ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 679/1637/24

Провадження № 33/820/578/25

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду Преснякова А.А. розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Нікітюка П.М. на постанову судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23 липня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, та

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені суддею І інстанції обставини

Відповідно до постанови судді, водій ОСОБА_1 07 жовтня 2024 року о 17 год. 40 хв. у м. Нетішин Хмельницької області по вул. Солов`євській, 180-А, керуючи транспортним засобом Mercedez-Benz Sprinter 516 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді не надав дорогу автомобілю BMW 318, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого останній задля уникнення ДТП здійснив виїзд на смугу зустрічного руху із екстреним гальмуванням, внаслідок чого здійснив зіткнення з металевою перешкодою, а т/з BMW 318 отримав механічні пошкодження.

Постановою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124КУпАП. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Нікітюк П.М. подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23 липня 2025 року скасувати та постановити нову, якою провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Щодо підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження захисник зазначає, що оскільки останній день оскарження випав на вихідний день, вважає за необхідне застосувати аналогію закону та поновити строк на апеляційне оскарження.

Крім того вважає, що вказана постанова суду є протиправною та винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що 07 жовтня 2024 року о 17 год. 40 хв. у м.Нетішин Хмельницької області по вул. Солов`євській, 180-А, ОСОБА_1 виїжджав з АЗС «АНР» та перетинав автодорогу по вул. Солов?євська по діагоналі, переконавшись попередньо у безпеці свого маневру та відсутності автомобілів, які б рухалися проїжджою частиною. Проте зненацька у дзеркалі ОСОБА_1 побачив, як рухається із великою швидкістю у зустрічній для себе смузі руху автомобіль BMW 318, реєстраційний номер НОМЕР_3 , котрий був під керуванням ОСОБА_3 , виїхавши на зустрічну смугу руху, потім повернувшись на свою смугу руху, але одразу злетівши на узбіччя - наштовхнувшись на металеву перешкоду «їжак». ОСОБА_4 значно перевищив дозволену ПДР швидкість руху на складній ділянці дороги, а в результаті того, що на цій ділянці дороги у напрямку з м. Нетішин на невеликій відстані має місце «закритий» поворот, ОСОБА_1 не мав змоги вчасно побачити та зреагувати на т/з БМВ, а тому не винний у вчиненні ДТП.

Доказ, на підставі якого суд базує свій висновок про винуватість ОСОБА_1 - це висновок експерта, згідно з яким експерт вирішив, що свідчення ОСОБА_1 технічно неспроможні, на відміну від свідчень ОСОБА_5 , а тому він брав лише пояснення останнього за основу для своїх висновків, в яких сказав про винуватість обох водіїв у спричиненому ДТП.

Однак із висновком експерта №CЕ-19/123-25/5891-IТ від 11.06.2025 захисник не згідний, такий висновок не повинен був братися судом до уваги у зв?язку з помилковістю міркувань експерта та їхню неузгодженість із фактичними обставинами справи.

Експерт вважає, що оскільки був значний час зближення (6,7 секунд) - то оцінка дорожньої обстановки мною проводилася суб?єктивно або не проводилася зовсім. Однак він не врахував того, що насправді час зближення був значно менший, адже водій BMW 318 рухався зі швидкістю не 80 км/год, а близько 150 км/год, тобто час зближення був близько 3,6 секунд - дуже короткий і недостатній, щоб ОСОБА_1 міг зреагувати.

При цьому незрозуміло, чому експерт без будь-якого проведення належних досліджень вирішив, що показання ОСОБА_3 достовірні і об?єктивні, зокрема щодо швидкості його руху 80 км/год. Це також свідчить про недостовірність наданого експертом висновку і про те, що такий не повинен був братися судом до уваги.

До того ж, експерт і суд не взяли до уваги показання ОСОБА_3 в частині, де він вказує, що побачив автомобіль ОСОБА_1 на відстані 40 метрів, що додатково підтверджує показання останнього про погану видимість тієї частини дороги («закритий заворот»), звідки з?явився інший автомобіль - адже якщо для ОСОБА_6 автомобіль під керуванням ОСОБА_1 став помітний лише за 40 метрів, то тим більше ОСОБА_1 не міг побачити його зарання; так само слід враховувати, що у зв?язку із великою швидкістю він з?явився в полі зору ОСОБА_1 зненацька.

Також захисник зазначає, що згідно постанови Нетішинського міського суду

Хмельницької області від 31.10.2024 року, що набула законної сили 12 листопада 2024 року, у справі №679/1641/24 ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за подіями, які були предметом розгляду і у справі №679/1637/24, за те, що «не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості та не впорався з керуванням, намагаючись уникнути зіткнення здійснив наїзд на металеву конструкцію «протитанковий їжак» (порушив вимоги п. 12.1 ПДР)».

Таким чином, висновок експерта у цій справі не є допустимим і достовірним доказом, адже зроблений без належного дослідження всіх матеріалів та їх оцінки; показання ОСОБА_2 технічно неспроможні, тоді як показання ОСОБА_1 технічно спроможні і повинні були братися експертом до уваги.

Крім того, суд не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_7 , котрий в момент ДТП перебував разом із ОСОБА_1 в автомобілі і підтвердив правдивість показань останнього, зокрема про те, що транспортний засіб BMW 318 не був у полі видимості під час того, як ОСОБА_1 виїжджав з АЗС. Такими показаннями також встановлюється помилковість висновків експерта і спростовується ОСОБА_8 у скоєнні ДТП.

Усі інші докази, наявні в матеріалах справи, не доводять винуватості ОСОБА_1 у спричиненні ДТП, однак для встановлення справжніх обставин справи необхідний висновок експерта, проведений із дослідженням цих доказів та наданням їм належної оцінки, тоді як у висновку експерта, наданому в цій справі, не було дотримано ці умови.

Захисник вважає, що суд має право не брати до уваги висновок експерта у справах про адміністративні правопорушення, оскільки висновок експерта №CE-19/123-25/5891-IT від 11.06.2025 року не має «наперед встановленої сили» і не є обов?язковим для суду. Суд має оцінити висновок за своїм внутрішнім переконанням на основі всебічного, повного та об?єктивного дослідження всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю, та зважаючи на те, що висновок експерта №CE-19/123-25/5891-IТ від 11.06.2025 року містить суперечності, що є підставою для його неврахування та він не ґрунтується на дослідженні всіх обставин справи, про що зазначено вище, то даний висновок має бути оцінений судом в сукупності з іншими доказами у справі та не врахований при прийнятті остаточного рішення у справі.

Захисник також вважає, що судом першої інстанції було порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки з 22 липня 2025 року по 10 серпня 2025 року у зв?язку із тим, що ОСОБА_1 перебував у відрядженні у м. Ладижин Волинської області, що підтверджується копією наказу №36-В від 15.07.2025 року «Про відрядження технічного керівника», однак мав бажання особисто бути присутнім під час розгляду справи відносно нього, з метою надання додаткових пояснень, в тому числі і щодо висновку експерта, який наявний в матеріалах справи, сторона захисту подала клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 14 год. 23 липня 2025 року, через поважну причину та надала на підтвердження цього відповідні докази, однак дане клопотання судом було проігнороване, незадоволене та прийнято остаточне рішення без врахування позиції сторони захисту.

Позиції учасників судового провадження

У судове засідання особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та потерпілий ОСОБА_2 не з`явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, поважних причин неявки не повідомили, що відповідно до вимог частини 6 статті 294 КУпАП, не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Захисник Нікітюк П.М. в судовому засіданні 23.09.2025 року підтримав доводи апеляційної скарги, просив постанову судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23 липня 2025 року скасувати, та постановити нову, якою провадження закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,з наведених в апеляційній скарзі підстав.

В судове засідання 16.12.2025 року захисник Нікітюк П.М. не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, подав до суду заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі, що відповідно до вимог частини 6 статті 294 КУпАП, не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви суду

Щодо поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження

Відповідно до вимог частини 2 статті 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

У поданій апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Нікітюк П.М. просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки вважає його пропущеним.

Відповідно до наданих матеріалів справи, постанова судді Нетішинського міського суду Хмельницької області ухвалена 23 липня 2025 року, отже десятиденний строк подання апеляційної скарги на цю постанову закінчився 02 серпня 2025 року, що припало на вихідний день. Водночас апелянт подав апеляційну скаргу через підсистему «Електронний суд» 04 серпня 2025 року, тобто на наступний робочий день.

Чинні норми КУпАП не регулюють обчислення процесуальних строків у справах про адміністративні правопорушення, тому за аналогією користуємося правилами обчислення процесуальних строків у кримінальному процесуальному законодавстві (ст.115 КПК України), де встановлено, що у разі якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день.

На підставі зазначеного, вважаю, що захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Нікітюк П.М. не пропустив строк на апеляційне оскарження постанови судді, тому відсутня необхідність у його поновленні.

Щодо оскарження постанови по суті

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Нікітюк П.М. заперечує наявність вини ОСОБА_1 та причинно-наслідкового зв`язку між його діями і ДТП за участю автомобіля під керуванням ОСОБА_2 та вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за статтею 124 КУпАП не доведена.

У відповідності до положень статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

З положень статті 280 КУпАПвбачається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Постанова суду має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, суд першої інстанції обґрунтував свій висновок наступними доказами: протоколом про вчинення адміністративного правопорушення серії ААД №303416 від 07.10.2024 року (а/с 6); схемою місця ДТП, яка стадалася 07.10.2024 о 17:40 в м. Нетішин на вул. Солов`євська, 180-А, за участі транспортного засобу Mercedez-Benz Sprinter 516 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 , та транспортного засобу BMW 318, д.н. НОМЕР_2 , на якій зазначено місце розташування автомобілів після ДТП, напрямок руху автомобілів, гальмівний шлях BMW 318, д.н. НОМЕР_2 (21 м та 28,5 м), оглядовість Mercedez-Benz Sprinter 516 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 (149 м). Автомобіль BMW 318, д.н. НОМЕР_2 , після ДТП отримав пошкодження переднього бампера, решітки радіатора, пошкодження задньої частини автомобіля, вибите заднє скло, пошкодження лівої сторони автомобіля. (а/с 9, 48, 49, 60, 61, 62); письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , надані ними працівникам поліції (а/с 10, 11, 13); дослідженими відеозаписами, якими зафіксовано наслідки ДТП за участі транспортного засобу Mercedez-Benz Sprinter 516 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 (149 м) та автомобіля BMW 318, д.н.з. НОМЕР_2 . Відеозаписом зафіксовано напрямок руху автомобілів до ДТП, місце ДТП, розташування авто після ДТП, а також навколишню обстановку (а/с 37); висновком експерта № СЕ-19/123-25/5891-ІТ від 11.06.2025 (а/с 82-91).

Разом з тим, встановивши із протоколу ААД №303416 від 07.10.2024 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП та матеріалів справи, що адміністративне правопорушення вчинено останнім07 жовтня 2024 року, дійшов висновку, що на момент розгляду вказаного провадження закінчились строки, передбачені ст.38 КУпАП для притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Вважаю, що наявні в матеріалах справи докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення по справі.

Обов`язковими умовами настання адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП є: наявність діяння у вигляді порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху; наслідків у вигляді пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна; наявність причинного зв`язку між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

З огляду на вказане, апеляційний суд зазначає, що норма статті 124 КУпАП є бланкетною, а отже для кваліфікації адміністративного правопорушення уповноважена особа повинна визначити пункт порушення ПДР. Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 з наступними змінами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 303416 від 07.10.2024, складеного уповноваженою на те особою поліцейським СРПП ВПД№1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області рядовим поліції ОСОБА_9 ОСОБА_1 порушив пункт 10.2 Правил дорожнього руху України: виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктивна сторона цього правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності. Тобто, об`єктивна сторона даного правопорушення передбачає обов`язкове спричинення пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, то додатковим обов`язковим об`єктом даного виду правопорушення є також суспільні відносини у сфері власності. Умовами настання адміністративної відповідальності є наявний причинний зв`язок між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 303416 від 07.10.2024року має доказову силу лише у сукупності з іншими доказами, які дозволяють дійти беззаперечного висновку про винуватість особи, стосовно якої складено протокол.

Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, схему місця ДТП, надані письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , додані фото-матеріали, висновок експерта №СЕ-19/123-25/5891-ІТ, суд першої інстанції дійшов мотивованого та обґрунтованого висновку щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Згідно доводів апеляційної скарги, сторона захисту не погоджується із наявним у матеріалах справи висновком експерта №№СЕ-19/123-25/5891-ІТ від 11.06.2025, яким вказано про винуватість обох водії у спричиненні ДТП.

В обґрунтування таких доводів стороною захисту надано ще один висновок експерта №СЕ-19/114-25/25343-ІТ від 19.11.2025.

Згідно наданого стороною захисту під час апеляційного розгляду висновку експерта механізм розвитку даної дорожньо-транспортної пригоди, який вказаний водієм ОСОБА_1 і підтверджується пасажиром цього автомобіля ОСОБА_7 , вважається технічно спроможним і не містить у своєму комплексі з технічної точки зору будь-яких суперечностей чи неспроможностей.

В даній дорожній ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, при технічно спроможному і достатньому для проведення дослідження механізмі розвитку даної автопригоди у відповідності до показань водія ОСОБА_1 , він керуючи автомобілем MercedesBenzSprinter 516 (номерний знак НОМЕР_4 ) повинен був керуватись вимогами п. 10.1. Правил дорожнього руху.

В даній дорожній ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, при технічно спроможному і достатньому для проведення дослідження механізмі розвитку даної автопригоди у відповідності до показань водія ОСОБА_1 , водій ОСОБА_10 керуючи автомобілем BMW 318 (номерний знак НОМЕР_5 ) повинен був керуватись вимогами п. 12.1., 12.4. та 12.9.б). Правил дорожнього руху.

Щодо водія автомобіля MercedesBenzSprinter 516 (номерний знак

НОМЕР_6 ) ОСОБА_1 . В даній дорожній ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, при технічно спроможному і достатньому для проведення дослідження механізмі розвитку даної автопригоди у відповідності до показань водія ОСОБА_1 вбачається, що в той момент, коли автомобіль MercedesBenzSprinter 516 (номерний знак НОМЕР_1 ) здійснив виїзд на грунтову дорогу, то автомобіль BMW 318 (номерний знак НОМЕР_7 ) ще знаходився поза оглядовістю водія ОСОБА_1 , так як знаходився на такому віддаленні і в такому положенні, в якому у останнього не було об?єктивної можливості виявити автомобіль BMW 318 (номерний знак НОМЕР_8 ).

Відповідно у момент виїзду автомобіля MercedesBenzSprinter 516 (номерний знак НОМЕР_4 ) на смугу, що призначена для руху в напрямку до с. Вельбівне у водія вказаного автомобіля тим більше не було об?єктивної можливості виявити автомобіль BMW 318 (номерний знак НОМЕР_3 ), так як останній знаходився в цей момент ще далі. Враховуючи все наведене і викладене вище приходимо до висновку, що водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем MercedesBenzSprinter 516 (номерний знак НОМЕР_9 ), в даній дорожній ситуації своїми односторонніми діями був позбавлений технічної можливості вплинути на механізм розвитку даної дорожньо-транспортної пригоди (виїзд за межі проїзної частини дороги автомобіля BMW 318 (номерний знак НОМЕР_5 ) і будь-яким чином попередити її настання.

Щодо водія автомобіля BMW 318 (номерний знак НОМЕР_5 ) ОСОБА_2 .

В даній дорожній ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, при технічно спроможному і достатньому для проведення дослідження механізмі розвитку даної автопригоди у відповідності до показань водія ОСОБА_1 , у водія ОСОБА_3 керуючого автомобілем BMW 318 (номерний знак НОМЕР_7 ) була технічна можливість попередити настання даної дорожньо-транспортної пригоди (виїзду за межі проїзної частини дороги). Ця можливість для вказаного водія обумовлювалася дотриманням вимог п. 12.1. Правил дорожнього руху, для чого завад технічного характеру у нього не було.

В даній дорожній ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, при технічно спроможному і достатньому для проведення дослідження механізмі розвитку даної автопригоди у відповідності до показань водія ОСОБА_1 , порівнюючи фактичні дії водія ОСОБА_1 , керуючого автомобілем MercedesBenzSprinter 516 (номерний знак НОМЕР_10 ), з необхідними його діями у відповідності до вимог Правил дорожнього руху, в умовах коли вказаний водій своїми односторонніми діями був позбавлений технічної можливості вплинути на механізм розвитку даної дорожньо-транспортної пригоди (виїзд за межі проїзної частини дороги автомобіля BMW 318 (номерний знак НОМЕР_5 ) і будь-яким чином попередити її настання, з технічної точки зору у діях вказаного водія не вбачається

суперечностей вимогам п. 10.1. Правил дорожнього руху.

