КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/3444/2025 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Деркач Вероніки Валеріївни на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 02 квітня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП

ОСОБА_2 , громадянки України, місце роботи: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и л а:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії КС № 00677, що складений уповноваженою особою Ради адвокатів Київської області Лішневським І.Г., 16.01.2025 для отримання інформації з метою надання правничої допомоги, у відповідності до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат Деркач В.В. звернулась з адвокатським запитом до директора Департаменту експертного забезпечення правосуддя Міністерства юстиції України ОСОБА_2 .

Листом від 22.01.2025 року № 9382/7841-33-25/6.3 за підписом директора Департаменту експертного забезпечення правосуддя Міністерства юстиції України ОСОБА_2 було надано неповну відповідь на адвокатський запит адвоката Деркач В.В. Так, не була надана інформація на питання № 2, № 3 адвокатського запиту.

Отже, на думку уповноваженої особи Ради адвокатів Київської області ОСОБА_3 , в діях директора Департаменту експертного забезпечення правосуддя Міністерства юстиції України ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.212-3 КУпАП, а саме неповне надання інформації на адвокатський запит.

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 02 квітня 2025 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно директора Департаменту експертного забезпечення правосуддя Міністерства юстиції України - ОСОБА_2 за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції зазначив, що адвокатський запит адвоката Деркач В.В. в частині питань 2, 3 стосувався надання консультацій та роз`яснень положень законодавства, а відтак в цій частині не відповідав положенням абз. 3 ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а ненадання відповіді на адвокатський запит в тій частині, в якій він не відповідає Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не становить складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою судді, Деркач В.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову Печерського районного суду м. Києва від 02 квітня 2025 року скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, та на підставі ст. ст. 38, 247 КУпАП закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Апелянт вказує, що висновок судді першої інстанції є таким, що не ґрунтується на належних та допустимих доказах.

Як зазначає апелянт, нею було направлено адвокатський запит, який складався з трьох питань, втім директор Департаменту експертного забезпечення правосуддя ОСОБА_2 надала відповідь лише на питання номер 1 та нею було проігноровано питання 2 та 3. При цьому жодним словом, жодною аргументацією у своїй письмовій відповіді на адвокатський запит не вказано про те, чому саме питання 2 та 3 були залишені без відповіді взагалі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення Деркач В.В. , яка підтримала апеляційну скаргу, та просила її задовольнити, позицію адвоката Ларичева В.В. - представника інтересів ОСОБА_2 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вказуючи на законність та обґрунтованість постанови суду, заслухавши позицію особи, уповноваженої на складання протоколів про адміністративне правопорушення - ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи в повному обсязі, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, тощо.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, відповідальність за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП настає за неправомірну відмову в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, у відповідь на адвокатський запит, запит кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, її палати або члена відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Аналіз вказаної норми закону дає підстави стверджувати те, що неправомірна відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне надання інформації на адвокатський запит, неповне надання інформації на адвокатський запит, надання інформації на адвокатський запит, що не відповідає дійсності є самостійними складами зазначеного вище адміністративного правопорушення.

Отже, об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у неправомірній відмові в наданні інформації, несвоєчасному або неповному наданні інформації, наданні інформації, що не відповідає дійсності, у випадках, коли така інформація підлягає наданню на запит громадянина чи юридичної особи відповідно до названого Закону.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Суб`єктом правопорушення може бути лише посадова особа.

Так, за змістом положень ч. ч. 1, 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

Так, відповідно до матеріалів справи, 16.01.2025 адвокат Деркач В.В. звернулась з адвокатським запитом до директора Департаменту експертного забезпечення правосуддя Міністерства юстиції України ОСОБА_2 , в якому просила повідомити наступне:

1. До якої календарної дати (з вказівкою часу та хвилин) діє дисциплінарне стягнення у виді тимчасового зупинення права на проведення судової експертизи за експертною спеціальністю 14.1 - психологічні дослідження для судового експерта ОСОБА_4 .?

2. Чи має право судовий експерт ОСОБА_4 протягом вищезгаданого тримісячного періоду надавати усні та письмові психологічні консультації для громадян, фізичних та юридичних осіб?

3. Чи має право судовий експерт ОСОБА_4 протягом вищезгаданого тримісячного періоду проводити на договірних умовах як фахівець психологічні дослідження та надавати висновки науково-теоретичного характеру?

Листом від 22.01.2025 року № 9382/7841-33-25/6.3 за підписом директора Департаменту експертного забезпечення правосуддя Міністерства юстиції України ОСОБА_2 було надано відповідь на вищевказаний адвокатський запит, а саме на запитання № 1. При цьому, питання 2, 3 залишились без відповіді.

З протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що листом від 22.01.2025 року № 9382/7841-33-25/6.3 за підписом директора Департаменту експертного забезпечення правосуддя Міністерства юстиції України ОСОБА_2 було надано неповну відповідь на адвокатський запит адвоката Деркач В.В., а саме не була надана інформація на питання № 2, № 3 адвокатського запиту. Отже, в діях директора Департаменту експертного забезпечення правосуддя Міністерства юстиції України ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.212-3 КУпАП, а саме неповне надання інформації на адвокатський запит.

