ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Давній В. П., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, непрацюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , потерпілої ОСОБА_2 та її представника - адвоката Шеремети І. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 на постанову судді Садгірського районного суду м. Чернівців від 18 листопада 2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Садгірського районного суду м. Чернівців від 18 листопада 2025 року провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, закрито у зв`язку із відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 223975 від 02.11.2025 року, ОСОБА_1 02.11.2025 року о 10:14 год, перебуваючи по АДРЕСА_2 вчинила домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї колишньої невістки ОСОБА_2 , а саме умисно виражалася в її бік нецензурною лайкою, внаслідок чого було завдано шкоди її психологічному здоров`ю, чим своїми діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173- 2 КУпАП.

На вказану постанову потерпіла ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строки на апеляційне оскарження постанови Садгірського районного суду м. Чернівців від 18 листопада 2025 року. Оскаржувану постанову судді скасувати. Ухвалити нову постанову, якою визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП і притягнути її до адміністративної відповідальності. Долучити до матеріалів даної справи докази: СД диск із записом поведінки ОСОБА_1 під час подій, яке мало місце 02.11.2025 року; опис ситуації практичного психолога.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, суд припустився неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, прийшов до невірного висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Стверджує, що поведінка ОСОБА_1 була настільки агресивною, що вплинула не лише на неї, але й на її малолітніх дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які під час події 02.11.2025 р. були поруч з нею.

ЄУНСС: 726/3838/25 Головуючий у І інстанції: Проскурняк І. Г.

Номер провадження: 33/822/626/25 Головуючий в апеляційній ін-ції: Давній В. П.

Вказує, що ОСОБА_1 умисно виражалася нецензурною лайкою на її адресу, чим завдала їй емоційних страждань, що прямо підпадає під склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Звертає увагу суду на те, що суд не допитав її, як потерпілу, не дослідив контексту системного конфлікту, не витребував записи з нагрудних камер поліцейських, що, на її думку, суперечить вимогам ст. 280 КУпАП.

В частині поновлення строку на апеляційне оскарження вказує на те, що розгляд справи було проведено без її участі, при тому, що вона не була належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, про існування оскаржуваної постанови їй стало відомо лише 08.12.2025 року, а тому вважає, що строк пропущено нею з поважних причин.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши доводи потерпілої ОСОБА_2 та її представника - адвоката Шеремету І. С., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, скасувавши постанову районного суду, з підстав наведених в ній, думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , яка просила залишити рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно приписів ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

У відповідності до положень ст. 294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за клопотанням особи, яка подає апеляційну скаргу, може бути поновлений.

Як було встановлено апеляційним судом із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, постанова районного суду була прийнята за відсутності ОСОБА_2 , при цьому відсутні докази належного її повідомлення про дату, час і місце судового засідання, яке відбулося 18.11.2025 року.

Копію постанови ОСОБА_2 отримала тільки 08.12.2025 року, та в десятиденний строк подала апеляційну скаргу, а тому апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ст. 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного та фізичного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному чи фізичному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання до іншої особи не формують собою домашнє насильство, а утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи або якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що дії особи, відносно якої складений протокол, були зумовлені конфліктом, який має місце між потерпілою та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, і не мали на меті порушення чи обмеження волевиявлення потерпілої.

Такі обставини, встановлені у судовому засіданні, підтверджують відсутність у ОСОБА_1 умислу на вчинення домашнього насильства.

Разом з цим, апеляційний суд вважає, що наявність конфлікту не завжди свідчить про домашнє насильство.

В судових засіданнях, як районного суду так і апеляційного суду правопорушниця заперечувала вчинення нею будь яких протиправних дій по відношенню до потерпілої, зокрема домашнього насильства, пояснюючи, що конфліктні ситуації виникають через неадекватну поведінку потерпілої, яка заборонила бачити останній її онучок.

Потерпіла ОСОБА_2 будучи допитаною в судовому засіданні апеляційного суду пояснила, що її свекруха умисно виражалася нецензурною лайкою на її адресу, чим завдала не тільки їй, але й її неповнолітнім дітям емоційних страждань.

Апеляційний суд критично оцінює пояснення потерпілої, оскільки між сторонами існують тривалі неприязні відносини.

При цьому, в матеріалах даної справи відсутні будь-які докази, які б підтвердили покази потерпілої.

Із наявного в матеріалах справи СД диску із записом події, яке мало місце 02.11.2025 року, апеляційним судом не було встановлено обставин домашнього насильства, описані потерпілою, оскільки на ньому відображений конфлікт між ОСОБА_1 та потерпілою.

Що у свою чергу не дозволяє зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Будь-яких фактичних даних, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, яке посягає на психічне здоров`я потерпілої, судом не встановлено, а наявні обставини у своїй сукупності переконливо свідчать про відсутність прямого умислу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на таке порушення.

Враховуючи зазначені обставини, суд першої інстанції обґрунтовано закрив провадження у справі, у зв`язку відсутністю в діях шкоди психічному здоров`ю особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173- 2 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити подану апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити потерпілій ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Садгірського районного суду м. Чернівців від 18 листопада 2025 року.

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Садгірського районного суду м. Чернівців від 18 листопада 2025 року, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, закрито у зв`язку із відсутністю події та складу даного адміністративного правопорушення, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя

Чернівецького апеляційного суду В. П. Давній