В даній дорожній ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, при технічно спроможному і достатньому для проведення дослідження механізмі розвитку даної автопригоди у відповідності до показань водія ОСОБА_1 , порівнюючи фактичні дії водія ОСОБА_2 , керуючого автомобілем BMW 318 (номерний знак НОМЕР_5 ) з необхідними його діями у відповідності до вимог Правил дорожнього руху, приходимо до висновку, що у діях вказаного водія вбачається невідповідність вимогам п. 12.1., 12.4. та 12.9.6). Правил дорожнього руху. Факт невідповідності дій вказаного водія вимогам п. 12.1. Правил дорожнього руху, з технічної точки зору перебуває у прямому причинному зв?язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, згідно наявного в матеріалах справи висновку експерта №СЕ-19/123-25/5891-ІТ від 11.06.2025 вбачається, що у дорожній обстановці, що досліджувалась, в діях водія автомобіля Mercedez-Benz Sprinter 516 CDI (номерний знак НОМЕР_4 ) ОСОБА_1 вбачаються невідповідності вимогам п. 2.36), 10.2 Правил дорожнього руху, при цьому дії водія ОСОБА_1 , які не відповідали вимогам п. 10.2 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, перебували в причинному зв?язку настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалась, в діях водія автомобіля BMW 318 (номерний знак НОМЕР_8 ) ОСОБА_10 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.4, 12.96), 12.3 Правил дорожнього руху, при цьому, вказані невідповідності вимогам Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, перебували в причинному зв?язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

В інших рішеннях Суду, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 Суд неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Частиною 1 статті 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Виходячи з практики застосування Європейським судом статті 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Згідно з сталою практикою Верховного Суду (постанова Верховного Суду від 05.04.2018 у справі № 585/8/16-к, провадження № 51-2167км18, постанова Верховного Суду від 06.09.2023 у справі № 520/8905/18, провадження № 51-2618км23) у випадку дорожньо-транспортної події за участю декількох водіїв для вирішення питання про наявність чи відсутність в їхніх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого відповідними частинами статті 286 КК України, необхідно встановити причинний зв`язок між діяннями (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, дослідити характер та черговість порушень, які вчинив кожен із водіїв, хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію), тобто з`ясувати ступінь участі кожного у спричиненні злочинного наслідку.

Системний аналіз чинного законодавства свідчить про те, що у випадках, коли суспільно небезпечні наслідки, передбачені ст.286 КК, настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома або більше водіями транспортних засобів, суд повинен з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також те, чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм у зв`язку з їх недодержанням іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків.

Відповідно до п.1.4 ПДР кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

На підставі встановлених обставин справи як в суді першої інстанції, так і в ході апеляційного розгляду, встановлено, щоводій ОСОБА_1 07 жовтня 2024 року о 17 год. 40 хв. у м. Нетішин Хмельницької області по вул. Солов`євській, 180-А, керуючи транспортним засобом Mercedez-Benz Sprinter 516 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді з прилеглої території на головну дорогу, не надав дорогу автомобілю BMW 318, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого останній задля уникнення ДТП здійснив виїзд на смугу зустрічного руху із екстреним гальмуванням, внаслідок чого здійснив зіткнення з металевою перешкодою, а т/з BMW 318 отримав механічні пошкодження.

Із наявних протоколу, схем місця події, фотаблиці та відеозапису з місця події, а також пояснень водіїв та пасажирів - очевидців ДТП вбачається, що дорожньо-транспортна пригода мала місце внаслідок порушення водіямиОСОБА_2 та ОСОБА_11 вимог Правил дорожнього руху України, а саме водієм ОСОБА_1 п. 10.2 ПДР, внаслідок чого відбулося пошкодження транспортного засобуОСОБА_2 , що також узгоджується з висновком експерта №СЕ-19/123-25/5891-ІТ від 11.06.2025, експертиза проводилась за клопотанням сторони захисту (а/с 83-91).

