ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №293/1382/25

Провадження № 3/293/530/2025

09 грудня 2025 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В.,

розглянув адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючої, РНОКППНОМЕР_1 ,

за ч. 2 ст.184 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

13.11.2025 до Черняхівського районного суду Житомирської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №041355 від 03.11.2025 з доданими матеріалами відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №041355 від 03.11.2025, гр. ОСОБА_1 неналежним чином виконувала свої батьківські обов`язки по вихованню малолітньої доньки гр. ОСОБА_2 2020 р.н., яка станом на 03.11.2025 за адресою: АДРЕСА_1 не створила належних умов для проживання відповідно до акту обстеження умов проживання ССД Оліївської ТГ, чим порушила ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», чим вчинила правопорушення, передбачене ч.2 ст.184 ЦПК України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, що підтверджується довідкою про доставку СМС ( а.с. 12).

При цьому суд бере до уваги, що достеменно знала про складення відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП та розгляд його судом, про що свідчить її власноручний підпис у протоколі та надані пояснення в яких зазначено, що вину свою визнає та просить суворо не карати. Однак незважаючи на викладене, у судове засідання не з`явилася.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні від 08.11.2005 у справі "Смірнов проти України", силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи.

Приймаючи до уваги, що у відповідності до ч.1 ст. 268 КУпАП участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справ за ч. 2 ст. 184 КУпАП не є обов`язковою, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності законом.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

За приписами ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №041355 від 03.11.2025, гр. ОСОБА_1 неналежним чином виконувала свої батьківські обов`язки по вихованню малолітньої доньки гр. ОСОБА_2 2020р.н. та станом на 03.11.2025 за адресою: АДРЕСА_1 не створила належних умов для проживання маолітньої дитини, чим порушила ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», чим вчинила правопорушення, передбачене ч.2 ст.184 ЦПК України.

Диспозиція ч. 2 ст. 184 КУпАП передбачає ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 184 КУпАП адміністративним правопорушенням є ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні доведена протоколом серії ВАВ №041355 від 03.11.2025 (а.с.2), рапортом поліцейського офіцера громади СВГ відділу поліції №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області від 03.11.2025 (а.с.3), актом обстеження умов проживання від 23.10.2025 (а.с.4); копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 6);копією постанови Черняхівського районного суду Житомирської області від 20.08.2025 (справа №293/967/25) , відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено стягнення за ч.2 ст. 184 КУпАП у вигляді штрафу (а.с. 7-9).

Отже, ОСОБА_1 є особою, яку протягом року було піддано стягненню за ч.2 ст. 184 КУпАП.

Відтак, дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 184 КУпАП, як ухилення матері від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання малолітніх дітей.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 184 КУпАП, що стало результатом неналежного виконання ОСОБА_1 передбачених законодавством обов`язків щодо виховання своїх малолітніх дітей, повторно, протягом року, після накладення адміністративного стягнення.

Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини, суду не надано, тому вищевикладені докази суд уважає належними та допустимими, та в своїй сукупності достатніми.

Частиною 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991року, №789 встановлено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Згідно ст. 280 КУпАП обставин, які обтяжують чи пом`якшують відповідальність, визначені статтями 34-35 КУпАП судом не встановлено.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі ст. 17 КУпАП України, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд дійшов висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 184 КУпАП у виді штрафу.

Саме визначене судом стягнення суд уважає справедливим, необхідним і достатнім для виховання особи в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33-35, 40-1, ч.2 ст.184, ст.ст.280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700,00 грн (одна тисяча сімсот гривень 00 копійок).

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКППНОМЕР_1 ) судовий збір в дохід держави в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області.

Роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що штраф має бути сплачений добровільно не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу після набрання нею законної сили, а в разі оскарження постанови, не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Документ, що підтверджує сплату штрафу не пізніше трьох робочих днів після закінчення вказаного строку, має бути наданий (надісланий) правопорушником до суду.

У разі несплати штрафу у добровільному порядку у встановлений строк, копія постанови буде направлена до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання.

Згідно ст.308 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови, про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та витрати на облік правопорушення.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з моменту набрання нею законної сили.

Суддя Людмила ЛОСЬ