ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 636/60/25 Головуючий І-ї інстанції Оболєнська С.А.
Провадження № 33/818/666/25 Суддя доповідач Гєрцик Р.В.
Категорія: ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Гєрцика Р.В.

секретаря судового засідання Дєдової Н.С.

за участю особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Конюшка Д.Б.

потерпілої ОСОБА_2

представника потерпілої Кайданніка Д.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Конюшка Д.Б. на постанову судді Чугуївського міського суду Харківської області від 28 лютого 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, щодо ОСОБА_1 ,-

УСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Судом першої інстанції встановлено, що 02 грудня 2024 року о 17 год. 00 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «БТР-4Е», б/н, на 536 км а/ш Київ-Харків-Довжанський, в м. Чугуєві Харківської області, в порушення вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, при зустрічному роз`їзді не дотримався безпечного інтервалу з автомобілем марки «Volkswagen Crafter», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок чого сталося зіткнення, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків.

Постановою судді Чугуївького міського суду Харківської області від 28 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. 00 коп. та стягнуто в дохід держави судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник Конюшко Д.В. просить постанову судді скасувати та ухвалити нову, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог посилається на те, що районним судом було порушено право ОСОБА_1 на захист, так як останній є військовим та не мав змоги самостійно приймати участь у судовому засіданні, у зв`язку із чим між особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, та адвокатом Конюшком Д.Б. був укладений договір про надання правової допомоги, після чого захисником було направлено до суду клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції, проте, жодного разу він не був долучений до ВКЗ.

Зазначає, що фабула протоколу про адміністративне правопорушення повністю не відповідає обставинам справи. Вважає, що водій ОСОБА_1 не порушував п. 13.1 ПДР України, ДТП трапилось на його смузі руху, що підтверджується матеріалами про адміністративне правопорушення, зокрема, схемою ДТП. ОСОБА_1 не змінював напрямку руху, їхав по своїй смузі, в той час як водій «Volkswagen Crafter» не дотримався безпечної дистанції та вчинив ДТП з водієм спецтехніки.

Потерпіла ОСОБА_2 подала заперечення на апеляційну скаргу, в яких посилаючись на законність та обґрунтованість постанови судді просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді без змін.

Мотиви суду

Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши доводи ОСОБА_1 та захисника на підтримання вимог апеляційної скарги, пояснення потерпілої та її представника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість постанову суду першої інстанції, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до вимог ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 та без участі його захисника.

Як убачається з матеріалів справи, захисник Конюшко Д.Б. направляв до суду заяву про участь в судовому засіданні в режимі відео конференції, однак суд першої інстанції не забезпечив участь захисника в режимі відеоконференції, не повідомив захисника про відмову у задоволенні такого клопотання, розгляд справи не відклав та не надав можливості захиснику з`явитись в судове засідання.

Таким чином, суд першої інстанції в порушення зазначених вимог КУпАП належним чином не забезпечив право ОСОБА_1 скористатися своїми процесуальними та конституційними правами на захист.

На думку суду апеляційного суду, вищенаведене є порушенням не тільки процесуального закону, а й вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо забезпечення рівності та змагальності сторін, що випливає із практики Європейського Суду з прав людини ( Рішення у справах «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03),«Гурепка проти України» від 08 липня2010 року (заява № 38789/04) «Лучанінова проти України» від 09 вересня 2011 року (заява №16347/02) та ін.) Зокрема, у справі «Гурепка проти України», заявник за аналогічних обставин стверджував, що його було позбавлено можливості особисто брати участь у розгляді своєї справи. Суд у цій справі нагадував, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

З урахуванням цього слід визнати, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати в суді свої права, передбачені ст.268 КУпАП, якими наділена особа, що притягається до адміністративної відповідальності, й зокрема права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо, тобто фактично був позбавлений права на захист, а в решті й на справедливий суд, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин доводи апеляційної скарги в цій частині про скасування постанови судді в наслідок істотного порушення процесуальних прав ОСОБА_1 слід визнати слушними та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, апеляційний суд дійшов висновку, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності. Тобто підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

В розумінні ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу.

А відтак, у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа, та потерпілий додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Поширення стандартів кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення, безсумнівно, зумовлює необхідність дотримання особливих вимог до процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які у разі визнання особи винною повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали змогу спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому покарання.

У рішенні у справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції.