У апеляційного суду відсутні підстави вважати висновок експерта №СЕ-19/123-25/5891-ІТ від 11.06.2025 недопустимим доказом, оскільки у нього наведено відповіді на всі запитання суду, містить розрахунки встановленої швидкості руху автомобіля марки BMW 318, д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , яку також взято до розрахунків і експертом, який надав висновок №СЕ-19/114-25/25343-ІТ від 19.11.2025.

Разом з тим, експерт у висновку №СЕ-19/114-25/25343-ІТ від 19.11.2025за відсутності даних інтервалу в розрахунках приймає мінімально можливий інтервал (стор.9 висновку), також зазначає, що ОСОБА_1 20 м проїхав по грунтовій дорозі і тільки тоді виявив автомобіль під керуванням ОСОБА_2 , який гальмував на зустрічній смузі.

Натомість, ОСОБА_1 в судовому засіданні показав,що виїжджав з АЗС «АНР» та перетинав автодорогу по вул. Солов`євська по діагоналі, пересвідчившись у безпеці свого маневру та відсутності автомобілів, які б рухалися проїжджою частиною. На думку ОСОБА_1 , водій ОСОБА_2 значно перевищив дозволену ПДР швидкість руху на складній ділянці дороги, а в результаті того, що на даній ділянці дороги у напрямку з м. Нетішин на невеликій відстані має місце «закритий» поворот, ОСОБА_1 не мав змоги вчасно побачити та зреагувати на т/з БМВ, а тому не винний у вчиненні ДТП.

В письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначав, що пересвідчившись у безпеці свого маневру, здійснив виїзд на головну дорогу, проїхав 10-15 метрів для повороту наліво, під час самого маневру побачив у ліве вікно транспортний засіб, який їхав в сторону його машини по зустрічній смузі (а/с 11).

Аналогічні пояснення надав свідок ОСОБА_7 , який як пасажир рухався на автомобілі Mercedez-Benz Sprinter 516 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 (а/с 10).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показав, що він 07.10.2024 разом з ОСОБА_1 рухався на автомобілі Mercedez-Benz Sprinter 516 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Вони в той день заїхали на заправку «ANP» в м. Нетішин по вул. Солов`євській. Виїжджаючи з заправки ОСОБА_1 увімкнув на автомобілі лівий покажчик повороту, та пересік автодорогу (вул. Солов`євська), рухаючись по діагоналі, з`їхавши на ґрунтову дорогу. Пересікаючи автодорогу свідок не бачив автомобілів, які б рухалися по автодорозі, а вже з`їхавши з автодороги та проїхавши 30 метрів, почув шум і побачив ззаду авто, яке наїхало на «їжак», який стояв на узбіччі праворуч від автодороги.

Таким чином, пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_7 на місці ДТП та в суді мають відмінності.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що швидкість його руху складала 70-80 км/год, а ділянка дороги дозволяла ОСОБА_1 завчасно побачити автомобіль потерпілого БМВ. При цьому вказав, що рухаючись по своїй смузі руху, під`їжджаючи до заправки, десь за 40 метрів побачив автомобіль Mercedez-Benz, який пересікав дорогу по діагоналі. ОСОБА_2 застосував екстрене гальмування, але побачив, що не встигає загальмувати та з метою уникнення зіткнення змістився ліворуч, виїхавши на зустрічну смугу руху, проте, в той момент автомобіль Mercedez-Benz вже майже з`їхав з дороги, і тому ОСОБА_2 , з метою уникнення зіткнення з автомобілем Mercedez-Benz, прийняв вправо повернувшись на свою смугу, але його автомобіль занесло, внаслідок чого він здійснив наїзд на металевий «їжак», який стояв на узбіччі дороги.

Апеляційний суд звертає увагу, що оглядовість від повороту до заправки складає 149 м (а/с 62), що дозволяло ОСОБА_1 перед початком виїзду на головну дорогу побачити цей автомобіль завчасно.

При цьому у ПДР не зазначено на якій конкретно відстані від транспортного засобу, що рухається дорогою, можна виїжджати з прилеглої території. Головною умовою, що дозволяє виїзд є забезпечення безперешкодного проїзду транспортного засобу, що рухається головною дорогою, тобто водій транспортного засобу, що виїжджає на дорогу з прилеглої території, не повинен змушувати інших учасників дорожнього руху змінювати напрямок або швидкість руху.

