Дата документу Справа № 335/5440/25
запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/1198/25Головуючий у 1-й інстанції Крамаренко І.А.
Єдиний унікальний №335/5440/25Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі ОСОБА_1 і його захисника Рижова А.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 18 червня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 25.05.2025 року о 23 год. 52 хв. по вул.Рекордній, 39 у м.Запоріжжі водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «ЗАЗ Ланос» д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортними засобами. Дане адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинив повторно після того, як протягом року 19.05.2025 року постановою уповноваженої особи серії ЕНА №4763244 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.1 «а» Правил дорожнього руху України.

Крім того, 25.05.2025 року о 23 год. 52 хв. по вул.Рекордній, 39 у м.Запоріжжі водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ЗАЗ Ланос» д.н.з. НОМЕР_1 , відмовився від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 визнано винним за ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років.

Стягнуто із ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову суду першої інстанції та провадження у справі закрити.

Свої вимоги мотивував тим, що постанову суду винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Акцентує увагу на тому, що він виходив із транспортного засобу, що попередньо не здійснював рух.

Водночас апелянт зазначає, що він декілька разів погоджувався пройти медичний огляд на стан сп`яніння. Проте працівники поліції доставили ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я з порушенням встановленого законом часового проміжку та створили умови для його відмови від проходження огляду.

На переконання апелянта, його винуватість у вчиненні передбачених ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП адміністративних правопорушень не доведено поза розумним сумнівом.

Заслухавши ОСОБА_1 і його захисника Рижова А.Є., які підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні; перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу передбачених ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП адміністративних правопорушень засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконано вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП, повно та всебічно розглянуто обставини справи, дотримано вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Рішення суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбачених ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП адміністративних правопорушень відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується відомостями, які зазначені у

- протоколах про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №341874 та ЕПР1 №341872 від 26.05.2025 року за ч.5 ст.126 та ч.1 ст.130 КУпАП відповідно за повторне протягом року порушення вимог п.2.1 «а» ПДР; а також за порушення вимог п.2.5 ПДР водієм ОСОБА_1 ; підписи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у протоколах наявні;

- постанові уповноваженої особи УПП в Запорізькій області про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4763244 від 19.05.2025 року за ч.2 ст.126 КУпАП, відповідно до якої ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

- довідці щодо повторності вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ст.126 КУпАП та відсутності у ОСОБА_1 посвідчення подія;

- направленні водія транспортного засобу ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану сп`яніння від 26.05.2025 року, у якому зазначено виявлені у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння та відомості про відмову водія від проходження такого огляду;

- долученим до матеріалів справи відеозаписом.

Що стосується заперечень апелянта проти висновку суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу і події передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП адміністративного правопорушення, апеляційний суд виходить з такого.

Об`єктивна сторона поставленого у провину ОСОБА_1 передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП адміністративного правопорушення полягає у повторному протягом року керуванні транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Аргументи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо відсутності доказів керування саме ним транспортним засобом не ґрунтуються на матеріалах справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення апеляційним судом було досліджено наявний в матеріалах справи відеозапис. Всупереч протилежним доводам апелянта, змістом вказаного відео зафіксовано рух транспортного засобу «ЗАЗ Ланос» д.н.з. НОМЕР_1 до моменту його зупинки, зміна напрямку руху автомобіля супроводжувалась увімкненням світлових покажчиків поворотів. У подальшому відображено заїзд транспортного засобу до місця для паркування, увімкнення стоянкових ліхтарів на вказаному автомобілі. Також вбачається відкриття двері біля переднього пасажирського сидіння. У подальшому без розриву у часі відображено, як зі сторони водійського сидіння із автомобіля вийшов ОСОБА_1 .

Разом з тим, змістом відеозапису об`єктивно зафіксовано пояснення водія одразу після його виходу з автомобіля. ОСОБА_1 факт керування транспортним засобом абсолютно не заперечував. Водій пояснив поліцейським, що чоловік (пасажир), який побіг геть від автомобіля, попросив ОСОБА_1 його підвезти, в той час як водій приїхав на «Малий ринок».

При цьому на відеозаписові об`єктивно вбачається, що поряд із автомобілем та у його салоні інших осіб немає. ОСОБА_1 на іншу особу, як на водія транспортного засобу, не вказував та навпаки зазначив конкретні обставини керування ним вказаним автомобілем, деталізував напрямок свого руху на даному автомобілі, вказав, що при цьому він підвозив пасажира на його прохання.

