БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/3165/25
Провадження № 3/497/931/25
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.12.2025 року м.Болград
Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Кодінцевої С.В.,
за участю секретаря судового засідання Мунтянової В.Р.,
особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Василівка Болградського району Одеської області, громадянина України, зі слів одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей, не є особою з інвалідністю, працює системним адміністратором ПБФ «Дельта», має бронювання до 02.06.2026 року, наявний дозвіл НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України на пересування в межах Болградського та Ізмаїльського району Одеської області та дозвіл НОМЕР_2 прикордонного загону ДПС України на проїзд ділянкою дороги Одеса-Рені на 48+600 та 60+30 км до 31.12.2025 року, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , особу якого встановлено на підставі паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 виданого Болградським РВ УМВС України в Одеській області від 24.12.2007 року, РНОКПП НОМЕР_4
про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.204-1 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В судовому засіданні 08.12.2025 року особа, відносно якої складено цей протокол ОСОБА_3 категорично заперечував свою винуватість, пояснив, що він і близько не підходив до кордону і наміру його перетинати у нього не було. Він зареєстрований і постійно проживає в с.Василівка, має сім`ю, двох малолітніх дітей, має вищу освіту та офіційно працевлаштований, має бронювання та дозволи від Державної прикордонної служби України на пересування в межах Болградського та Ізмаїльського районів Одеської області, а також трасою Одеса-Рені.
Співробітникам служб, які його зупинили він все пояснив та надав відразу ж усі наявні у нього документи, втім його примусили проїхати до відділу прикордонної служби в АДРЕСА_1 , при цьому його супроводжували двоє військових у формі з автоматами в руках.
У впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » його передали інших військовослужбовцям, як його водили території загону навкруги, потім підвели до місця, яке було об лаштоване як спеціальне місце для фотографування, де вказали в грубій формі як стати, поряд поставили військових у формі та зробили фото.
Після того завели в будівлю, де проводили допит, при цьому вели себе агресивно, постійно погрожуючи та вимагаючи не зрозумілих для нього зізнань, вказуючи на те, які негативні наслідки для нього настануть у разі, якщо він не буде співпрацювати.
При цьому відібрали документи і телефон, заставили сказали пароль від телефону, не відома особа в цивільному досить довго вивчала телефон та здійснювала з ним незрозумілі операції.
Надалі завели в кабінет до юриста, де почали складати документи, надавали підписувати чисті бланки та аркуші паперу, при цьому вели себе зухвало, сміялися над ним та погрожували розправою «прострелити ногу».
Після того, як він надав письмові пояснення, відмовився підписувати протокол, так як категорично не погоджувався з тим, що там було викладено, його посадили в службове авто та відвезли до ТЦК, де перевірили його документи та відпустили.
Вважає такі дії співробітників як національної гвардії, так і прикордонної служби України неправомірними, не законними, що порушують його право як громадянина України, який жодним чином не порушує закон. Просив провадження по справі закрити за відсутність його вини, події і складу правопорушення в його діях.
На підтвердження надав суду усі докази на які посилався, в тому числі і відео з АЗС в с.Василівка, де він заправляв свою машину, на якій рухався у присутності супроводжуючих військових зі зброєю, та з зображенням іншого транспортного засобу, під супроводом якого він був доставлений в м.Болград до відділу Державної прикордонної служби.
Вивчивши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи про адміністративне правопорушення, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.
Згідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВРвід 17.07.97 року, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Стаття 278 КУпАП регламентує, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Частина 1 ст. 204-1 КУпАП передбачає відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
За частиною другою цієї статті відповідальність настає за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Структура складу адміністративного правопорушення містить:
1) об`єкт правопорушення суспільні відносини в тій чи іншій сфері, на нормальний розвиток яких посягає правопорушення;
2) об`єктивну сторону конкретні дії, що виразилися в порушені встановлених правил;
3) суб`єкт правопорушення конкретна осудна фізична особа, що досягла 16-річного віку;
4) суб`єктивну сторону складу ставлення особи до вчиненого нею діяння, тобто вину у формі умислу чи необережності.
Всі перераховані ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення.
Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.
Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади (формальний склад).
Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізичні осудні особи, які досягли 16-річного віку).
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.
Крім того, відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року «Про порядок перетину Державного кордону України громадянами України» перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини; 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.
На підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.
З огляду на аналіз вищенаведених правових вимог, відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
На підтвердження зазначених вище обставин, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №012525Е з викладеною вище фабулою правопорушення (а.с.1),
- рапорт старшого прикордонного наряду «контрольний пост» ОСОБА_4 , рапорт офіцера оперативно-розшукового відділу ГОРВ ОСОБА_5 , рапорт старшого зміни прикордонних нарядів впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_6 з аналогічною інформацією, як і в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.3-5).
Інформація, яка міститься в даних протоколах не відповідає дійсності, є не достовірною, та не ґрунтується на доказах;
- схему виявлення правопорушення на якій червоною стрілкою зазначено «напрямок руху правопорушника». Дана схема не підписана жодною посадовою особою, хто і за яких обставин її склав. Під час розгляду справи з`ясовано, що дана схема розташування с. Василівка відноситься до Біляївського району Одеської області і не має жодного відношення до даної справи (а.с.5).
За результатами досліджених матеріалів справи, неможливо встановити наявність у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП, оскільки суду не надано жодного доказу (відео-фіксації) того, що останній 24.11.2025 року намагався незаконно перетнути державний кордон України.
У матеріалах справи наявні пояснення ОСОБА_1 з яких вбачається, що останній виїхав з с. Василівка до Кам`янки на роботу. В бік руху с.Кам`янка його зупинили чоловіки в формі та стали перевіряти документи. Після чого останньому було запропоновано проїхати до м. Болград, де надалі були складено ряд документів відносно нього. Намірів перетинати кордон України у нього не було (а.с.2). Під час зупинки в ОСОБА_1 були наявні документи: дозвіл НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України на пересування в межах Болградського та Ізмаїльського району Одеської області та дозвіл НОМЕР_2 прикордонного загону ДПС України на проїзд ділянкою дороги Одеса-Рені на 48+600 та 60+30 км до 31.12.2025 року, а також витяг з Резерв + з інформацію про бронювання до 02.06.2026 року.
Будь-яких інших доказів (протоколу затримання, протоколу особистого огляду речей чи документів, пояснень інших осіб, присутніх при виявленні вказаного правопорушення, тощо) на підтвердження чи спростування наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, а також вини ОСОБА_1 у його вчиненні, суду не надано.
Разом з цим, матеріали справи не містять жодного доказу того, що ОСОБА_1 було затримано при безпосередній спробі незаконного перетину державного кордону.
Відповідно до п. 1 постанови КМУ №1147 від 27.07.1998 Про прикордонний режим, вздовж державного кордону установлена прикордонна смуга завширшки 5 км, де встановлюється прикордонний режим.
Відповідно до п. 2-1 цієї Постанови, для будівництва, облаштування та утримання інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій прикордонній службі передають земельні ділянки уздовж лінії державного кордону шириною 3-50 метрів.
В цій смузі встановлюється спеціальний прикордонний режим та заборона на вільний в`їзд, перебування, проживання, пересування осіб і провадження робіт, не пов`язаних з обороною чи охороною державного кордону.
Тому саме перебування у цій 30-50 метровій смузі може свідчити, що чоловік хотів перетнути кордон. При цьому, ще треба доводити умисел. Про нього можуть свідчити непрямі докази.
Особою, яка склала протокол не з`ясовано і в протоколі не відображено чи мав при собі ОСОБА_1 будь-які засоби для перетину кордону: бокорізи, щоб пройти через сітку, чи мав наплічник з речами, гроші, паспорт тощо.
Такі дії співробітників прикордонної служби носять неправомірний, протиправний характер, які зловживаючи наданими їм правами склали безпідставно протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .
Із приписів ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Положеннями ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та інше.
Виходячи з вище викладеного, суд вважає, що доданими до даного протоколу про адміністративне правопорушення матеріалами вина ОСОБА_1 , яка є складовою частиною будь-якого складу правопорушення і має бути обов`язково встановлена при розгляді адміністративних матеріалів, недоведена та не може бути встановлена судом.
Отже, враховуючи зазначене, приймаючи до уваги, що вина ОСОБА_1 є недоведеною та не встановленою, відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суд вважає, що у діях останнього відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП, тому, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 10, 204-1 ч.2, 247, 251, 252, 280, 284 КУпАП, суд,-
Провадження по справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-1 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності складу і події адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Повний текст судового рішення складено і проголошено о 09:00 годині 20.12.2025 року

Суддя: С.В.Кодінцева