Провадження № 3/344/6237/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Андрусів Л.М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , фізичної особи-підприємця, РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № ПЗ/ІФ/14010/0249/ППТ від 14.11.2025 року, ФОП ОСОБА_1 допустив порушення вимог законодавства про працю. Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», роботодавець зобов`язаний забезпечити ведення достовірного обліку виконуваної працівником роботи. У наданому ФОП ОСОБА_1 табелі обліку використання робочого часу за жовтень 2025 року зазначено, що ОСОБА_2 відпрацювала за місяць 23 дні з тривалістю робочого дня 4 год. на день що в сумарній кількості становить 92 год. на місяць. Проте у табелі обліку використання робочого часу в графі відпрацьовано за місяць годин зазначено відпрацьованих 183 год., чим порушено вимоги частини 1 статті 7 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Аналогічне порушення допущено по адміністратору ОСОБА_3 . Відповідно до вимог частини першої статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором. Норми законодавства про працю, які не суперечать нормам Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», повинні бути дотримані всіма суб`єктами господарювання. Так, відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» виплата заробітної плати проводиться регулярно в робочі дні не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Однак, працівникам ФОП ОСОБА_1 заробітну плату за першу половину серпня 2025 року виплачено 18.08.2025 року, а заробітну плату за другу половину серпня 2025 року виплачено 08.09.2025 року, тобто заробітна плата виплачувалася через проміжок часу, що перевищує 16 календарних днів та пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічне порушення вимог ч. 1 ст. 115 К3пП України та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» допущено у вересні та жовтні 2025 року. Також, згідно з представлених для позапланової перевірки відомостей нарахування заробітної плати за жовтень 2025 року встановлено, що ОСОБА_3 проводилось нарахування заробітної плати за жовтень 2025 року. Однак, у відомості на виплату заробітної плати № 21 за жовтень 2025 року відсутній підпис ОСОБА_3 про отримання нарахованих коштів. Отже, станом на 14.11.2025 року працівниці ОСОБА_3 не виплачено заробітну плату за жовтень 2025 року. яка становить 1991,96 грн., чим порушено вимоги ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», вимоги частини першої статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» та вимоги ч. 1 ст. 115 КзпП України.

На розгляд справи ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив.

Особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

Однак, через канцелярію суду захисником ОСОБА_1 Медицьким І.Б. було подано пояснення. Просить суд, суворо не карати його підзахисного.

За таких обставин, керуючись ст. 268 КУпАП, справу можна розглянути у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних у справі доказів, яких достатньо для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Дослідивши матеріали справи, встановлюючи наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 41 КУпАП, повністю доведена протоколом про адміністративне правопорушення № ПЗ/ІФ/14010/0249/ППТ від 14.11.2025 року, актом складеним за результатами проведення позапланового заходу № ПЗ/ІФ/14010/0249 від 14 листопада 2025 року, копією табелю обліку використання робочого часу, копією відомості про виплату грошей № 16-21, розрахунковими відомостями.

Отже, дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 41 КУпАП, як порушення встановлених термінів виплати заробітної плати.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, не встановлено.

Ураховуючи характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого адміністративного правопорушення, ставлення винного до вчиненого, а також те, що він вперше притягується до адміністративної відповідальності, суд вважає, що для попередження вчинення правопорушень в майбутньому на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі.

Окрім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

У той же час будь-яких даних про те, що ОСОБА_1 підлягає звільненню від судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», - матеріали справи не містять.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 40-1, 280, 283-285, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Відповідно до ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати штрафу протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання постанови про накладення штрафу, зазначена постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік правопорушення.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Людмила АНДРУСІВ