ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2025 р. суддя Київського районного суду м. Харкова Єфіменко Н.В., розглянувши адміністративний матеріал стосовний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , працює, керівник, ТОВ «Твоє авто плюс», , місце проживання: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.163-1 КУпАП,

встановив:

22 вересня 2025 року о 23:59 ОСОБА_1 як уповноважена особа на підписання та подання податкової звітності, а також сплату узгоджених податкових зобов`язань ТОВ «Твоє авто плюс», , не подав податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2025 року по терміну подачі 22.09.2025, за наявності показників, що підлягають перенесенню з податкової звітності з податку на додану вартість, поданої за травень 2025 року, згідно з якої ТОВ «Твоє авто плюс» відображено р.21 «сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового наступного звітного (податкового) періоду» в розмірі 3 546 782 грн., чим порушив п.49.1, пп.49.18.1. п.49.18 ст.49 ПК України та п.203.1 ст.203 роз. V ПК України.

До судового засідання ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, не з`явився, причину неявку не сповістив.

З урахуванням викладеного, суд розглядає справу за відсутності ОСОБА_1 відповідно положень ст. 268 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, доходжу наступного:

Згідно з вимогами ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, зокрема підлягають з`ясуванню питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Водночас рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді й оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що полягає у порушенні порядку ведення податкового обліку підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення №1960/03-20-04-04 від 17.10.2025; актом про результатами камеральної перевірки щодо неподання/несвоєчасне подання податкової звітності №27609/03-20-04-04/44067298 від 01.10.2025.

Водночас суд вважає, що дії ОСОБА_1 за ч.2 ст.163-1 КУпАП кваліфіковані невірно, враховуючи наступне:

Частиною 1 ст.163-1 КУпАП передбачена відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законом України.

Диспозицією ч.2 ст.163-1КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за те ж порушення.

Разом з цим, всупереч вимог ст.251 КУпАП матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 протягом року підданий адміністративному стягненню за те ж порушення.

За таких обставин, правові підстави для кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.2 ст.163-1 КУпАП, відсутні.

Кодекс України про адміністративне правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 № 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄСПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄСПЛ.

Згідно з вимогами ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Отже, дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч.2 ст.163-1 КУпАП на ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Така перекваліфікація не порушує права ОСОБА_1 та не погіршує його становище.

При накладенні стягнення, враховуючи обставини справи, характер вчиненого правопорушення, данні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, вважаю за можливе застосувати до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу.

У відповідності зі ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» та в порядку ст.40-1 КУпАП, з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню в дохід Держави судовий збір.

Керуючись ч.1 ст.163-1, ст. 283, 284, 294 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір»,

постановив:

Дії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перекваліфікувати з ч.2 ст.163-1 КУпАП на ч.1 ст.163-1 КУпАП.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 (вісімдесят п`ять) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід Держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Відповідно до вимог ст.307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. На підставі ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується штраф в подвійному розмірі, тобто 170 грн.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя: Н.В. Єфіменко