023 рік 26.03.2025 року о 14:03 (а. с. 57, 146).

У своїх письмових поясненнях начальнику 7-ого управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України ОСОБА_1 підтверджувала, що дійсно порушила встановлені спеціальним законом строки декларування, і пояснювала це причинами, аналогічними зазначеним у судовому засіданні (а. с. 79, 162)

Посадового становища ОСОБА_1 на час роботи на посаді в органі ДПС як державного службовця, на якого поширювалися вимоги Закону України «Про запобігання корупції», у тому числі встановлені цим нормативним актом правила фінансового контролю, наявності в неї обов`язку подати декларації при звільненні та щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави, у визначені спеціальним законодавством терміни, а також часу фактичного подання відповідних декларацій учасники судового провадження не оспорюють.

Даючи встановленим у справі обставинам правову оцінку, суд виходить із такого.

Як унормовано в абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону № 1700-VІІ (у редакції, що діяла на час звільнення ОСОБА_1 з посади) особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Згідно з п. 2 ч. 2 розділу ІІ Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 23.07.2021 року № 449/21, декларація при звільненні це декларація, яка подається відповідно до абзацу першого частини другої статті 45 Закону протягом 30 днів з дня припинення діяльності.

За приписами абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Разом із тим, згідно з п. п. 1 п. 1 Закону України «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни» від 03.03.2022 року № 2115-IX фізичні особи, фізичні особи - підприємці, юридичні особи, крім тих, які наділені бюджетними повноваженнями згідно із законодавством, подають облікові, фінансові, бухгалтерські, розрахункові, аудиторські звіти та будь-які інші документи, подання яких вимагається відповідно до норм чинного законодавства, в документальній та/або в електронній формі протягом трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану або стану війни за весь період неподання звітності чи обов`язку подати документи.

Згаданим вище нормативним актом законодавець звільнив суб`єктів декларування від обов`язку подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, на період дії воєнного стану.

Водночас Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» від 20.09.2023 року

№ 3384-IX (далі Закон № 3384-IX), який набрав чинності 12.10.2023 року, обов`язок декларування було поновлено і з урахуванням особливих обставин, зумовлених збройною агресією, встановлено спеціальні строки його виконання.

Зокрема, на підставі п. п. 15 п. розділу І Закону № 3384-IX у розділі ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 1700-VІІ пункт 2-7 викладено у такій редакції: «Установити що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану", подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року».

Отже, якщо особи, зазначені, зокрема, п. п. «в», «е» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VІІ, у 2022-2023 році не подали декларації, строк подання яких настав до 12.10.2023 року, вони зобов`язані були подати відповідні документи до 31.01.2024 року.

З огляду на викладене ОСОБА_1 зобов`язана була подати декларацію при звільненні з посади особи, уповноваженої на виконання функцій держави, строк подання якої настав до 12.10.2023 року, до 31.01.2024 року.

Щорічну декларацію за 2023 рік особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, зобов`язана була подати за загальним правилом, установленим в абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону № 1700-VІІ, до 01.04.2024 року.

Натомість ОСОБА_1 подала декларацію при звільненні 13.08.2025 року, а щорічну декларацію за 2023 рік 26.03.2025 року, тобто за межами встановлених законом термінів.

Законом № 2115-IX з метою захисту прав і законних інтересів, зокрема, суб`єктів декларування за особливих обставин, зумовлених збройною агресією Російської Федерації проти України, цих осіб було тимчасово звільнено від обов`язку подавати декларації на період дії воєнного стану. Означене звільнення діяло до 12.10.2023 року, коли набрав чинності Закон № 3384-IX, обов`язок декларування було поновлено і зобов`язано визначених законом службовців, у тому числі які звільнилися з займаних посад, подати декларації за попередні періоди, не подані у 2022-2023 роках, до 31.01.2024 року. Цим самим законодавець установив декларантам строк понад 3,5 місяці для виконання вимог фінансового контролю, тобто надав достатній час підготуватися, за потреби, зібрати необхідні документи й вирішити інші організаційні питання, необхідні для заповнення і підписання декларацій, навіть у разі перебування за межами місця постійного проживання та/або роботи.

Натомість ОСОБА_1 подала декларацію при звільненні більш як через півтора роки, а щорічну декларацію за 2023 рік майже через рік після спливу відповідних граничних строків. Про існування поважних причин, тобто об`єктивних обставин непереборної сили, які б перешкоджали їй виконати відповідні обов`язки упродовж установлених термінів, особа, що притягується до адміністративної відповідальності, Національне агентство з питань запобігання корупції не повідомляла.

З огляду на зазначене суд вважає доведеною наявність у діях ОСОБА_1 , котра без поважних причин несвоєчасно подала декларацію при звільненні та щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави, за 2023 рік об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Закон № 3384-IX було опубліковано у порядку, встановленому чинними нормативно-правовими актами, а тому ОСОБА_1 мала бути завчасно обізнана з його змістом. Зазначене дозволяє презюмувати її поінформованість про відновлення обов`язку декларування, незважаючи на продовження дії у країні воєнного стану, і строки подання декларації кожного виду. Можливе незнання чи неправильне розуміння змісту закону не звільняє особу від юридичної відповідальності за свої дії.

Водночас дослідженими у судовому засіданні доказами не підтверджено наявність у ОСОБА_1 прямого чи непрямого умислу порушувати встановлені чинним законодавством вимоги фінансового контролю. За таких обставин суд дійшов висновку про несвоєчасне подання нею декларації через необережність. Виходячи з наведеного суд констатує вину ОСОБА_1 як обов`язкову складову суб`єктивної сторони інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Суд вважає доведеною наявність у діях ОСОБА_1 усіх елементів складу адміністративних правопорушень і кваліфікує такі дії, що полягали у несвоєчасному поданні декларації при звільненні та щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, за 2023 рік без поважних причин, за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП враховує характер, конкретні обставини вчиненого проступку, дані про особу ОСОБА_1 , котра до адміністративної відповідальності притягується вперше, зокрема, раніше жодного разу не порушувала вимог фінансового контролю.

На підставі ч. 2 ст. 34 КУпАП суд враховує як такі, що пом`якшують адміністративну відповідальність, обставини, прямо не зазначені у законі визнання ОСОБА_1 своєї провини, а також вчинення інкримінованих їй дій під впливом особливих умов, викликаних збройною агресією Російської Федерації проти України.

Передбачених ст. 35 КУпАП обставин, які б обтяжували адміністративну відповідальність, у справі не встановлено.

З огляду на зазначене суд вважає за необхідне і можливе накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у мінімальних межах санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суд стягує із ОСОБА_3 судовий збір як з особи, на яку накладено адміністративне стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.33, 40-1, 221, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадянин, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 зобов`язана сплатити штраф не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення їй постанови про накладення цього стягнення, а у разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанову про накладення штрафу буде надіслано для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем її проживання, роботи або за місцезнаходженням її майна у порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати ОСОБА_1 штрафу у розмірі 850 грн. у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, з неї підлягатиме стягненню на користь держави подвійний розмір штрафу в сумі 1 700 грн.

Постанову може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її прийняття. Особа, якій не було вручено повний текст постанови у день її прийняття, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили з дня прийняття остаточного рішення за підсумками апеляційного перегляду.

Постанову може бути пред`явлено до виконання протягом трьох місяців.

Суддя М. Л. Глос