ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/2217/25 Головуючий в 1 інст. Стратій Є.В.
Провадження №33/807/1129/25 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що 5 квітня 2025 р. в 00 год. 12 хв. в м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд. 146, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки ТЗ із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатору Alcotest Drager 6820, тест 2472, результат 1,51 проміле. Від керування транспортним засобом відсторонена шляхом паркування ТЗ без порушень ПДР. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою в якій зазначила, що під час її притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП судом було допущено ряд порушень норм чинного законодавства України, оскільки відсутні належні та допустимі докази її провини.

Наголосила, що підставами для скасування оскаржуваного рішення є:

- неповно встановлені необхідні для вирішення справи обставини;

- докази, що містяться в матеріалах справи, якими не доведено обставини правопорушення;

- невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи;

- порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що судом порушені її права, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема в реалізації права на захист. Крім того, судом проігноровано клопотання її захисника про виклику та допит працівників поліції.

Зазначила про порушення працівниками поліції процедури притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки матеріали справи не містять доказів законності підстав для зупинки транспортного засобу, не зафіксовано і відеозаписом події повідомлення причини такої зупинки. Разом із цим, поліцейським не роз`яснено наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, не повідомлено її про право на юридичну допомогу

На підставі вищевикладеного просить скасувати постанову судді Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2025 року, провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи належне повідомлення захисника адвоката Вартанової Г.М. про час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , яка зазначила про можливість розгляду справи без участі адвоката Вартанової Г.М., суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справу за відсутністю останньої, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підтримку доводів, викладених в апеляційній скарзі, перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Висновки суду щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, за обставин відображених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 291114 від 5 квітня 2025 р. підтверджується:

- роздруківкою до протоколу з приладу «Драгер» 6820 від 5 квітня 2025 р. з результатом 1,51‰ (а.с. 3);

- актом огляду на стан сп`яніння в якому зазначено, що огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Результат огляду за допомогою технічного приладу Alkotest DRAGER 6820 позитивний, складає 1,51 проміле. З вказаним результатом ОСОБА_1 погодилася, що засвідчила власним підписом без заперечень (а.с. 4);

- відеозаписом події (а.с. 7).

Дослідивши вказані вище докази, суд встановив, що у ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції виявлені ознаки сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів.

З дотриманням встановленого законом порядку, поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу було проведено огляд на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу газоаналізатора Alcotest Drager 6820 за згодою ОСОБА_1 за результатами якого встановлено перебування останньої в стані алкогольного сп`яніння, результат тесту - 1,51 проміле.

Отже, працівниками поліції було дотримано процедуру проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, визначену ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а зафіксовані на відео події наявні в достатньому об`ємі задля встановлення обставин, які мають значення в рамках даної справи.

Доводи апелянта щодо відсутності законних підстав у працівників поліції для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 є безпідставними.

Так, відповідно до ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" встановлює перелік підстав для зупинки транспортних засобів. Аналіз цієї статті дає підстави стверджувати, що вимоги норм, зазначених у ній здебільшого спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху, а також на забезпечення норм, визначених Законом.

Однак, законодавець встановлює виключення і не обмежує працівників поліції підставами для зупинки транспортних засобів, визначених ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію".

Згідно до приписів ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема зупинення транспортних засобів та перевірку документів особи.

Застосування цієї статті працівниками поліції має обумовлюватися зовнішніми чинниками або обставинами, які можуть надавати право або зобов`язувати поліцейського застосувати певні превентивні заходи.

При цьому належить врахувати те, що згідно Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2024 року в Україні введено режим «воєнний стан», який діяв і на час події, яка зафіксована в протоколі за участю ОСОБА_1 .

З відеозапису, доданого до протоколу, вбачається, що ОСОБА_1 була зупинена співробітниками поліції під час дії комендантської години. Однак, поліцейський під час спілкування з ОСОБА_1 та перевірки її документів виявив у неї ознаки алкогольного сп`яніння.

Разом із цим, матеріали справи не містять відомостей про оскарження дій працівників поліції щодо зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 в порядку, передбаченому ст.ст. 267, 289 КУпАП.

Твердження ОСОБА_1 щодо не повідомлення працівниками поліції про право на юридичну допомогу також є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 її права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституцій України були роз`яснені, що підтверджується як відеозаписом події, так і засвідчено підписом ОСОБА_1 в протоколі.

Доводи апелянта про не роз`яснення наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, до уваги суддею апеляційного суду не приймаються, оскільки не стосуються інкримінованого ОСОБА_1 порушення п.2.9а ПДР України, відповідальність за яке передбачена не за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, а за керування транспортним засобом у такому стані.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги щодо порушення судом реалізації права ОСОБА_1 та права на особисту участь у розгляді справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку скаржник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Суд першої інстанції неодноразово призначав розгляд справи, проте, у зв`язку із неявкою ОСОБА_1 та клопотаннями її захисника адвоката Вартанової Г.М. про відкладення розгляду справи, тричі відкладав розгляд справи (а.с. 16-17, 21-22, 24-25).

Сам по собі факт розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 не може прямо вказувати про порушення судом її права на захист, оскільки ОСОБА_1 та її захисник були належним чином повідомлені про розгляд справи, призначений 18 вересня 2025 року, проте до суду не з`явилися.

Суд апеляційної інстанції, у свою чергу, переконався у обізнаності ОСОБА_1 про апеляційний розгляд справи та фактичне надання їй можливості бути присутньою при апеляційному розгляді, надавати пояснення і користуватися передбаченими ст. 268 КУпАП правами. Реалізація зазначених прав пов`язана виключно із волевиявленням особи, і ОСОБА_1 реалізувала зазначені права при апеляційному розгляді.

Суддя апеляційного суду зауважує, що сукупність досліджених доказів засвідчує обґрунтованість висновків суду з приводу доведеності провини ОСОБА_1 і їх відповідність критерію достатності для такого висновку.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, належним чином вмотивовані, повністю відповідають фактичним обставинам справи, суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке є безальтернативним.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 331/2217/25