Таким чином, порушення водієм ОСОБА_1 пункту 10.2 ПДР створило аварійну ситуацію та перебуває у причинному зв`язку з настанням наслідків у вигляді пошкодження транспортного засобу, оскільки останній виїжджаючи на дорогу з автозаправної станції повинен був перед проїзною частиною дати дорогу транспортному засобу, що рухався по ній.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, щонавіть, якщо автомобіль марки BMW 318, д.н. НОМЕР_11 керуванням ОСОБА_2 порушиввимоги ПДР та рухався із перевищенням допустимої швидкості, це не позбавляє водія ОСОБА_1 дотримуватись Правил дорожнього руху та незвільняє ОСОБА_1 від відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки останній зобов`язаний був виконувати, зокрема, вимоги пункту 10.2 ПДР і за умов такого дотримання міг утриматися від виїзду на дорогу та уникнути створення аварійної ситуації, яка спричинила ДТП.

Враховуючи встановлене, заперечення захисника щодо здійснення зіткнення саме за ОСОБА_12 , а тільки через дії водія ОСОБА_2 , який перевищив швидкість,не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, спростовуються матеріалами справи та розцінюються судом як тактика захисту особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, з метою уникнення такої відповідальності.

Суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративногоправопорушення, передбаченогостаттею124 КУпАП.

Таким чином під час апеляційного розгляду встановлено наявність діяння у вигляді порушення учасником дорожнього руху водієм ОСОБА_1 правил дорожнього руху, а саме вимог пункту 10.2 ПДР України, наслідків у вигляді пошкодження транспортного засобу, наявність причинно-наслідкового зв`язку між порушенням ОСОБА_1 вимог п.10.2 ПДР України та настанням наслідків у вигляді пошкодження транспортного засобу, що свідчить про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Щодо посилання захисника Нікітюка П.М. на порушення судом першої інстанції права ОСОБА_1 на захист, оскільки з 22 липня 2025 року по 10 серпня 2025 року у зв?язку із тим, що ОСОБА_1 перебував у відрядженні у м. Ладижин Волинської області, однак мав бажання особисто бути присутнім під час розгляду справи відносно нього, з метою надання додаткових пояснень, в тому числі і щодо висновку експерта, який наявний в матеріалах справи, сторона захисту подала клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 14 год. 23 липня 2025 року, через поважну причину, однак дане клопотання судом було проігнороване, незадоволене та прийнято остаточне рішення без врахування позиції сторони захисту, то такі доводи є необґрунтованими.

Апеляційний суд звертає увагу, що особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і апеляційної інстанції користувався послугами захисника - професійного адвоката, який брав участь у судових засіданнях, надавав пояснення та докази. Крім того, ОСОБА_1 брав участь у судових засіданнях, надав пояснення, захисником Нікітюком П.М. подана апеляційна скарга на постанову Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23 липня 2025 року, що свідчить про реалізацію права ОСОБА_1 на захист у повному обсязі.

Враховуючи наведене вважаю, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченогост.124 КУпАП, а саме, порушення останнім п.10.2 Правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортних засобів, визнав його винним та закрив провадження в справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, оскільки стягнення може бути накладено при доведенні вини, тобто сплив строку накладення адміністративного стягнення є нереабілітуючою підставою для закриття провадження у справі, а тому в даному випадку встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковим з огляду на вимоги ст. 280 КУпАП.

Встановивши, що з дня виявлення вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, сплинуло 3 місяці, суддя місцевого суду дійшов обґрунтованого висновку про закриття на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Отже,треба зазначити,що в апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду.

Суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченогостаттею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та із урахуванням вимог, передбачених статтею 38 КУпАП правомірно закрив провадження у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Зурахуванням наведеного,приходжу довисновку провідмову узадоволенні апеляційної скарги захисника особи,яку притягнутодо адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Нікітюка П.М., апеляційні доводи є необґрунтованими тазадоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 285, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Нікітюка П.М. залишити без задоволення.

Постанову судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23 липня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя