Справа № 467/1624/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2025 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В., з участю секретаря судового засідання Рожкової Т.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженки с. Благодатне Арбузинського району Миколаївської області, громадянки України, одруженої, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась,

за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ :

Обвинувачення, яке визнане судом доведеним

ОСОБА_1 , займаючи з 31 жовтня 2019 року посаду начальника відділу організаційно кадрової, правової роботи та з питань діловодства Благодатненської сільської ради, тобто, будучи посадовою особою місцевого самоврядування, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 3 цього ж Закону, будучи зобов`язаною подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік у строк до 31 січня 2024 року, несвоєчасно і без поважних причин подала таку декларацію лише 05 серпня 2025 року.

Крім цього, ОСОБА_1 , займаючи з 31 жовтня 2019 року посаду начальника відділу організаційно кадрової, правової роботи та з питань діловодства Благодатненської сільської ради, тобто, будучи посадовою особою місцевого самоврядування, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 3 цього ж Закону, будучи зобов`язаною подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022 рік у строк до 31 січня 2024 року, несвоєчасно і без поважних причин подала таку декларацію лише 05 серпня 2025 року.

Крім цього, ОСОБА_1 , займаючи з 31 жовтня 2019 року посаду начальника відділу організаційно кадрової, правової роботи та з питань діловодства Благодатненської сільської ради, тобто, будучи посадовою особою місцевого самоврядування, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 3 цього ж Закону, будучи зобов`язаною подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік у строк до 31 березня 2024 року, несвоєчасно і без поважних причин подала таку декларацію лише 05 серпня 2025 року.

Крім цього, ОСОБА_1 , займаючи з 31 жовтня 2019 року посаду начальника відділу організаційно кадрової, правової роботи та з питань діловодства Благодатненської сільської ради, тобто, будучи посадовою особою місцевого самоврядування, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 3 цього ж Закону, будучи зобов`язаною подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2024 рік у строк до 31 березня 2025 року, несвоєчасно і без поважних причин подала таку декларацію 05 серпня 2025 року.

Дії ОСОБА_1 , за таких обставин, уповноваженою на складання протоколу особою були кваліфіковані за ч.1 ст. 172-6 КУпАП, як несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Позиція особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

В судовому засіданні ОСОБА_1 обставини, що відображені у протоколах про адміністративні правопорушення, визнала повністю, кваліфікацію своїх дій за ч.1 ст. 712-2 КУпАП не оспорювала, тим самим визнала свою вину у повному обсязі.

Крім цього, пояснила, що дійсно у неї не було поважних причин, які б об`єктивно перешкодили їй подати щорічні декларації за 2021, 2022, 2023 та 2024 роки у встановлені законом строки.

Зокрема, вказала, що після початку повномасштабного вторгнення рф на територію України подання декларацій уповноваженими суб`єктами було призупинене.

Спочатку вона слідкувала за тим, щоб не пропустити відновлення початку декларування, але в подальшому пішла у декретну відпустку і через постійний догляд за дітьми фактично забула про необхідність подання декларацій.

Усі щорічні декларації за 2021, 2022, 2023 та 2024 роки подала в один день 05 серпня 2025 року.

У свою чергу, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, дослідивши матеріали справи у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ураховуючи положення ст.ст. 245, 251, 280 цього ж Кодексу, аналізував наступні питання.

Чи було вчинено адміністративне правопорушення

Суд встановив, що згідно розпорядження №150-р/к від 31 жовтня 2019 року ОСОБА_1 ( на той час Гуцул) була переведена на посаду начальника відділу організаційно - кадрової, правової роботи та з питань діловодства Благодатненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області.

При цьому, їй було присвоєно 13 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах шостої категорії посад відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Загалом, з 15 березня 2018 року ОСОБА_1 (на той час - Гуцул) була призначена на посаду спеціаліста з кадрової роботи Благодатненської сільської ради і цього ж дня була попереджена про спеціальні обмеження, встановлені, у тому числі, й Законом України «Про запобігання корупції», зокрема, й статтею 45 цього Закону, на що вказує її особистий підпис у бланку відповідного попередження.

Таким чином, ОСОБА_1 є посадовою особою місцевого самоврядування і на неї згідно підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» поширюється дія цього закону.

У свою чергу, згідно ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Разом із цим, указом Президента України від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації на території України введено воєнний стан який діє і до теперішнього часу.

