Справа № 346/5891/25
Провадження № 3/346/1964/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Калинюк О.П., розглянувши справу, яка надійшла від Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України.

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

в протоколі про адміністративне правопорушення серії «ЕПР1» № 502215 зазначено, що 06.11.2025 року, о 15 год. 21 хв. в м. Коломиї, по вул. С. Петлюри, Івано-Франківської області ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volkswagen Jetta», державний номерний знак « НОМЕР_1 », перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України). Огляд проводився у встановленому законом порядку, із застосуванням спеціального технічного приладу «Алкофор 507». Результат: 1, 25 проміле.

27.11.2025 року його захисник Дикун Ігор Васильович подав до суду клопотання, в якому просить закрити провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, а саме у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу вказаного адмінправопорушення.

В обґрунтування такої позиції захисник вказує, що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України. Тому для такої категорії осіб передбачена спеціальна процедура проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, що узгоджується з висновками, викладеними у постанові Івано-Франківського апеляційного суду від 10.10.2025 року, винесеній у справі № 346/1095/25.

Захисник вказує, що військовослужбовці Збройних Сил України користуються додатковими процесуальними гарантіями, оскільки забезпечують обороноздатність країни під час війни. Їх правовий статус у силу цього особливий. Ці гарантії слід вважати такими, що не мають персоналістського характеру, вони спрямовані на захист боєздатності військ під час війни, адже військовослужбовець несе службу цілодобово і може виконувати бойові розпорядження чи інші накази по службі, які потрібно виконати точно і в строк, і які не можна розголошувати працівникам поліції. У цьому випадку дотримання належної процедури дозволяє як виконувати завдання служби, так і забезпечувати безпеку руху.

Отже, є всі підстави вважати, що саме з такою метою Законом № 2839-IX від 13.12.2022 р. (для унеможливлення втручання невійськових службових осіб в діяльність ЗС України та можливе перешкоджання ними виконанню обов`язків служби), тобто вже під час активних бойових дій прийнята спеціальна норма, яка передбачає і регулює процедуру медичного огляду військовослужбовців ЗС України, які перебувають у заборонених законом інших місцях з ознаками сп`яніння (ч. 3 ст. 266-1 КУпАП).

Окрім того, ця норма (ст. 266-1 КУпАП) більш повно та вичерпно описує процедуру медичного огляду військовослужбовця, який перебуває з ознаками алкогольного сп`яніння в заборонених законом місцях, а також визначає наслідки недотримання такого порядку (ч. 9 ст. 266-1 КУпАП).

Тому захисник вважає, що у випадку, коли працівники поліції мали підозру, що ОСОБА_1 керував згаданим автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, то за приписами ч. 3 ст. 266-1 КУпАП він міг бути підданий медичному огляду тільки посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (далі - ВСП ЗС України), з використанням спеціальних технічних засобів та тестів відповідно до порядку, встановленого частинами 2-7 ст.266-1 КУпАП та Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду.

Вивчивши вказане клопотання захисника, матеріали справи, долучені до матеріалів справи відеозаписи з нагрудної камери працівника поліції, суддя дійшов наступних висновків.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 цього Кодексу, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАПорган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з вимог ст.280 цього Кодексу, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із частинами 2, 3, 5 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до змісту ст. 268 КУпАП особа справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюютьсястаттями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Стаття 256 КУпАП передбачає, що при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до даних військового квитка серії « НОМЕР_3 , ОСОБА_1 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 ЗСУ.

Процедура медичного огляду військовослужбовців ЗС України, які перебувають з ознаками сп`яніння, зокрема, в заборонених законом інших місцях, визначена спеціальною нормою ч. 3 ст. 266-1 КУпАП.

Водночас існує також ч. 1 ст. 15 КУпАП, відповідно до змісту якої військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність за порушення ПДР на загальних підставах. Із цього цілком можливий висновок, що ці суб`єкти повинні проходити медичний огляд на стан сп`яніння відповідно до ст. 266 КУпАП як і всі інші водії, адже норма ч. 1 ст. 130 КУпАП стосується водіїв без зазначення інших статусів цих осіб.

Отже, є дві норми, які по-різному регулюють питання медичного огляду на стан сп`яніння суб`єктів адміністративного правопорушення.

Визначення вжитих в статтях 8, 12, 13, 14 та ч. 1 ст. 15 та в текстах низки інших норм КУпАП, нижче вказаних словосполучень законодавець не дав. У різних нормах ці словосполучення вжиті в різних контекстах, не можуть бути зведені до однозначного тлумачення, їх смислове навантаження може бути різним.

"Підлягати відповідальності" (статті 8, 12, 13, 14 КУпАП) означає потрапити під дію, вплив (тут норм КУпАП) і в нормах Кодексу застосовується щодо визначення кола суб`єктів певних видів правопорушень. Це підпадіння особи під норму, спроможність бути притягнутим і нести відповідальність на підставі відповідних норм КУпАП.

Словосполучення «притягується до відповідальності» в контексті приписів ст. 268 КУпАП вказує на процесуальний аспект - процедуру (умови і порядок) вчинення дій по встановленню складу правопорушення. За загальним правилом, особа є притягнутою до відповідальності у результаті складання щодо неї акту обвинувачення.

У подібних випадках (ст. 254 КУпАП) - це протокол про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вираз «несуть відповідальність» означає покладений на когось обов`язок відповідати за вчинки.

Тобто, несення відповідальності у загальновживаному контексті, - це ноша, яка покладена на особу, а з формально-юридичного боку - це стадія після акту притягнення, це процедура розгляду справи, накладення стягнення і виконання покладеного на особу конкретного обов`язку згідно з санкцією норми ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Військовослужбовці за порушення ПДР України згідно з ч. 1 ст. 15 Кодексу несуть відповідальність на загальних підставах.

Із цього слідує висновок, що указані мовні вирази не мають синонімічного характеру, а з формально-юридичного боку стосуються різних стадій і форм правозастосування.

У ст. 9 КУпАП є описання складу правопорушення, який і є за загальним правилом, формально-юридичною підставою для відповідальності. Таке розуміння корелюється з визначенням підстав відповідальності в суміжній галузі кримінального права (ст. 2 КК України).

Це норма матеріального права, а не процесуального. Законодавець у ч. 1 ст. 15 Кодексу не вжив виразу у загальному порядку.

Поширення загальних підстав відповідальності на процесуальний аспект медичного огляду (спеціальний випадок) є невиправданим розширенням змісту поняття.

Невиправданим через те, що з цього приводу законодавець увів спеціальну норму для спеціального суб`єкта, - ч. 3 ст. 266-1 КУпАП, а тому поширення дії норм ч. 1 ст. 15, ст. 266 КУпАП є дублюванням уже врегульованого питання і не враховує спеціальний статус суб`єкта.

Спеціальний порядок огляду не заважає несенню відповідальності на загальних підставах.

Окрім того, як зазначалося, законодавець у ч. 1 ст. 15 Кодексу навів перелік правопорушень, за які військовослужбовці несуть відповідальність на загальних підставах. І тоді, якщо військовослужбовець з ознаками сп`яніння вчинив, зокрема порушення тиші в громадських місцях, то відповідно до ч. 3 ст. 266-1 КУпАП він буде проходити огляд в порядку ст. 266-1 Кодексу. А якщо керував транспортним засобом з ознаками сп`яніння, то чомусь на підставі цієї ж норми має проходити медичний огляд в порядку ст. 266 Кодексу.

Тобто, з точки зору загальних підстав відповідальності відмінності в діях осіб немає, вони об`єднані однією множиною випадків, але процедури повинні бути застосовані різні, що слід вважати нелогічним. Це - хиба "розрізнення без відмінності" (distinction without a difference).

На таке розуміння вказує також і те, що, до прикладу, у ч. 4 ст. 15 КУпАП та інших загальних нормах законодавець установив винятки за аналогічні дії, але з урахуванням специфіки статусу спеціальних суб`єктів, вживши той же вираз "несуть відповідальність", тільки вже не на загальних підставах, а в дисциплінарному порядку або з виключенням певних видів стягнень (як то штраф). А за військові адміністративні правопорушення щодо таких спеціальних суб`єктів як військовослужбовці ЗС України передбачені види стягнень, які до інших суб`єктів КУпАП не застосовуються (арешт з утриманням на гауптвахті).

Чи можна вважати, що коментована норма ч. 3 ст. 266-1 Кодексу стосується військовослужбовців, які виконують обов`язки служби, а поза службою підлягають відповідальності, як і всі інші суб`єкти. Звужувальне тлумачення також не обгрунтоване, оскільки ні зміст норм, ні їх логіка не дають підстав для такого звуження кола суб`єктів і обставин.

З формальної точки зору, інші заборонені законом місця стосуються усіх перелічених і не перелічених у нормі ч. 3 ст. 266-1 КУпАП місць, де військовослужбовцю заборонено бути з ознаками сп`яніння. Це більший засновок. Меншим засновком є керування військовослужбовцем транспортним засобом, адже таке керування також заборонене законом (п.2.9. (а) ПДР України). Поняття водій-військовослужбовець деталізує суб`єкта і вказує на його специфічний статус. Із цього випливає висновок, що військовослужбовець, який керує транспортним засобом у стані сп`яніння, перебуває у забороненому законом місці, і тому медичний огляд на стан сп`яніння проводиться за процедурою, яка встановлена у нормі ст. 266-1 КУпАП.

Таке розуміння відповідає нормативному визначенню п. 2.9.а ПДР, ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 3 ст. 266-1 КУпАП, а також правовому принципу «Lex specialis derogat legi generali» (спеціальна норма має перевагу над загальною).

Проходження медичного огляду - процесуальна дія. За її результатами відбувається акт притягнення до відповідальності - уповноважена особа складає відповідний протокол.

Військовослужбовці ЗС України користуються додатковими процесуальними гарантіями, оскільки забезпечують обороноздатність країни під час війни.

У цьому випадку дотримання належної процедури дозволяє як виконувати завдання служби, так і забезпечувати безпеку руху.

І тому є всі підстави вважати, що саме з такою метою Законом № 2839-IX від 13.12.2022 р., (для унеможливлення втручання невійськових службових осіб в діяльність ЗС України та можливе перешкоджання ними виконанню обов`язків служби), вже під час активних бойових дій була прийнята спеціальна норма, яка передбачає процедуру медичного огляду військовослужбовців ЗС України, які перебувають у заборонених законом інших місцях із ознаками сп`яніння (тут - ч. 3 ст. 266-1 КУпАП).

Окрім того, ця норма (ст. 266-1 КУпАП) уведена пізніше за редакцію ч. 1 ст. 15 та ст. 266 КУпАП, вона більш повно та вичерпно описує процедуру медичного огляду військовослужбовця, який перебуває з ознаками алкогольного сп`яніння в заборонених законом місцях, а також визначає наслідки недотримання порядку (ч. 9 ст. 266-1 КУпАП).

З указаних вище мотивів саме її і належало, на переконання судді, застосувати в даній справі, яка стосується військовослужбовця.

Цілком можливим також є і таке розуміння, що обидві норми ( і норма ст. 266 (щодо усіх водіїв як спецсуб`єктів) у сполученні з ч. 1 ст. 15 КУпАП, і норма ст. 266-1 КУпАП (щодо військовослужбовців), є спеціальними і конкурують між собою. У такому разі потрібно затосовувати ту норму, яка уведена пізніше, а саме норму ч. 3 ст. 266-1 КУпАП («Lex posterior derogat legi priori» ( "пізніший закон скасовує попередній закон").

Якщо ж обидві позиції видаються однаково обгрунтованими, то тоді, на переконання суду, за наявності вагомих сумнівів щодо тлумачення конкуруючих норм і для обрання тієї, яку належить застосувати, слід керуватися принципом «in dubio pro persona» ("у вагомих сумнівах - на користь людини").

Це відповідає конституційному принципу верховенства права і ознакам справедливого суду. Такий висновок узгоджується з постановою Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 10.01.2024 року, винесенею у справі №240/4894/23.

Цей суд вирішує спори між фізичними особами і владними інституціями, а тому його рішення з такого загальноправового і принципового питання є релевантним до ситуації з тлумачення норм у цій справі.

ОСОБА_1 , на думку працівників поліції, керував зазначеним автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, за кермом із ознаками наркотичного сп`яніння і тому за приписами ч. 3 ст. 266-1 КУпАП міг бути підданий огляду на стан алкогольного сп`яніння тільки посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління ВСП ЗС України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів відповідно до порядку, встановленого частинами 2-7 ст. 266-1 КУпАП та Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду.

Тому вся процедура огляду, яку застосували до ОСОБА_1 згідно з категоричними приписами ч. 9 ст. 266-1 КУпАП, є недійсною, а її результати - недопустимими доказами, оскільки отримані всупереч умовам і порядку, які визначені законом.

Застосування цієї процедури починається з моменту встановлення того, що особа є військовослужбовцем.

З огляду на вищенаведене суддя дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення не знайшла свого підтвердження за наслідками судового розгляду. Тому провадження в справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, а саме у зв`язку з відсутністю в діях особи, яка притягується до відповідальності, складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 221, 247, 283, 284, 288-290, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протя гом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбаченихчастиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Суддя: Калинюк О. П.