Справа№938/1804/25
Провадження № 3/938/1245/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Бучинський А.Б., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , громадянина України, згідно даних протоколу тимчасово не працює, за ч.2 ст.204-1 КпАП України,

в с т а н о в и в:

з протоколу про адміністративне правопорушення серія ЗхРУ №346632 від 24.09.2025 вбачається, що 24.09.2025 о 11 год 50 хв прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на напрямку 485 прикордонного знаку на відстані 20 км від лінії державного кордону на території Верховинської ОТГ Верховинського району Івано-Франківської області на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в межах контрольованого-прикордонного району, був виявлений гр. України ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_2 за спробу незаконного перетинання державного кордону поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, чим порушив вимоги ст.ст.9, 12 ЗУ "Про державний кордон України" від 04.11.1991, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.204-1 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП надійшли до суду 28.10.2025, та відповідно до положень ч.2 ст.277 КУпАП, були призначені до розгляду цього ж дня.

Оскільки особа, яка притягається до відповідальності в судове засідання не з`явилась, з метою належного повідомлення її про дату, час та місце розгляду справи, забезпечення можливості реалізації нею свого права на захист, розгляд справи було відкладено на 24.11.2025 та в подальшому на 11.12.2025.

Представником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Величко М.Г., 24.11.2025 було подано клопотання в якому вона просила закрити провадження у справі, звільнивши ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.2 ст.204-1 КУпАП за малозначністю правопорушення, обмежившись усним зауваженням. Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_1 щиро розкаюється у тому, що допустив критичне наближення до кордону України, що стало підставою вважати, що він бажав незаконного перетнути кордон України. Зі свого боку ОСОБА_1 вчинив усі дії, які б підтверджували його законне перебування на території Івано-Франківської області: оформив відпустку, отримав відпускний листок та зробив відповідні відмітки у пунктах свого перебування в Івано-Франківській області. ОСОБА_1 бажає залишитися в Україні та надалі проходить військову службу.

Враховуючи характер правопорушення, ОСОБА_1 не було спричинено негативних наслідків та нікому не завдано шкоди чи збитків. Військовослужбовець перебував на відстані 20 кілометрів від державного кордону України, що саме по собі дає можливість відвернення вчинення адміністративного правопорушення та припинення його подальшого вчинення. Вважає, що наведене свідчать про відсутність умислу на завершення вчинення адміністративного правопорушення. Також до клопотання нею долучено документи, що підтверджують тривале перебування військовослужбовця ОСОБА_1 у стані сильного душевного хвилювання, що обумовлене умовами несення служби та проходженням військової служби більше ніж протягом п`яти років.

В судовому засіданні 11.12.2025, представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокат Величко М.Г. уточнила свою позицію, висловлену у клопотанні. Вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.204-1 КупАП заперечила, та просила провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Суду пояснила, що ОСОБА_1 являється діючим військовослужбовцем, який з 25.06.2020, а саме з вісімнадцятирічного віку, перебуває на військовій службі. 24.09.2025, а саме коли відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, він перебував у відпустці. Крім того він знявся з обліку у Конотопському ТЦК 24.09.2025 та згідно відпускного квитка поїхав у відпустку у с.Верхній Ясенів Верховинського району, Івано-Франківської області на термін 15 діб + 2доби, а саме з 15.09.2025 по 01.10.2025. Дійсно гуляючи гірською місцевістю під час відпочинку, він був затриманий працівниками прикордонної служби в прикордонно-контрольованому районі. Насправді у нього жодного умислу не було на вчинення адміністративного правопорушення, на даний час ОСОБА_1 повернувся до проходження військової служби, за місцем проходження служби характеризується позитивно. А тому, наведене виключає умисел ОСОБА_1 на здійснення незаконного перетину державного кордону та підтверджує законність його перебування у Верховинському районі.

Крім того, надані визнавальні покази у протоколі про адміністративне правопорушення, просить не враховувати, оскільки були надані ОСОБА_1 під психологічним тиском працівників прикордонної служби, внаслідок чого 26.09.2025 ОСОБА_1 звернувся до невропатолога. В подальшому, 02.10.2025 ОСОБА_1 військовою частиною надано направлення на обстеження до приватної лабораторії у зв`язку з тривожно-депресивним синдромом. Крім того, 03.10.2025 адміністрацією Державного закладу «Центр психічного здоров`я та реабілітації ветеранів «Лісова Поляна» видано довідку про можливість прийняти на лікування ОСОБА_1 з датою госпіталізації 20.10.2025. Виписним епікризом із медичної картки підтверджується перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні у вказаному державному закладі з 20.10.2025 по 10.11.2025 із діагнозом: змішаний тривожно-депресивний розлад.

Заслухавши пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження у справі слід закрити з наступних підстав.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно із ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

На підставі ст.252 КУпАП оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Таким чином, розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Як передбачено ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Так, відповідно до диспозиції ч.1 ст.204-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Диспозицією ч.2 ст. 204-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Ознаками об`єктивної сторони правопорушення, за яке передбачена відповідальність частиною першою ст. 204-1 КУпАП, є:

- перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України;

- перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів;

- перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

При цьому, визначальною ознакою об`єктивної сторони даного правопорушення є місце його вчинення.

Суб`єктом правопорушення за ст. 204-1 КУпАП є фізична осудна особа, яка вчинила одне з діянь, визначених серед ознак об`єктивної сторони даного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, крім протоколу про адміністративне правопорушення, долучено:

- копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №346637 від 24.09.2025, згідно з яким 24.09.2025 о 11 год 50 хв прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на напрямку 485 прикордонного знаку на відстані 20 км від лінії державного кордону на території Верховинської ОТГ Верховинського району Івано-Франківської області на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в межах контрольованого-прикордонного району, був виявлений гр. України ОСОБА_2 спільно з ОСОБА_1 за спробу незаконного перетинання державного кордону поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, чим порушив вимоги ст.ст.9, 12 ЗУ "Про державний кордон України" від 04.11.1991. В протоколі про адміністративне правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 надав письмові пояснення, в яких зазначив, що мав намір перетнути кордон України з Румунією спільно з ОСОБА_1 з метою возз`єднання з сім`єю. Претензій до ДПС України не має.

- світлокопію паспорта громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- клопотання ОСОБА_1 від 24.09.2025 з якого вбачається, що він визнає свою провину та зауважень не має.

Однак, вказані докази не можуть вважатись такими, що беззаперечно доводять вчинення ОСОБА_1 умисних дій спрямованих на спробу перетину державного кордону України, поза встановленими пунктами пропуску.

Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки за своєю суттю протокол є процесуальним документом, який складений уповноваженим органом щодо вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП та який є підставою для подальшого провадження у справі. Обставини, викладені в протоколі, підлягають перевірці та оцінці за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Однак, належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, суду не представлено.

Фактично, окрім протоколу, винуватість особи доводиться її письмовими поясненнями зафіксованих у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що він мав намір незаконно перетнути державний кордон з України до Румунії з метою возз`єднання з сім`єю.

Однак, представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в судовому засіданні заперечила вину ОСОБА_1 та спростувала надані ним пояснення в протоколі зазначивши, що такі були надані ним під примусом.

Зокрема, нею представлено докази звернення ОСОБА_1 26.09.2025 до невропатолога. В подальшому, 02.10.2025 ОСОБА_1 військовою частиною надано направлення на обстеження до приватної лабораторії у зв`язку з тривожно-депресивним синдромом. Крім того, 03.10.2025 адміністрацією Державного закладу «Центр психічного здоров`я та реабілітації ветеранів «Лісова Поляна» видано довідку про можливість прийняти на лікування ОСОБА_1 з датою госпіталізації 20.10.2025. Виписним епікризом із медичної картки підтверджується перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні у вказаному державному закладі з 20.10.2025 по 10.11.2025 із діагнозом: змішаний тривожно-депресивний розлад.

Також, представником представлено суду військовий квиток ОСОБА_1 , серія НОМЕР_2 від 25.06.2020, з якого вбачається, то такий містить відмітку ІНФОРМАЦІЯ_4 про зняття з обліку військовослужбовця ОСОБА_1 24.09.2025. Також, з відпускного квитка від 12.09.2025 №2952 командира військової частини НОМЕР_3 вбачається, що старший солдат ОСОБА_1 звільнений у основну відпустку у с.Верхній Ясенів Верховинського району, Івано-Франківської області на термін 15 діб + 2доби, а саме з 15.09.2025 по 01.10.2025.

Таким чином, наданими доказами підтверджено мету перебування ОСОБА_1 , у межах прикордонного контрольованого Верховинського району Івано-Франківської області.

За наведених обставин, надані особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , письмові пояснення в протоколі про адміністративне правопорушення про визнання своєї вини, суд не бере до уваги, оскільки визнання вини особою під час складання протоколу про адміністративне правопорушення саме по собі не може бути єдиним доказам по справі за відсутності інших доказів.

При цьому, суд зазначає, що саме по собі зізнання особи у вчиненні адміністративного правопорушення не може бути визнано достньою підставою для її притягнення до адміністративної відповідальності, а відповідно до положень ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Крім цього, суд враховує, що особу ОСОБА_4 було затримано на відстані 20 км від державного кордону України прикордонним нарядом, що за відсутності визнання вини особи, а також інших доказів на підтвердження наявності умислу в діях особи на вчинення незаконного перетину державного кордону України, не дає підстав суду для висновку про те, що особою, яка притягується до адміністративної відповідальності було вчинене діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Показання іншої особи, яка спільно із ОСОБА_1 була зупинена працівниками прикордонної служби стосуються виключно обставин перетину державного кордону конкретно цією особою, і за відсутності доказів про наявність умислу в діях ОСОБА_1 не можуть братися судом до уваги.

Згідно з ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а згідно ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Таким чином, посадовою особою, яка складала відповідні матеріали та збирала докази по справі, не надані відомості про наявність умислу особи, без фіксації та належного процесуального оформлення фактів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 в складі групи осіб, спроби незаконного перетину державного кордону поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон.

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що матеріали справи не містять об`єктивних доказів того, що ОСОБА_1 , в складі групи осіб, вчинив спробу незаконного перетину державного кордону поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.204-1 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки матеріали справи не містять жодних належних і допустимих доказів, які б «поза розумним сумнівом» доводили, що ОСОБА_1 , в складі групи осіб, вчинив спробу незаконного перетину державного кордону поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон.

При цьому, клопотання представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про звільнення від відповідальності за малозначністю вчиненого від 24.11.2025 суд не вирішує, оскільки згідно вимог ст.22 КУпАП, звільнення від адміністративної відповідальності за малозначності правопорушення, можливе лише за наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення, і в судовому засіданні представник ОСОБА_1 уточнила свою позицію, яка виключає можливість одночасного підтримання попереднього клопотанняь.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 204-1, 247 п.1, 283, 284 КпАП України, суд,

п о с т а н о в и в:

провадження в справі за ч.2 ст.204-1 КпАП України відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Верховинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: Андрій БУЧИНСЬКИЙ