Справа № 138/2699/25
Провадження №:3/138/992/25

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року м. Могилів-Подільський

Суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області Савкова І.М., за участю захисника-адвоката Гринькова Є.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та проживаючої АДРЕСА_1 , громадянки України,-

за ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №445949 від 07.09.2025 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, згідно якого, 07.09.2025 о 01 год. 02 хв. по вул. Тельнюка, 32 в м. Могилів-Подільському Вінницької області, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Volkswagen СС» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду у встановленому порядку відмовилася.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. Згідно письмової заяви свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не визнає. Повідомила, що 07.09.2025 близько 01 год 00 хв ночі, разом зі своєю подругою ОСОБА_2 сиділи в автомобілі, який був припаркований біля тротуару поблизу кафе «Те-а-тет». Згодом під`їхав транспортний засіб працівників поліції. До машини підійшов інспектор, який приставився та попросив водійське посвідчення. Документів при собі не було, а телефон на якому є застосунок «Дія» розрядився. Після чого працівник поліції зробив зауваження, що автомобіль стоїть на дорозі і дав вказівку його перепаркувати. ОСОБА_1 виконала вказівку працівника поліції, перепаркувала автомобіль, а саме заїхала на тротуар на декілька метрів вперед. З цього моменту інспектор ввімкнув боді-камеру та повторно представився та почав перевірку документів. ОСОБА_1 була здивована від дій інспектора та повідомила, що транспортний засіб перерпаркувала за вказівкою останнього, разом з тим, він зробив вигляд, що не розуміє про що остання говорить. Після чого працівник поліції звинуватив ОСОБА_1 в тому, що у неї є ознаки алкогольного сп`яніння. Підтвердила, що дійсно відмовилася пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки транспортним засобом не керувала. Інспектор зафіксував відмову та склав протокол. З протоколом не погоджується та вважає його безпідставним.

Свідок ОСОБА_3 поліцейський Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області в судове засідання не з`явився.

Захисник Гриньков Є.В. вважає, що вина останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП недоведена, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керувала. Сторона захисту звертає увагу суду, що в діях працівника поліції вбачається провокація вчинення адміністративного правопорушення. Факт керування не доведено. З наданого до суду відеозапису вбачається, що працівник поліції сам попросив ОСОБА_1 , щоб вона перепаркувала транспортний засіб. Дії водія не несли жодної суспільної небезпеки, зупинка водія була здійснена без жодних наявних на це підстав, водій самостійно зупинився, коли перепаркував транспортний засіб.

В підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП надано та досліджено в судовому засіданні: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №445949 від 07.09.2025, в якому викладено обставини правопорушення; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.09.2025; відеозапис з портативного відеореєстратора поліцейського.

Заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Відповідно до п. 2.9 ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також безпеки на річковому транспорті та маломірних суднах.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення виражається, зокрема у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП спеціальний - водій транспортного засобу, або інша особа, яка керувала транспортним засобом.

Сторона захисту заперечує факт керування транспортним засобом, а також стан сп`яніння та стверджує, що дії працівників поліції були спрямовані на створення умов, які сприяли приведенню транспортний засіб в рух та зміну його розташування та складання стосовно ОСОБА_4 протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відеозапис з нагрудної камери поліцейського розпочинається з того, що автомобіль починає рух з проїжджої частини та припарковується на тротуарі. При цьому поліцейський вже стоїть біля транспортного засобу. Працівник поліції фіксує на бодікамеру факт паркування, підходить до транспортного засобу і представляється особі, відносно якої складено адміністративний протокол. У ході розмови ОСОБА_1 зауважила, що вона з`їхала з дороги за вказівкою працівника поліції, що той в свою чергу заперечував (00:18 сек. 00:45 сек. відеофайл під назвою «export-rrbz9»). Далі зафіксовано як працівник поліції підтверджує, що коли його екіпаж під`їхав до автомобіля в якому знаходилась ОСОБА_1 , автомобіль стояв припаркований на проїжджій частині. При цьому з відеозапису встановлено, що транспортний засіб розташований з правого боку проїжджої частини, не є перешкодою для руху іншим учасникам руху, далі дорога закрита (тупик). Лише після того як працівник поліції до неї підійшов, автомобіль було перепарковано (1 хв 47 сек 1 хв 57 сек відеофайл під назвою «export-rrbz9»).