За змістом статті 124 КУпАП, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 02 грудня 2024 року о 17 год. 00 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «БТР-4Е», б/н, на 536 км а/ш Київ-Харків-Довжанський, в м. Чугуєві Харківської області, в порушення вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху, при зустрічному роз`їзді не дотримався безпечного інтервалу з автомобілем марки «Volkswagen Crafter», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок чого сталося зіткнення, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків.

Згідно п.2.3б ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкримінується порушення пункту 13.1 ПДР України, яким передбачений обов`язок водія дотримуватися безпечного інтервалу у залежності від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться і стану транспортного засобу.

Поняття «безпечний інтервал» визначене у п. 1.10 ПДР України, відповідно до якої це відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.

Аналіз вказаних правових норм дає підстави стверджувати про те, що ними визначений обов`язок водія дотримуватись такого інтервалу до іншого транспортного засобу, який забезпечить водієві транспортного засобу, що рухається поряд, запобігти зіткненню із транспортним засобом, який рухається попереду або поряд у випадку раптового гальмування або зупинки цього транспортного засобу.

Системний аналіз положень п. 12.1 та п. 13.1 ПДР України у поєднанні останнього із п. 1.10 ПДР України дає підстави стверджувати, що на водія покладається обов`язок вибору такої швидкості руху та дотримання такої дистанції та інтервалу до автомобіля, який рухається попереду та поряд, які забезпечують можливість уникнення зіткнення із цим автомобілем у випадку його зупинки чи раптового гальмування.

При цьому, законодавцем не зроблено жодних виключень із даних правил, пов`язаних із конкретними діями водія транспортного засобу, який рухається поряд, у тому числі і у зв`язку із оглядом ним дорожньої обстановки, з`ясування дій інших учасників дорожнього руху, прийняття рішення про вчинення тих або інших дій, пов`язаних із керуванням транспортним засобом, тощо.

У ході розгляду справи у суді апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «БТР-4Е» скоїв зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Crafter» під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному напрямку.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди окрім протоколу, підтверджується, зокрема:

- схемою місця ДТП, яке мало місце 02.12.2024 року, в якій наявні необхідні та достатні відомості для з`ясування дійсних обставин ДТП, у тому числі відображено: напрямок руху транспортних засобів, місце зіткнення, прив`язку транспортних засобів учасників ДТП до сталих об`єктів, місце розташування автомобілів, отримані автомобілями-учасниками ДТП механічні пошкодження, інформацію про власників автомобілів. Схема місця ДТП підписана обома учасниками, і ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , без зауважень та заперечень;

- письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 02.12.2024 року, які вона підтвердила в судовому засіданні апеляційного суду та відповідно до яких, 02.12.2024 року о 17.00 год вона рухалась на автомобілі «Volkswagen Crafter», д.н.з. НОМЕР_1 в м. Чугуєві в напрямку м.Харкова та на 536 км. рухаючись по середині своє смуги. Назустріч їй рухались автомобілі за одну дві секунди до зіткнення вона побачила військовий БТР, який їхав у зустрічному напрямку та виїхав на її смугу на половину свого корпусу, внаслідок чого сталось зіткнення з її автомобілем. Також, БТР рухався без світла та без включених габаритів.

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 від 02.12.2024 року, які він підтвердив в судовому засіданні апеляційного суду про те, що 02.12.2024 року о 17.03 год він їхав з м.Чугуєва до м.Харкова на 536 км. дороги перед ним їхав автомобіль«Volkswagen Crafter», д.н.з. НОМЕР_1 . По зустрічній смузі їхала колона військових автомобілів, коли вони проїхали він хотів обігнати автомобіль «Volkswagen Crafter», д.н.з. НОМЕР_1 , однак передумав, оскільки вже було темна пора доби і в цей момент по зустрічній смузі проїхав автомобіль позашляховик з вимкненим світлом та за ним їхав БТР, який з невідомих йому причин виїхав на їх полосу руху та здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Crafter», д.н.з. НОМЕР_1 . Йому вдалось відвернути своє авто. Автомобіль БТР їхав під кутом вліво на їх проїзну частину, удар був лівою виступаючою частиною броні БТР.

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 02.12.2024 року, відповідно до яких він рухався на транспортному засобі БТР-4Е з м.Харкова по м.Чугуєву на трасі Київ-Харків-Довжанськ в сторону смт Шевченково. На 536 км. автомобіль «Volkswagen Crafter», д.н.з. НОМЕР_1 , який робив випередження ще одного автомобіля в своїй полосі руху виїхав на його полосу руху. Він рухався в своїй полосі руху з супроводжуючим автомобілем у якого були ввімкнені аварійні маяки.