Проте, як встановлено судом першої інстанції, і з цим висновком погоджується суд апеляційної інстанції, питання № 2 та № 3 в адвокатському запиті адвоката Деркач В.В. поставлені таким чином, що у разі надання ОСОБА_2 на них відповідей, остання мала б здійснювати консультації та роз`яснення положень чинного законодавства України, а не надавати інформацію.

Разом з тим, як передбачено абзацом 3 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатський запит не може стосуватися надання консультацій і роз`яснень положень законодавства. Аналогічні положення містить і рішення Ради адвокатів України від 03.07.2021 року № 53 «Про затвердження роз`яснення щодо вимог до адвокатських запитів».

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_2 надала відповідь на питання адвокатського запиту адвоката Деркач В.В. в межах компетенції Міністерства юстиції України та в тій частині, в якій запит відповідав положенням ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Під час апеляційного розгляду уповноважений Радою адвокатів Київської області щодо складання та підписання протоколів про адміністративне правопорушення - член Ради адвокатів Київської області ОСОБА_3, який складав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 , пояснив, що до Ради адвокатів Київської області надійшла заява від адвоката Деркач В.В. щодо складання протоколу у зв`язку із наданням неповної інформації у відповідь на її адвокатський запит. Під час вивчення такої заяви було встановлено, що Деркач В.В. на ім`я директора Департаменту експертного забезпечення правосуддя ОСОБА_2 Міністерства юстиції надіслала адвокатський запит, в якому вона поставила три запитання, на які вказана вище посадова особа повинна бути надати відповідь. Однак, відповідь була надана лише на перше запитання, а запитання під номерами 2 та 3 адвокатського запиту залишились без відповіді. На його думку, в запиті ставилось питання про надання інформації щодо судового експерта ОСОБА_5 у всіх поставлених запитаннях. ОСОБА_3 вказав, що не може відповісти, чи стосувались два питання, поставлені в запиті адвоката Деркач В.В. під номерами 2 та 3 роз`яснень або консультацій, на його думку, вони також стосувались надання інформації, а тому у протоколі він зафіксував факт не надання відповіді на ці запитання. Погоджується, що абзацом 3 ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатський запит не може стосуватися надання консультацій і роз`яснень положень законодавства. Яку інформацію повинна була Директор Департаменту експертного забезпечення правосуддя Міністерства юстиції України ОСОБА_2 надавати у відповідь на постановлені у адвокатському запиті Деркач В.В. запитання під № 2, 3 ОСОБА_3 не зміг пояснити.

Відтак, заслухавши пояснення уповноваженого Радою адвокатів Київської області щодо складання та підписання протоколів про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 та дослідивши наявні у справі докази, доходжу висновку про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про те, що адвокатський запит адвоката Деркач В. В. в частині питань № 2, № 3 стосувався надання консультацій та роз`яснень положень законодавства, а відтак, в цій частині не відповідав положенням абз. 3 ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно, виконавцем адвокатського запиту директором Департаменту експертного забезпечення правосуддя Міністерства юстиції України ОСОБА_2 виконано усі заходи щодо належного реагування на адвокатське звернення адвоката Деркач В.В. та надано інформацію у відповідності до вимог законодавства і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

При цьому, науково-правові висновки експертів в галузі права, зокрема, заступника директора з наукової роботи НДІ вивчення проблем злочинності ім. ак. В.В.Сташина НАПрН України, кандидата юридичних наук, старшого досліджника ОСОБА_6 та доктора юридичних наук, професора ОСОБА_7 , долучені Деркач В.В. під час апеляційного розгляду, згідно яких адвокатський запит адвоката Деркач В.В. за формою та змістом відповідає чинному законодавству та в адвокатському запиті адвоката Деркач В.В. до Департаменту експертного забезпечення МЮУ містяться прохання здійснити перевірку наявності або відсутності даних у підвідомчих органах МЮУ, які стосуються відомостей про прийняття щодо судового експерта ОСОБА_5 рішень, якими йому було заборонено здійснювати інші види експертної діяльності (зокрема, психологічне консультування, проведення психологічних досліджень, надання висновків науково - теоретичного характеру) та про те, всі питання, сформульовані у адвокатському запиті відносяться до фактичної інформації, апеляційним судом до уваги не беруться, оскільки, такі висновки не є доказом у справі в розумінні вимог ст. 251 КУпАП, а більш того, такі висновки ґрунтуються на суб`єктивній правовій оцінці експертами інформації, викладеної в запиті, зокрема в питаннях № 2 та №3, які по факту несуть інше смислове навантаження.

Таким чином, зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення об`єктивна сторона інкримінованого правопорушення як «неповне надання інформації на адвокатський запит», не відповідає дійсним обставинам справи.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ненадання відповіді на адвокатський запит в тій частині, в якій він не відповідає Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не становить складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає будь-яких законних підстав для задоволення апеляційної скарги адвоката Деркач В.В., а тому, за наслідками її розгляду, вважає необхідним залишити її без задоволення, а постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 02 квітня 2025 року, відповідно до якої провадження у справі щодо ОСОБА_2 про її притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Деркач В.В. - залишити без задоволення.

Постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 02 квітня 2025 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно директора Департаменту експертного забезпечення правосуддя Міністерства юстиції України - ОСОБА_2 за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Кепкал