Відповідно до роз`яснень НАЗК від 07.03.2022 «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю в умовах воєнного стану (подання декларації, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента, проведення перевірок)» які розроблені з урахуванням положень Закону України від 03.03.2022№ 2115-ІХ «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни» було відтерміновано обов`язок подання декларації.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» №3384-ІХ, який набрав чинності 12.10.2023 року, обов`язок декларування було відновлено.

Зокрема, відповідно до п. 2-7 розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

Таким чином, щорічні декларації за 2021 рік та 2022 рік повинні були бути подані відповідними суб`єктами до 31 січня 2024 року.

Згідно ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» щорічна декларація за 2023 рік повинна була бути подана до 01 квітня 2024, а за 2024 рік до 01 квітня 2025 року.

Установлено судом і не заперечується особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, що щорічні декларації за 2021, 2022, 2023 та 2024 роки були подані нею лише 05 серпня 2025 року.

У свою чергу, відповідальність за ч.1 ст.172-6 КУпАП настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

При цьому, суд враховує, що обов`язок належної підготовки суб`єкта декларування для своєчасної подачі декларації покладається на самого суб`єкта декларування.

Встановлений ст. 45 Закону обов`язок подання суб`єктами декларування декларацій є імперативним і не ставиться Законом в залежність від будь-яких обставин (в тому числі, технічної, фізичної можливості суб`єкта декларування його реалізувати, внаслідок бездіяльності самого суб`єкта декларування, незнання закону тощо).

Для кваліфікації несвоєчасного подання декларації як адміністративного правопорушення необхідна наявність двох обставин, а саме: сам факт несвоєчасного подання та відсутність у суб`єкта декларування поважних причин порушення термінів подання декларації.

Тобто, у цьому випадку законодавець установлює відсутність поважних причин несвоєчасного подання декларації як принципового елементу складу правопорушення.

Аналізуючи питання наявності/відсутності у ОСОБА_1 поважних причин несвоєчасного подання декларацій за чотири роки поспіль, суд враховує, що під поважними причинами розуміють неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особини на лікуванні, унаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення до декларації, перебуванням (триманням) під вартою,тощо.

Але об`єктивних обставин, які б дійсно перешкоджали ОСОБА_1 подати щорічні декларації за 2021, 2022, 2023 та 2024 року суд не встановив.

Зокрема, вона визнала, що не подала своєчасно декларації через власне ставлення до цього обов`язку.

Через необхідність догляду за дітьми не звернула увагу на відновлення декларування у жовтні 2023 року і не надала цьому значення.

Відповідно, такі причини є виключно суб`єктивними, а тому вони й не можуть бути визнані поважними,бо не були непереборними.

Водночас, суд враховує, що ОСОБА_1 й не намагалась подати декларації за 2021, 2022, 2023 та 2024 роки у встановлені законом строки, тому й не перевіряє періоди збоїв у роботі Реєстру, які б могли завадити своєчасному поданню декларацій.

Але відмічає, що матеріалами справи доведено , що вони об`єктивно не перешкоджали ОСОБА_1 подати декларації у встановлені законом строки.

Відповідно, суд встановив, що було вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП, а саме: несвоєчасне подання без поважних причин декларацій особи, уповноваженої на виконання місцевого самоврядування, за 2021,2022,2023 та 2024 роки.

Чи винна ця особа у вчиненні адміністративного правопорушення

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, підтверджується комплексом доказів щодо кожного з епізодів.

Так, несвоєчасне подання без поважних причин щорічної декларації за 2021 рік підтверджується, перш за все, протоколом №542 від 20 жовтня 2025 року, у якому відображено усі дані щодо часу і способу вчинення правопорушення.

Рапортом о/у УСР в Миколаївській області ДСР Національної поліції України від 20 жовтня 2025 року та роздруківкою скрін шоту зображень з монітора комп`ютера, із яких у сукупності слідує, що щорічна декларація за 2021 рік була подана 05 серпня 2025 року.

Несвоєчасне подання без поважних причин щорічної декларації за 2022 рік підтверджується протоколом № 543 від 20 жовтня 2025 року у частині, зокрема, часу і способу учинення правопорушення; рапортом о/у УСР в Миколаївській області ДСР Національної поліції України від 20 жовтня 2025 року та роздруківкою скрін шоту зображень з монітора комп`ютера, із яких у сукупності слідує, що щорічна декларація за 2022 рік була подана 05 серпня 2025 року.

Несвоєчасне подання без поважних причин щорічної декларації за 2022 рік підтверджується протоколом № 544 від 20 жовтня 2025 року щодо часу і способу учинення правопорушення; рапортом о/у УСР в Миколаївській області ДСР Національної поліції України від 20 жовтня 2025 року та роздруківкою скрін шоту зображень з монітора комп`ютера, із яких у сукупності слідує, що щорічна декларація за 2023 рік була подана 05 серпня 2025 року.

А несвоєчасне подання без поважних причин щорічної декларації за 2022 рік підтверджується протоколом № 545 від 20 жовтня 2025 року щодо часу і способу учинення правопорушення; рапортом о/у УСР в Миколаївській області ДСР Національної поліції України від 20 жовтня 2025 року та роздруківкою скрін шоту зображень з монітора комп`ютера, із яких у сукупності слідує, що щорічна декларація за 2024 рік також була подана також 05 серпня 2025 року.

Протоколи за своїм змістом відповідають вимогам ч.1 ст. 256 КУпАП України, у тому числі й у частині викладу суті правопорушення, а тому підстав для визнання їх недопустимим доказами немає.

Решта долучених до них доказів, у тому числі й докази, що вказують на статус суб`єкта відповідальності, зайняття посади і проходження служби в органі місцевого самоврядування підтверджують обставини, що відображені у протоколі, і у сукупності з поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дають повне уявлення про наявність і дійсність усіх принципових ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Тому у ракурсі установлених фактичних обставин справи, підтверджених доказами, шляхом встановлення юридично значущих ознак, визначення правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненої дії інкримінованому складу правопорушення, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Чи підлягає порушник адміністративній відповідальності

Обставин, що виключають адміністративну відповідальність, передбачених ст.ст. 18-20 КУпАП, суд не встановив.

Підстав для застосування положень ст. 22 КУпАП також немає, так як правопорушення включає у себе чотири епізоди і характеризується тривалим терміном неподання щорічних декларацій.

Обставин, встановлених ст. 247,ч.2 ст. 284 КУпАП, немає.

Стягнення накладається у межах, визначених ч.4 ст. 38 КУпАП.

Тому ОСОБА_1 підлягає відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП і застосуванням її санкції.

Мотиви накладення стягнення

З огляду на викладене, суд приймає рішення про накладення на ОСОБА_1 стягнення згідно із санкцією ч.1 ст. 172-6 КУпАП у виді штрафу за кожним із епізодів.

Проте, на підставі ч.2 ст. 36 КУпАП, враховуючи, що справи розглядаються одним і тим же суддею, стягнення накладається за в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

На цій підставі справи про адміністративні правопорушення підлягають об`єднанню.

У даному випадку, усі епізоди правопорушення кваліфіковані за ч.1 ст. 172-6 КУпАП, а тому й остаточне стягнення має бути накладене у межах цієї норми.

На підставі ч.2 ст. 33 КУпАП суд враховує характер вчиненого правопорушення, зокрема, кількість епізодів і тривалість його вчинення, особу порушниці, яка має стабільні соціальні зв`язки, сім`ю, виховує неповнолітніх дітей, тривалий час була працевлаштована, але зараз перебуває у декретній відпустці, у тому числі й відсутність даних, які б свідчили про її неприйнятну репутацію у місці постійного проживання та/або роботи, її майновий стан, зокрема, що вона несе витрати на утримання неповнолітніх двох дітей; ступінь її вини,зокрема, її ставлення до вчиненого.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність суд визнає щире розкаяння винної (п.1 ст. 34 КУпАП), у той час, як обставин, що обтяжують відповідальність, згідно із ст. 35 КУпАП суд не встановив.

Інші питання, що вирішуються судом при винесенні постанови

На підставі ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню й судовий збір у розмірі 605,60 грн., розмір якого передбачений ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Заходи забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення не застосовувались.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 245, 246, 280, 283,284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Об`єднати в одне провадження справи про адміністративне правопорушення №467/1624/25 (провадження №3/467/649/25), № 467/1625/25 (провадження №3/467/650/25), №467/1626/25 (провадження №3/467/651/25), №467/1627/25 (провадження №3/467/652/25) про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Об`єднаній справі присвоїти єдиний унікальний номер 467/1624/25 і номер провадження 3/467/649/25.

ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі ч.2 ст. 36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення цієї постанови становить 1 190 ( одна тисяча сто дев`яносто) грн. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Відповідно до ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першоюстатті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: 1) подвійний розмір штрафу, визначеного у відповіднійстатті цього Кодексута зазначеного у постанові про стягнення штрафу; 2) витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через 15 (п`ятнадцять) днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.(ч.1ст.307 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на неї.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня її винесення.

Суддя Ірина Явіца