Провадження № 3/686/8856/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.25

25 листопада 2025 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Бурка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не працюючого ,

за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він о 18 год. 00 хв. 02 листопада 2025 року, перебуваючи, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання у будинку АДРЕСА_1 , вчинив відносно свого батька ОСОБА_2 умисні дії психологічного та фізичного характеру, що полягали у словесних образах останнього, нанесенні ляпасів по обличчю потерпілого, внаслідок чого була завдана шкода його фізичному та психічному здоров`ю. Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, було кваліфіковано за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 , будучи своєчасно сповіщеним про дату, час та місце розгляду справи (про що свідчить довідка про доставку судової повістки про виклик до суду), не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. У відповідності до ч.1 ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), суд розглядає справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив факт вчинення відносно нього домашнього насильства ОСОБА_1 , зазначивши, що близько 18 год. 00 хв. 02 листопада 2025 року, між ним та його сином, який перебував в стані алкогольного сп`яніння, дійсно відбувся побутовий конфлікт, у ході якого вони на підвищених тонах посварились, а коли він, ОСОБА_2 , взяв в руки лопату, щоб налякати сина, останній викликав працівників поліції. Зазначив й ОСОБА_2 про те, що під час вказаної сімейної сварки ОСОБА_1 будь-якої шкоди його фізичному та психічному здоров`ю не заподіяв, про що вказував і працівникам поліції, однак поліцейські чомусь склали два протоколи про адміністративні правопорушення, і відносно нього, і відносно його сина, при цьому самі написали пояснення, які він, ОСОБА_2 , підписав не читаючи.

Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно зі ст.9 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

На підставі ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно зі ст.9 цього Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1), а завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

У ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, з-поміж іншого, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП настає за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. У п.п.14, 17 ч.1 ст. 1 вказаного закону йдеться про те, що: психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, виражається в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого (матеріальний склад).

Так, на обґрунтування вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, працівником поліції надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №421386 від 02.11.2025 р.; форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 02.11.2025 р.; письмові пояснення ОСОБА_1 , згідно яких у вказані в протоколі час та місці між ним та батьком виник побутовий конфлікт, в ході якого саме батько останнього - ОСОБА_2 погрожував ОСОБА_1 фізичною розправою; ксерокопію письмових пояснень ОСОБА_2 , датованих 02.11.2025 р., у яких останній повідомляв про конфлікт із ОСОБА_1 , який виник через те, що останній перебував в стані алкогольного сп`яніння; рапорт працівника поліції від 02.11.2025 р., складений за результатами здійсненого 02.11.2025 р. саме ОСОБА_1 повідомлення на спецлінію служби «102» щодо вчинення батьком ОСОБА_2 відносно нього домашнього насильства.

У судовому засіданні було встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 о 18 год. 00 хв. 02.11.2025 р. відбулась побутова сварка, яка не містить ознак об`єктивної сторони складу інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

При цьому, будь-які належні докази, які б спростовували встановленні у судовому засіданні обставини, та, відповідно, підтверджували б факт вчинення ОСОБА_1 , за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, відносно ОСОБА_2 саме домашнього насильства, яке б завдало шкоду його психічному чи фізичному здоров`ю, матеріали справи не містять, не встановлено таких і судом.

Вищеозначені показання ОСОБА_2 в судовому засіданні підтверджуються письмовими поясненнями ОСОБА_1 , та узгоджуються також із іншими вищеозначеними, дослідженими у судовому засіданні, доказами, з яких вбачається, що у зазначені в протоколі час та місці між ОСОБА_1 та його батьком ОСОБА_2 відбулась сімейна сварка, в ході якої вони на підвищених тонах сварились один із одним. До того ж, не йдеться про факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно ОСОБА_2 у рапорті, складеному за результатами здійсненого 02.11.2025 р. саме ОСОБА_1 повідомлення на спецлінію служби «102» щодо вчинення відносно нього насилля батьком, який погрожує йому фізичною розправою та намагався спричинити тілесні ушкодження.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

З урахуванням наведеного, оскільки в ході судового розгляду не встановлено жодних належних та достовірних доказів вчинення ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 , за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, умисних дій психологічного та фізичного характеру, якими б було завдано шкоду психічному чи фізичному здоров`ю потерпілого, що ОСОБА_1 ставиться у вину, відомості, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення щодо вчинення таких дій, які спростовуються дослідженими судом доказами, є недостовірними.

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З огляду на положення ст.62 Конституції України, ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява №926/08), суд приходить до висновку, що направлені до суду матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а почате підлягає закриттю в тому разі якщо, відсутня подія або склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, після аналізу всіх доказів по справі, суд тлумачить усі сумніви на користь особи, яка притягається до відповідальності, та приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки прямих, безспірних і безсумнівних доказів його вини не здобуто та суду не надано, а тому, у відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі підлягає закриттю, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284, 294 КУпАП, суд

постановив:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, за відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя