КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Оніщука М.І. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Рвачовим Олексієм Олександровичем, на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 21 серпня 2025 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , працюючого у БФ «Патріот», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 5 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.08.2025 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років.

Не погодившись з постановою суду, 06.11.2025 ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Рвачов О.О., оскаржив її в апеляційному порядку, направивши апеляційну скаргу до суду першої інстанції засобами поштового зв`язку.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у фабулі протоколу серії ЕПР 1 351477 від 04.06.2025 фактично описано два склади адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачено ч. 6 ст. 121 КУпАП та ч. 5 ст. 126 КУпАП, що грубо суперечить приписам ст. 256 КУпАП та Інструкції № 1376 в частині складання протоколів за кожним правопорушенням на окремому бланку та вказує на недопустимість протоколу як доказу.

Посилається на те, що фабула вищезгаданого протоколу не містить жодного посилання на постанову, яку нібито було винесено у відношенні ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП, що на переконання апелянта, вказує на неможливість врахування судом протоколу як доказу в даній справі.

Вказує, що довідка щодо проведення заходів із встановлення повторності вчиненого адміністративного правопорушення за підписом інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 3 полку № 1 (з обслуговування правого берега) Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Анни Солодько є недопустимим доказом, оскільки вона не містить обов`язкового реквізиту документа як дата його складання, що вказує на те, що довідка не набула юридичної сили. Між цим вказує, що протокол складений, а довідка була підписана різними особами, що на переконання сторони захисту, вказує на незрозумілість її походження та обставин долучення до матеріалів справи.

Аргументує тим, що в додатках до протоколу відсутні жодні додатки, зокрема постанова Дарницького районного суду м. Києва від 21.06.2024, що є грубим порушенням приписів Інструкції № 1376.

Вважає, що суд першої інстанції при визначенні виду і міри покарання не вправі був застосовувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на 5 (п`ять) років у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 на дату розгляду даної справи був позбавлений права керування.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити. Додатково пояснив, що постанова про накладення адміністративного стягнення від 16.05.2025 за ч. 4 ст. 126 КУпАП ним виконана, оскільки накладений штраф ним був сплачений.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Рвачов О.О. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити з викладених у ній підстав.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши позиції учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 04.06.2025 о 20:25, керував транспортним засобом «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 , в місті Києві по вул. Антоновича, 122, будучи позбавленим права керування, повторно протягом року, порушивши п. 2.1.а. ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП (а.с. 14-15).

Ухвалюючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, суд першої інстанції вказав, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП є доведеною, оскільки підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Апеляційний суд вважає такі висновки суду обґрунтованими та правильними, виходячи з наступного.

За змістом ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, - тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КУпАП.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

За змістом ст. 254, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом у якому фіксується сутність вчиненого правопорушення і лише який є підставою для подальшого провадження справи у суді. Для протоколу про адміністративне правопорушення передбачена як спеціальна його форма, так і вимоги, які регламентують його зміст, а саме: викладення об`єктивної сторони вчиненого адміністративної правопорушення із зазначенням усіх складових, які утворюють об`єктивну сторону цього правопорушення, в тому числі часу, місця і способу вчиненні адміністративного правопорушення; зазначення обставин, які дають можливість характеризувати суб`єктивну сторону правопорушення, із зазначенням усіх її складових, необхідних для розгляду справи даних, зокрема щодо особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків; фіксуються вчиненні процесуальні дії, у тому числі і ті, які гарантують забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності. При розгляді справи службові особи, що здійснюють розгляд, повинні керуватися виключно даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 351477 в графі «опис установлених даних» зазначено: 04.06.2025 20:25:00 м. Київ, вулиця Антоновича (Горького) 122, особа керувала транспортним засобом не перереєстрованим в законному порядку, а сам колір транспортного засобу не відповідав свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу та керував повторно протягом року транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами Дарницьким районним судом міста Києва від 21.06.2024 року на 12 місяців, чим порушив п. 2.1.а. ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, з наведеного у даному розділі протоколу можна встановити склад вчиненого інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

При цьому, викладення у протоколі ознак, які відносяться до складу інших адміністративних правопорушень не є підставою для визнання протоколу недопустимим доказом, оскільки об`єктивна сторона вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, яка наведена у вказаному протоколі, відповідає диспозиції статті, вчинення якої інкримінується ОСОБА_1 .

З огляду на таке, доводи апеляційної скарги у цій частині є необґрунтованими, а тому не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як зазначив суд першої інстанції, з чим погоджується апеляційний суд, наявні в матеріалах справи докази є такими, що підтверджують викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини.

Так, в матеріалах справи міститься: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 351477 від 04.06.2025; картка обліку адміністративного правопорушення; довідка УПП у м. Києві ДПП щодо проведених заходів із встановлення повторності вчиненого адміністративного правопорушення; копія постанови серії ЕНА № 4747272 від 16.05.2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП; витяг з бази «Армор» з інформацією щодо ОСОБА_1 , а також відеозапис з нагрудної камери поліцейського на підтвердження зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин.

Окрім цього, як було встановлено, постановою Дарницького районного суду м. Києва від 21.06.2024, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. При цьому, постановою Київського апеляційного суду від 05.06.2025 відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 21.06.2024 червня 2024 року та повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 21.06.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП особі, яка її подала.

Зазначені докази та обставини у своїй сукупності надають змогу встановити усі фактичні обставини справи, які мають значення для правильного вирішення даної справи. Такі докази сумніву у суду не викликають, є належними, достатніми та допустимим, а їх сукупність у повній мірі підтверджує вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що фабула протоколу не містить посилань на постанову, яку було винесено у відношенні ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП та про те, що довідка УПП у м. Києві ДПП щодо проведених заходів із встановлення повторності вчиненого адміністративного правопорушення є недопустимим доказом, апеляційний суд відхиляє з огляду на їх необґрунтованість, враховуючи наступне.

Згідно пункту 3 Розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 № 1395: «повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою статті 130 КУпАП)».

Крім того, у пунктах 4-5 розділу VII згаданої вище Інструкції також зазначено, що поліцейський, який подає матеріали до розгляду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а за матеріалами про адміністративні правопорушення, передбачені частинами другою та третьою статті 130 КУпАП, - довідку про належність транспортного засобу. У разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте у справі рішення.

З наведеного убачається, що на виконання вимог зазначеної інструкції, направляючи матеріали для розгляду до суду, інспектором поліції було підготовлено довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол та довідка були підписані та складені різними особами, що на переконання захисту не дає можливості встановити походження документа, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки направлення матеріалів про адміністративне правопорушення до суду відбувається після складання протоколу, уповноваженою особою, яка формує справу і надсилає її разом із супровідним листом до відповідного місцевого суду та необхідними для розгляду протоколу матеріалами. Тобто, інспектором поліції, який склав протокол, передається безпосередньо протокол про адміністративне правопорушення до уповноваженого підрозділу поліції, а уповноважена особа такого підрозділу, разом із необхідними матеріалами для розгляду, зокрема з довідкою щодо повторності вчинення адміністративних правопорушень, яку формує та підписує, направляє матеріали справи до суду для розгляду, що узгоджується з приписами Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 № 1395.

Посилання на те, що фабула протоколу не містить посилань на постанову, яку було винесено у відношенні ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП, що вказує на неможливість врахування протоколу як доказу, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такі доводи правильності висновків суду першої інстанції щодо наявності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП не спростовують.

При цьому, слід врахувати, що до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, долучено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 4 ст. 126 КУпАП, яка підтверджує повторність вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, визначених ст. 126 КУпАП.

Аргументи сторони захисту про те, що суд не управі був застосовувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на 5 (п`ять) років у зв`язку із тим, що останній на дату розгляду даної справи був позбавлений права керування є необґрунтованими, з огляду на те, що санкція інкримінованої статті визначає такий вид безальтернативного адміністративного стягнення, який правильно визначений судом першої інстанції та був застосований до ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП. При цьому, позбавлення права керування транспортними засобами за вчинення іншого правопорушення, не позбавляє суд права накласти адміністративне стягнення, визначене санкцією інкримінованої правопорушнику статті за вчинення нового правопорушення.

Між цим, апеляційний суд вважає за доцільне зазначити стороні захисту про те, що позбавлення права керування транспортними засобами як міра відповідальності за вчинене правопорушення є недоцільним у тому випадку, коли особа на момент вчинення правопорушення такого права не мала.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, повністю відповідає вимогам ст. 23, 33 КУпАП.

Всі інші доводи сторони захисту мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Такі доводи апелянта не спростовують встановлених обставин, а також того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі.

Таким чином, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її скасування суд апеляційної інстанції не вбачає, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної постанови - без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Рвачовим Олексієм Олександровичем - залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 21 серпня 2025 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Максим Оніщук