Крім того, встановлено, що в оформлених відносно ОСОБА_1 протоколах про адміністративне правопорушення від 26.05.2025 року наявні підписи водія, заперечень проти встановлення факту керування транспортним засобом саме ним вказані документи не містять. У протоколі за ч.5 ст.126 КУпАП пояснення відсутні; протокол за ч.1 ст.130 КУпАП у графі «пояснення, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» ОСОБА_1 власноручно зазначив, що був тверезим та він заперечував наявність у нього ознак сп`яніння, які виявив поліцейський.

Наведені обставини у сукупності спростовують версію апелянта про відсутність доказів факту керування ним транспортним засобом за викладених у протоколах про адміністративні правопорушення обставин.

Разом з тим, доводів на спростування обставин відсутності у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, права керування вказаним вище транспортним засобом апеляційна скарга не містить та стороною та під апеляційного розгляду не надано.

Постанова уповноваженої особи за ч.2 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_1 від 19.05.2025 року, що стала підставою для встановлення ознаки повторності за ст.126 КУпАП у даному провадженні, є не скасованою.

Більш того, апеляційний суд акцентує увагу, що вчинення ОСОБА_1 в рамках даної справи систематичного порушення вимог п.2.1«а» ПДР (повторного протягом року) відбулось 25.05.2025 року, після того як 19.05.2025 року на водія було накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст.126 КУпАП. При цьому в обох випадках водій керував одним і тим же транспортним засобом - «ЗАЗ Ланос» д.н.з. НОМЕР_1 .

Повторне передбачене ст.126 КУпАП адміністративне правопорушення водієм вчинено після спливу нетривалого часу (6 днів) з моменту накладення адміністративного стягнення згідно попередньої постанови уповноваженої особи.

Вказана обставина, на переконання апеляційного суду, демонструє нехтування водієм вимогами ПДР під час керування транспортним засобом, що у свою чергу наражають останнього та інших учасників дорожнього руху на потенційну небезпеку.

Таким чином, переконливих аргументів на спростування твердження суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу і події й передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП адміністративного правопорушення апеляційна скарга не містить.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу і події передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення, апеляційний суд виходить з такого.

Об`єктивна сторона поставленого у провину ОСОБА_1 передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення проявляється у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом наведено та детально обґрунтовано вище.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС/МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому "Інструкція").

За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Відповідно до п.2 Розділу I Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаки наркотичного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження ОСОБА_1 огляду на стан наркотичного сп`яніння викладено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №341872 від 26.05.2025 року та у доданих до нього документах.

Апеляційний суд зауважує, що відповідно до п.2.5 ПДР проведення огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком водія, при цьому жоден із нормативних документів не дає водієві права оспорювати таку вимогу поліцейського.

Суд апеляційної інстанції зважає на те, що вимога працівника поліції про необхідність проходження водієм огляду на стан наркотичного сп`яніння була чіткою і зрозумілою для сприйняття, а відмова ОСОБА_1 , була такою, яка не ставила під сумнів факт відмови.

Засобами відеозапису об`єктивно зафіксовано, що на законну вимогу поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я водій категорично відповів: «Відмовляюсь».

Обставин, які б завадили ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, судом не встановлено.

Таким чином, водій ОСОБА_1 , відмовляючись від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, тим самим вчинив передбачене ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне правопорушення.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо порушення поліцейськими порядку проведення огляду водія на стан сп`яніння, апеляційний суд виходить з наступного.

Визначений п.9 Розділу ІІ Інструкції 2-годинний часовий інтервал доставки осіб до найближчого закладу охорони здоров`я з моменту виявлення підстав для проведення огляду на стан сп`яніння стосується саме процедури проходження такого огляду, а не відмови від його проходження, за що, з-поміж іншого, і було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в рамках даного провадження.

Доказів встановлення незаконності дій працівників поліції і їх ймовірної упередженості, яка нібито мала місце під час оформлення адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 апеляційному суду не надано.

Відтак, доводи апелянта в цій частині відхиляються апеляційним судом.

Загалом доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта із винесеним судовим рішенням, проте висновків суду не спростовують.

Отже, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому у апеляційного суду відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахування всіх фактичних обставин справи.

Накладене судом першої інстанції адміністративне стягнення за вчинені ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху за своїм видом та розміром узгоджується з вимогами ст.33, 36 КУпАП, а також відповідає передбаченій ст.23 КУпАП меті стягнення - вихованню особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть безумовне скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 18 червня 2025 року в цій справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар