Справа №504/2936/25
Провадження №3/504/1645/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2025с-ще Доброслав

Суддя Доброславського районного суду Одеської області Жовтан П.В., розглянувши матеріали, які надійшли з УПП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 09.09.2021р. органом 0534, ІПН НОМЕР_2 ,

за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

13.07.2025р. о 13:55 год. за адресою: Одеська область Одеський район Новомиколаївська дорога (Старокиївське шосе) 21 км, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volvo FH» н/з НОМЕР_3 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає ситуації, почервоніння шкіри обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Такими діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, відповідальність за що передбачено ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 у призначені судові засідання, будучи належним чином повідомленим, не з`явився. Його інтереси при розгляді справи в судовому засіданні, представляли адвокати Печерська О.Л., Олійник Г.Є.

У відповідності до положень ст. 268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП не є обов`язковою, тому враховуючи наведені положення, той факт, що права особи, що притягується до адміністративної відповідальності при розгляді справи за його відсутності, але за участі захисників-адвокатів не будуть порушені, суд розглянув справу за наявними у матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказами, за відсутності ОСОБА_1 .

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Захисник-адвокат Печерська О.Л. надала клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, в якому вказала, що на порушення ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», співробітник патрульної поліції не назвав реальну та конкретну причину зупинення ним транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Працівниками поліції було лише зазначено пункт статті Закону України «Про Національну поліцію», однак не роз`яснено ситуацію, яка стала підставою для зупинки транспортного засобу. Оскільки автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено з порушенням вимог ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», тому відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева» (fruitofthepoisonoustree), сформульованої Європейським Судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», недопустимими є всі наступні докази, отримані внаслідок зупинки транспортного засобу, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 взагалі не було роз`яснено, що відмова від проходження огляду з метою визначення стану сп`яніння несе за собою ті ж самі наслідки, що і керування водієм транспортним засобом в стані сп`яніння, а саме накладення на водія адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Поліцейським не було повідомлено ОСОБА_1 суть адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУПАП, яке є занадто суворим. А за декілька хвилин до цього працівник поліції надав ОСОБА_1 неправдиві відомості, а саме озвучив, що «платити ні за що не треба». Крім того, із відеозапису вбачається, що працівники поліції фактично спонукали ОСОБА_1 до озвучення ним відмови від проходження огляду. ОСОБА_1 було роз`яснено розмір та вид адміністративного стягнення лише слідчо-оперативною групою по телефону, а не працівниками патрульної поліції, якими було зупинено транспортний засіб. Після чого ОСОБА_1 одразу оголосив згоду на проходження огляду з метою визначення стану наркотичного сп`яніння, однак працівниками патрульної поліції така згода ОСОБА_1 була неодноразово проігнорована. Таким чином, названі вище дії працівників патрульної поліції мають розцінюватись як бажання у будь-якому випадку притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за відсутності для цього законних підстав, вимога щодо проходження ним огляду на стан наркотичного сп`яніння без озвучення реальних негативних наслідків про вид та розмір стягнення була лише приводом для отримання відмови ОСОБА_1 з метою складання відносно нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні захисник-адвокат Олійник Г.Є. також просила суд закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі доводів, описаних вище.

Дослідивши і проаналізувавши докази по справі, суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена та підтверджується наступними матеріалами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №390307 від 13.07.2025р.;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 13.07.2025р. з відміткою про відмову від проходження;

- відеозаписом, дослідженим в судовому засіданні, яким підтверджено обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення;

Так, частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.п.2,4 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі-поліцейський) підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно п.12 Розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Доводи сторони захисту про те, що у співробітників поліції не було підстав для зупинки транспортного засобу, є недоречними, оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 був зупинений на блокпосту під час дії воєнного стану. Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 не оспорюється.

Крім того, з дослідженого судом відеозапису вбачається, що дійсно у стороннього спостерігача могли виникнути підстави вважати, що поведінка ОСОБА_1 не відповідає ситуації, оскільки останній поводив себе зухвало, намагався зірвати у співробітника поліції боді камеру.

Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 ставиться у провину порушення саме п.2.5 ПДР (відмова від проходження огляду), тобто те, що на пропозицію співробітників поліції пройти огляд на стан сп`яніння за процедурою та порядком, визначеним законом останній відмовився, що знайшло своє об`єктивне підтвердження в судовому засіданні. Зокрема, на відеозаписі (6:50) на пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 чітко відмовився, тому співробітники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення.

Твердження сторони захисту про те, що поліцейським не було повідомлено ОСОБА_1 суть адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУПАП, яке є занадто суворим, а за декілька хвилин до цього працівник поліції надав ОСОБА_1 неправдиві відомості, а саме озвучив, що «платити ні за що не треба», суд розцінює критично, оскільки співробітники поліції не уповноважені приймати рішення про накладення адміністративного стягнення у цій категорії справ, протокол про адміністративне правопорушення направляється на розгляд до суду, про що було повідомлено водія, а фраза поліцейського «платити ні за що не треба» стосувалася питання водія чи можна на місці сплатити штраф за дане правопорушення. Права та обов`язки ОСОБА_1 були роз`яснені, так саме як і суть правопорушення, про що відображено на відеозаписі.

Крім того, дійсно після виклику СОГ Вітовецький В.М. почав повідомляти про те, що погоджується проїхати в лікарню, проте на той момент протокол про адміністративне правопорушення був складений.

Решта доводів та заперечень висновків суду не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суддя при накладенні стягнення враховує характер та суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Згідно п.1.10 «Правил дорожнього руху» України, водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на керування транспортними засобами НОМЕР_4 , що підтверджено довідкою, долученою до матеріалів справи, отже суддя вважає необхідним застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування.

Згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.23, 27, 30, 33-35, 40-1, 283, 284, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП. Накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, ставка якого складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідає сумі 605 грн. 60 коп.

Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш, як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного штрафу у передбачений законом строк, може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Реквізити для сплати штрафу і судового збору розміщені на офіційному веб порталі «Судова влада» - https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/zbir/ та https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/tax/.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення та на неї може бути внесено подання прокурора у той же строк.

Суддя П. В. Жовтан