Провадження № 3/537/2194/2025
Справа № 537/7320/25
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.12.2025 суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області Мартишева Т.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Головного управління ДПС у Полтавській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , головного бухгалтера ТОВ «ЕНЕРГО-РЕСУРС ЛТД», адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , якій роз`яснені права відповідно до ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП,

за ч.1 ст.163-1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення №12663 від 03 листопада 2025 року, ОСОБА_1 , яка працює на посаді головного бухгалтера ТОВ «ЕНЕРГО-РЕСУРС ЛТД» (), вчинила правопорушення п. 188.1 ст. 188; п. 201.1, п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ (зі змінами та доповненнями), ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року за № 996-ХVІ (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на додану вартість у загальній сумі 188739 грн, у тому числі тому числі по періодам: у тому числі жовтень 2019 30525 грн, вересень 2022 90140 грн, жовтень 2022 68074 грн; п. 201.10 ст. 201, п. 89 підрозділ 2 ХХ «Перехідні положення» ПК України, п. 15 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 31122015 року №1307, внаслідок чого не здійснено реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних обсягом постачання 1 073 046 грн, у тому числі жовтень 2019 152625 грн, вересень 2022 791070 грн, квітень 2024 129351 грн; абз. «е» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п.п. 168.1.1 п. 68.1. ст. 168 ПК України, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб у розмірі 200 838, 63 грн, у тому числі жовтень 2019 30326, 00 грн, вересень 2022 17512,54 грн; п.п. 162.1.3 п. 162.1 ст. 162; п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, абз. «а» п. 176.2 ст. 176, п.п. 1.1 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, в результаті чого занижено суму військового збору у розмірі 16736, 55 грн, у тому числі жовтень 2019 2527,17 грн, вересень 2022 - 14209,38 грн., відповідальність за адміністративне правопорушення передбачена ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 до суду подано письмові пояснення, у яких зазначено, що на її думку протокол про адміністративне правопорушення складено безпідставно, незаконно та необґрунтовано. Вказаний протокол складений на підставі акту про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Енерго-Ресурс ЛТД» № 15676/16-31-07-01-01/39326744 від 03.11.2025. Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня. Відповідно до п.п. 14.1.157 п. 14.1. ст. 14 ПК України, податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності. Приписами п.п. 14.1.175 п. 14.1. ст.. 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом. Згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Відповідно до п. 56.1., п. 56.15., п. 56.18. ст. 56 І1К України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. Скарга, подана із дотриманням строків, визначених абзацом першим пункту 56.3 цієї етапі, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Приписами п. 57.3. ст. 57 ПК України визначено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

З вищенаведених норм права вбачається, що за результатами перевірки податковий орган виносить податкове повідомлення-рішення, в якому визначає суму грошових зобов`язань платника податків, і направляє його такому платнику. Після спливу 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, та не ініціювання платником податків адміністративного або судового оскарження, грошове зобов`язання вважається узгодженим.

Станом на дату подання цих пояснень податкові повідомлення-рішення за наслідками перевірки Товариства податковим органом ще не прийняті та на адресу Товариства не направлені. Тому суми податкових зобов`язань, вказаних у протоколі, є неузгодженими.

Акт перевірки ТОВ «Енерго-Ресурс ЛТД» є лише службовим документом, що фіксує проведення перевірки та висновки інспектора щодо наявності чи відсутності порушень вимог законодавства. При цьому Акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому не породжує, не змінює, не звужує права особи, не встановлює для неї додаткових обов`язків та не покладає відповідальність. Вважає, що Акт перевірки не є належним доказом факту заниження податків, оскільки він лише відображає виявлені податковим органом обставини, які ще підлягають доведенню на підставі відповідних первинних документів бухгалтерської та податкової звітності.

Відповідно до постанови Верховного Суду України по справі №826/20761/14 від 03.11.2015 р., висновки, викладені в акті, не породжують обов`язкових юридичних наслідків. Такі твердження акта можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій, у основу яких покладено згадувані висновки акта. Товариство з висновками Акту перевірки щодо порушень ним податкового законодавства не погодилось та на підставі н. 86.7. Податкового кодексу України до ТУ ДПС в Полтавській області ним були подані заперечення до акту. Розгляд матеріалів перевірки здійснюється комісією з питань розгляду заперечень контролюючого органу протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень відповідно до цього пункту (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у запереченнях, додаткових документах та поясненнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (ч. 2 п. 86.7.1. ст. 86 ПК України). За результатами розгляду матеріалів перевірки комісія з розгляду заперечень приймає висновок, що є невід`ємною частиною матеріалів перевірки (її. 86.7.4. ст. 86 ПК України). Відповідно до п. 86.7.5. ст. 86 ПКУ податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу на підставі висновку комісії контролюючого органу з питань розгляду заперечень протягом п`яти робочих днів, наступних за днем прийняття такого висновку комісією і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків, у порядку, визначеному підпунктом цього пункту. На даний час висновок комісією з розгляду заперечень не прийнятий та податкові повідомлення-рішення на підставі акту не прийняті.

Зазначає, що оскільки податкові повідомлення-рішення контролюючим органом не прийняті, а у разі прийняття будуть оскаржені Товариством до суду, матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно неї передчасно направлені для розгляду судом.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Дана позиція викладена в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.09.2020 року у справі №П/811/2893/14.

Таким чином, вважає, що протокол про адміністративне правопорушення та Акт перевірки ТОВ «Енерго-Ресурс ЛТД» не є беззаперечними доказами її вини в порушенні вимог

ч.1 ст.163-1 КУпАП, а тому факт доведеності її вини у вчиненні адміністративного правопорушень є необґрунтованим та передчасним.

Відповідно до п.1. ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративні правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Наполягає на тому, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Крім того, звертає увагу суду на те, що відповідно до п. 7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду(судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій-шостій цієї статті.

Норми КУпАП не містять визначення поняття «триваюче правопорушення». Проте, як зазначено у постанові Верховного Суду від 11 травня 2018 року, справа № 804/401/17, триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону. Аналогічні висновки наведені у постановах Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 158/286/17 та від 19 травня 2020 року у справі № 404/1794/16. Крім того, не можуть бути триваючими нетотожні діяння, які хоч і підпадають під дію однієї статті КУпАП, але мають різну об`єктивну сторону та вчинені у різний спосіб.

Викладені у протоколі порушення не можуть бути триваючими, оскільки не є тотожними та не вчинялися безперервно, а тому стягнення може бути накладено не пізніш, як через три місяці з дня вчинення кожного з правопорушень. Ні з протоколу, ні з долученого акту перевірки не вбачається точного часу вчинення правопорушень, проте, враховуючи граничний строк подачі податкової звітності за вказані у протоколі періоди (2019, 2022), на час надходження справи до суду та розгляду справи в суді сплив тримісячний строк з дня вчинення правопорушень, які не є триваючими.

Таким чином, у разі, якщо суд дійде висновку про її винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, просила закрити провадження у справі відносно неї за ч.1 ст. 163-1 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення 3-х місячного строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 ч.2 КУпАП України, відповідно до ст. 247 ч.1 п. 7 КпАП України.

До матеріалів справи особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, долучено копії заперечення до акту документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ЕНЕРГО-РЕСУРС ЛТД» № 15676/16-31-07-01-01/39326744 від 03 листопада 2025 року за вих. № 14/1-1 від 14 листопада 2025 року із додатками, запиту ГУ ДПС в Полтавській області № 21/10/25-1 від 21 жовтня 2025 року на адресу директора ТОВ «ЕНЕРГО-РЕСУРС ЛТД», договорів купівлі-продажу транспортного засобу 4641/2019/1616924 зі податковою накладною та рахунками на оплату, відомостей про амортизацію ОЗ (податковий облік).

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , звернулася до суду із заявою про розгляд справи у її відсутність за наявними в матеріалах справи поясненнями.

Відповідно до ст. 268 КУпАП її неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступних висновків.

Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ч. 1 ст.163-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі не подання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

За приписами ч. 1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, надано протокол про адміністративне правопорушення, копію акту про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ЕНЕРГО-РЕСУРС ЛТД», податковий номер 39326744, № 15676/16-31-07-01-01/39326744 від 03 листопада 2025 року, листи від ТОВ «Енерго-ресурс ЛДТ» за запитом ГУ ДПС у Полтавській області від 23 жовтня 2025 року.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Аналогічні положення містить Інструкція з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративні правопорушення, затверджена Наказом Міністерства фінансів України № 566 від 02.07.2016 року (далі Інструкція).

Зокрема, відповідно до пункту 6 розділу ІІ Інструкції, при викладенні обставин правопорушення у протоколі вказуються місце та час його вчинення, суть правопорушення, які саме протиправні дії чи бездіяльність вчинила особа, стосовно якої складається протокол, та які положення законодавства порушено.

Також до Протоколу долучаються матеріали, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, та документи, що можуть свідчити про обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність особи (за наявності). Кожний документ повинен мати свої реквізити (дату, назву, підписи тощо), містити достовірну інформацію та відповідати вимогам законодавства України про адміністративні правопорушення.

Між тим, протокол про адміністративне правопорушення №12663 від 03 листопада 2025 року не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

У зазначеному протоколі про адміністративне правопорушення фактично продубльовані висновки, до яких дійшла уповноважена особа під час здійснення документальної позапланової виїзної перевірки підприємства та яка відображена в акті за результатами такої перевірки.

Відповідно до ст.14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків. Тобто, при зазначенні в протоколі про адміністративне правопорушення суті адміністративного правопорушення необхідно не лише вказувати факт порушення порядку ведення податкового обліку і його наслідки, але й зазначати, чи є відповідне порушення наслідком невиконання особою своїх службових обов`язків, встановивши, коли і ким такі службові обов`язки для неї були визначені.

Однак, з протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та наявних матеріалів справи не вбачається та не встановлено при розгляді справи в суді, які саме дії/бездіяльність вчинені останньою, та в чому полягає її вина у вчиненні правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП. Особа, що складала протокол, обмежилась лише загальними фразами, не зазначивши обставини вчинення саме ОСОБА_1 правопорушення, суть самого правопорушення (дії або бездіяльність та в чому полягають).

При цьому, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Згідно з п. 86.1. ст. 86 ПК України, акт перевірки це документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає результати. Згідно з положень ст. 58 та п. 86.8 ст. 86 ПК України, на підставі акту перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акту перевірки.

Тобто, акт перевірки є лише службовим документом, що фіксує проведення перевірки та висновки інспектора щодо наявності чи відсутності порушень вимог законодавства. При цьому акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому не породжує, не змінює не звужує права особи, не встановлює для неї додаткових обов`язків та не покладає відповідальність.

Висновки, викладені у акті перевірки, є відображенням дій інспекторів та не відповідають критерію юридичної значимості, не створюють для платника жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав та не породжують для нього будь-яких обов`язків.

У своїй практиці Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що акт перевірки є лише службовим документом, що фіксує проведення перевірки та висновки інспектора щодо наявності чи відсутності порушень вимог законодавства, не породжує, не змінює та не звужує права особи, не встановлює для неї додаткових обов`язків та не покладає відповідальність. У силу норм Податкового кодексу України акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених можливих порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій, він не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню.

За таких обставин, акт перевірки не може слугувати належним та допустимим доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, оскільки в силу норм Податкового Кодексу, акт перевірки не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню.

Отже, єдиною правомірною підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 163-1 КУпАП, є наявність на момент складання протоколу узгодженого податкового повідомлення-рішення, а не акту перевірки. У протоколі відсутні посилання на узгоджені податкові повідомлення-рішення. Суд також зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення, який складений з порушенням вимог статті 256 КУпАП, та копія акту перевірки не є беззаперечними доказами вини ОСОБА_1 в порушенні вимог Податкового кодексу України та інших нормативних актів, а інші докази у справі відсутні.

Отже, сукупність наведених обставин свідчить про те, що в матеріалах справи відсутні достатні докази, які беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р., заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р., заява №36673/04).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 р.) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, провадження у справі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Керуючись ч.1 ст.1631, ст.ст.247, 283, 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.1631 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 10 днів з моменту її винесення.

Суддя : Т.О. Мартишева