П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2025 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Данко В.Й., за участі представника заявника Кушнір Н.П., розглянувши клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кушнір Наталія Петрівна, стосовно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про давність виконання судового рішення, пов`язаного з виконання постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.12.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.183-1 КпАП України,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 , адвокат Кушнір Наталія Петрівна, звернувся до суду з поданням стосовно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про давність виконання судового рішення, пов`язаного з виконання постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.12.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.183-1 КпАП України.

В клопотанні вказано, що відповідно до постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.12.2019 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді 120 (сто двадцять) годин громадських (суспільно корисних) робіт.

Однак покарання у виді громадських робіт відбувається за місцем проживання засудженого або в межах міста чи області, в яких він проживає. Вказує, що виконати покарання у вигляді суспільно-корисних робіт не можливо, оскільки з 28 лютого 2022 року ОСОБА_3 не проживає на території України.

З моменту ухвалення рішення в справі про адміністративне правопорушення пройшло більше 5 років.

Враховуючи вищенаведене вважає за необхідне застосувати аналогію закону, а саме норми ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, та звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, накладеного постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.12.2019 в справі №308/13224/19 у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.

У судовому засіданні представник заявника підтримала позицію, викладену в клопотанні та просила таке задовольнити.

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, належним чином повідомлений про час, дату і місце його проведення, клопотання про відкладення не подав.

Заслухавши думку учасників, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом, 06.12.2019 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області винесено постанову у справі № 308/13224/19, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді виконання суспільно корисних робіт на строк сто двадцять годин.

На неодноразові виклики Ужгородського РВ гр. ОСОБА_2 не з`являвся, з 28.02.2022 року знаходиться за межами України.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості клопотання про звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт у зв`язку із закінченням строків давності виконання судового рішення, суд виходив з наступного.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129 Конституції України встановлено те, що однією із основних засад судочинства є «обов`язковість судового рішення».

За правилами статті 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки. Законами України може бути встановлено й інші, більш тривалі строки для виконання постанов по справах про окремі види адміністративних правопорушень.

Суд звертає увагу на те, що строк давності виконання постанов про накладення адміністративних стягнень загальний і не залежить від виду стягнення, яке було призначено правопорушнику. Сутність строку давності виконання відповідних постанов полягає в тому, що він є граничним періодом у часі, протягом якого мають бути вчинені всі необхідні дії, спрямовані на виконання стягнення.

Перебіг строку давності постанови суду розпочинається від моменту звернення її до виконання. Постанова вважається звернутою до виконання, коли орган, який її виніс, вручає або надсилає її копію відповідній особі або надсилає органу, уповноваженому безпосередньо її виконувати. Таким чином, своєчасне направлення постанови для виконання (не більш ніж через три місяці з дня її винесення) визнається єдиним юридичним фактом, що має значення для встановлення, чи підлягає вона виконанню, незалежно від того, чи розпочато безпосереднє (реальне) виконання цієї постанови.

Із матеріалів справи вбачається, що постанова суду щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності, своєчасно звернута до виконання.

Частинами першою та другою статті 31-1 КУпАП передбачено, що суспільно корисні роботи полягають у виконанні особою, яка вчинила адміністративне правопорушення, оплачуваних робіт, вид яких та перелік об`єктів, на яких порушники повинні виконувати ці роботи, визначає відповідний орган місцевого самоврядування. Суспільно корисні роботи призначаються районним, районним у місті, міським чи міськрайонним судом (суддею) на строк від ста двадцяти до трьохсот шістдесяти годин і виконуються не більше восьми годин, а неповнолітніми - не більше двох годин на день.

Відповідно до підпункту 15.1 Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 19.03.2013 №474/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 березня 2013 р. за №457/22989 (далі Порядок №474/5) виконання адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт припиняється, а порушник знімається з обліку у зв`язку із:

- відбуттям призначеної судом кількості годин суспільно корисних робіт - за наявності табеля про відпрацьований час, завіреного підписом та печаткою власника підприємства;

- скасуванням постанови - за наявності постанови суду;

- наявністю підстав, що унеможливлюють виконання постанови суду,- після отримання відповідного судового рішення;

- смертю порушника - за наявності довідки органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до підпункту 13.13. Порядку №474/5 якщо після перевірки за місцем проживання порушника встановлено, що він за цим місцем не проживає, місцеперебування його невідоме або наявні підстави, що унеможливлюють виконання постанови суду, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду, який виніс постанову, подання щодо вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови.

Буквальне тлумачення цитованого припису дозволяє суду стверджувати про те, що звернення уповноваженого органу з питань пробації може зумовлюватися: 1)встановлення факту не проживання порушника за місце проживання; 2)відсутністю відомостей про місцеперебування порушника; 3)наявністю підстав, що унеможливлюють виконання постанови суду. Тобто той факт, що місцеперебування порушника є невідомим не слід ототожнювати із наявністю підстав, що унеможливлюють виконання постанови суду.

Підставами, що унеможливлюють виконання постанови суду є обставини, що роблять виконання судового рішення взагалі неможливим, до таких обставин неможливо віднести відсутність за місцем проживання чи не встановлення місця перебування правопорушника, оскільки така відсутність може бути тимчасовою та/або з метою ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Конституційний суд України у пунктах 3.4 і 3.6 рішення від 11.10.2011 у справі №10-рп/201, аналізуючи положення міжнародних актів наголосив, що не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям "правопорушення", а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому рішенні суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Між тим, що стосується норм КК України, то такі не підлягають застосуванню за аналогією з іншими галузями права, що чітко передбачено частиною 4 статті 3 КК України, у відповідності до якої застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено.

Таким чином, у задоволенні клопотання слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст.245, 304 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кушнір Наталія Петрівна про вирішення питання щодо давності виконання постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.12.2019 року стосовно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Данко В.Й.