- фотографіями пошкодження автомобіля «Volkswagen Crafter», д.н.з. НОМЕР_1 ;

- поясненнями свідка ОСОБА_4 , наданими в судовому засіданні апеляційного суду, який пояснив, що він є заступником роти, в якому ОСОБА_1 є техніком, 02.12.2024 року на заводі вони отримали БТР-4Е та супроводжували його до смт Шевченково. Він перебував на пасажирському сидінні та їх автомобіль рухався на аварійці метрів за 20-50 перед БТР, для того, що попереджати інших водіїв про БТР. На зустрічній смузі руху вони побачили автомобіль«Volkswagen Crafter», який виїхав на їх смугу руху, у зв`язку з чим вони прийняли ближче до правої сторони дороги. Після цього почули удар позаду них. Мікроавтобус обганяв автомобіль, який рухався по своїй смузі руху.

Наведене вказує саме на недотримання ОСОБА_1 вимог ПДР України щодо дотримання безпечного інтервалу, тобто порушення ним вимог п. 13.1 ПДР України. У зв`язку із тим, що дане порушення вимог ПДР України призвело до зіткнення та наступного пошкодження транспортних засобів, апеляційний суд вважає, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані органом, що склав протокол, за ст.124 КУпАП.

Факт механічних пошкоджень транспортних засобів підтверджується схемою місця ДТП, яка була погоджена і підписана обома учасниками ДТП без будь-яких зауважень, що й не оскаржувалось сторонами під час апеляційного розгляду.

Доводи апеляційної скарги та сторони захисту під час апеляційного розгляду з приводу того, що фабула протоколу про адміністративне правопорушення повністю не відповідає обставинам справи, так як водій ОСОБА_1 рухався виключно по своїй смузі руху та не змінював його напрямку, спростовуються матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, підписаним учасниками ДТП власноруч та без зауважень, та поясненнями потерпілої ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_3 , зі змісту яких убачається, що саме водій «БТР-4Е» виїхав на зустрічну смугу, що і стало причиною зіткнення з автомобілем «Volkswagen Crafter».

Апеляційний суд ставиться критично до пояснень свідка ОСОБА_4 , оскільки він не був безпосереднім свідком події ДТП, так як автомобіль, в якому він знаходиться, проїхав повз «Volkswagen Crafter» та момент зіткнення відбувся поза межами оглядовості зі сторони свідка.

Таким чином, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП ґрунтується на належних і допустимих доказах, яким апеляційним судом надана належна оцінка.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що за змістом ст. 279,280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається судом у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Отже, у справі щодо ОСОБА_1 суд повинен надати оцінку саме його діям в дослідженій дорожній обстановці на предмет відповідності ПДР України.

Крім того, аналіз схеми ДТП та письмових пояснень учасників ДТП, наданих ними під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо події ДТП, свідчать про те, що саме ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, порушив вимоги п.13.1 ПДР України та допустив зіткнення з автомобілем.

Таким чином, посилання апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення є необґрунтованими та такими, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що матеріали справи містять достатню кількість відомостей щодо події дорожньо-транспортної пригоди і на час апеляційного розгляду не вбачається необхідності залучення експерта, який володіє спеціальними знаннями, у відповідності до вимог ст. 273 КУпАП, тобто за наслідками поданої апеляційної скарги належить вирішити суто правові питання про винуватість або не винуватість особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Питання, що ставляться апелянтом експерту в заявленому клопотанні взагалі охоплюються апеляційними доводами щодо незгоди з судовим рішенням та межують з вирішенням правових питань щодо винуватості осіб, які належить вирішувати тільки суду. За таких обставин суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для залучення експерта.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення цього клопотання.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Відповідно до ст.23 КупАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Разом з тим, положеннями ч.2 ст.38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення подія правопорушення мала місце 02.12.2024 року. На момент розгляду справи судом апеляційної інстанції закінчилися передбачені ч.2 ст.38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення, а тому провадження у справі щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, постанова судді підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції допустив неправильне застосування норми процесуального права, а провадження у справі - закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КупАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Конюшка Д.Б. задовольнити частково.

Постанову судді Чугуївського міського суду Харківської області від 28 лютого 2025 року щодо ОСОБА_1 скасувати та постановити нову.

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Гєрцик