Відповідно до ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний виконувати розпорядження поліцейського, що даються в межах його компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативно- правовими актами.

Отже, із переглянутого відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом, та не була зупинена поліцейськими з підстав, визначених ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», а лише виконувала вимогу (законне розпорядження) працівника поліції.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. Суд неодноразово наголошував на тому, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. Керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (стаття 10 КУпАП).

Суд приходить до висновку, що жодного достовірного доказу на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом (що в обов`язковому порядку повинно бути доведеним при розгляді такої категорії справ), не має. Факт перепаркування автомобіля на вимогу працівника поліції, не можна ототожнювати з фактом керування в класичному розумінні цього поняття, а відтак, виключає наявність вини (умислу чи необережності) особи в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Наявність такої вимоги підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_1 , і не спростованні поясненнями поліцейського Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області (через неявку до суду).

Так само, вимогою поліції про перепаркування авто не може бути замінено поняття «зупинка на місці».

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Для того, щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення Правил дорожнього руху та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія».

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;

10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту;

11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті (ч. 3 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію»).

Безпідставна зупинка автомобіля є незаконною.

Так, у своєму Рішенні від 15 березня 2019 року ВС у справі № 686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм Правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, водій не був зобов`язаний виконувати вимогу інспектора.

Чинним законодавством передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану .

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду регулює Інструкція "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (надалі Інструкція).

Так, Інструкцією передбачено, що ознаками алкогольного сп`яніння є:

- запах алкоголю з порожнини рота;

- порушення координації рухів;

- порушення мови;

- виражене тремтіння пальців рук;

- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- поведінка, що не відповідає обстановці.

Крім того, Пунктами 6-8 Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Відповідно до ч.6 ст.266 КУпАП направлення особи для огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, визначення КМ України. Згідно з п.8 розділу ІІ Інструкції №1452/735 форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння наведена в додатку 1 до цієї інструкції.

Тобто проходження огляду в медичному закладі пропонується не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я.

Згідно п. 6 Розділу IX Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З аналізу вище викладеного сліду, що вимога поліцейського про проходження огляд на стан сп`яніння може бути адресована лише водієві який керував транспортним засобом.

Оскільки суду не надано належних та допустимих доказів керування транспортним засобом та зупинку працівниками поліції ОСОБА_1 , відмова останньої від проходження медичного огляду на стан сп`яніння не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, не було дотримано вимоги ч.11 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 № 1376, в частині роз`яснення прав, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є беззаперечним доказом на доведення провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.130 КУпАП.

Враховуючи викладене, суддя приходить до обґрунтованого висновку, що працівниками поліції при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення було грубо порушено вимоги ст. 266 КУпАП.

За Кодексом України про адміністративні правопорушення, Конституцією України або іншими Законами України, не передбачено покладення на суд функції підтримання обвинувачення при розгляді справи про адміністративне правопорушення, доведення винуватості особи.

Суд не має права, за умови відсутності при розгляді справи про адміністративне правопорушення сторони обвинувачення, самостійно відшукувати докази обвинувачення, ініціювати їх дослідження, уточнювати в судовому рішенні фабулу правопорушення, усуваючи певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення для можливості притягнення особи до відповідальності, оскільки такі дії суду призведуть до порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу. В разі таких дій суду особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

За таких обставин з доказів, наявних в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а також здобутих в ході розгляду справи, судом не підтверджено законність складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , а відтак відсутнє порушення останньою вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, у зв`язку з чим в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, а тому дана справа підлягає закриттю на підставі п.1 ч. 1ст. 247КУпАП.

Керуючись ч.1 ст.130, п.1 ч. 1 ст. 247, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, (протокол серії ЕПР1 №445949 від 07.09.2025) закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Могилів-Подільський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя: І.М.Савкова