ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«04» грудня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої судді Фаріонової О. М.

за участю секретарів Каси Г., Горковенко В. С.

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисників Камінського В. І., ОСОБА_2

прокурорів Артеменка Р. В., Шевченка В. П.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційними скаргами захисників Камінського В. І. та ОСОБА_2 на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 липня 2025 року якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Миколаєва, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-5 КУпАП.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

ОСОБА_1 , будучи заступником начальника центру начальником сектору взаємодії з органами державної влади та міжнародного співробітництва центру забезпечення діяльності Головного управління ДСНС України у Миколаївській області, майором служби цивільного захисту, суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, відповідно до пп. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 3aкону України «Про запобігання корупції», отримавши грошові кошти від Миколаївського обласного благодійного фонду «Сприяння рятівникам Миколаївщини» у вигляді благодійної допомоги, яка не відповідає умовам отримання таких коштів за нормами Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації», у 2024 році в сумі 33 567 грн 70 к., з яких шляхом перерахування безпосередньо на належний їй картковий рахунок в сумі 27 022 грн, як благодійну фінансову допомогу у зв`язку з тяжким сімейним становищем, порушила вимоги п. 1 ч. 1 ст. 23 3aкону Украiни «Прo запобігання корупції», допустивши порушення обмеження щодо одержання подарунку для себе від юридичної особи, у зв`язку із здійсненням діяльності, пов`язаної із виконанням функцій держави, чим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 cт. 172-5 KУпAП.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Захисник Саченко А. П. просить постанову скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-5 КУпАП.

Захисник не погоджується з постановою, вважає її незаконною через невідповідність висновків суду обставинам справи, а також через порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначив, що судом не розмежовано, що саме суд вважав порушенням ст. 23 Закону України «Про запобігання корупції»: фіксування можливості отримання заробітної плати у договорі, укладеного ГУ ДСНС, чи виплату благодійного фонду ОСОБА_1 .

Вказав, що ОСОБА_1 за своїми посадовими обов`язками зобов`язана була підписати, як посадова особа ГУ ДСНС, яка відповідає за міжнародні зв`язки, договір між ГУ ДСНС та благодійною організацією, який був погоджений керівництвом ГУ ДСНС, та жодних виплат, коштів, винагород за цим договором вона не отримала. Вказав, що у ОСОБА_1 відсутні будь-які документи, які підтверджували отриманням нею винагороди за цим договором, та вона не вчинила жодної дії на користь фонду. Закупки обладнання за кошти договору останньою не здійснювались.

Зазначив, що ОСОБА_1 , як і інші працівники ГУ ДСНС отримала благодійну допомогу від благодійного фонду. У всіх платіжних документах цільове призначення було вказано саме благодійна допомога. Чинне законодавство не забороняє працівникам ГУ ДСНС отримувати благодійну допомогу.

Вважає, що письмові пояснення посадових осіб благодійного фонду, про їхнє міркування, що кошти надавалися «під виглядом благодійної допомоги», не може бути прийняте судом до уваги, оскільки це є особистим баченням керівництва фонду, про яке ОСОБА_1 не була обізнана, в жодному платіжному документі це не відображено.

Вказав, що ОСОБА_1 як фізична особа дійсно отримала за своїми заявами нецільову благодійну допомогу від благодійного фонду «Сприяння рятівникам Миколаївщини», у зв`язку з важким матеріальним становищем. Отриману суму в 2024 році в подальшому вказала в Декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2025 рік саме як благодійна допомога від Благодійного фонду. Розмір допомоги визначався благодійним фондом на власний розсуд, за який вона не відповідає та не могла вплинути жодним чином.

Просить звернути увагу, що поняття «подарунок» та «благодійна допомога» не є тотожними, вони мають різні визначення, правове регулювання, різне оподаткування. Вказав, що згідно положень антикорупційного законодавства, подарунок здійснюється саме з метою вчинення діянь, ухвалення рішень, вирішення проблемних питань в інтересах дарувальника.

Вважає, що відсутні допустимі і належні докази, якими підтверджуються в діях ОСОБА_1 порушення, пов`язаного з корупцією, зокрема передбаченого ч. 1 ст. 172-5 КУпАП, оскільки не було доведено, що отримані кошти в 2024 році були саме подарунком, що такий подарунок відноситься до категорії неправомірних через свою корупційну складову, яка обумовлена здійсненням такою особою своєї службової діяльності, пов`язаної із виконанням функцій держави або отримуються від підпорядкованих нею осіб, не встановлений причинний зв`язок та мета отримання вказаних грошових коштів, не доведений умисел на вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-5 КУпАП, про що вказано в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому вид такого умислу, його направленість сформульовані не були.

Доказів існування в діях ОСОБА_1 корупційного інтересу, й відтак, і доведеності прямого чи непрямого умислу, матеріали справи не містять.

Захисник Камінський В. І., наводячи аналогічні доводи, також додав, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення №18 від 15.05.2025, у вину Бабій-Полєжаєвій ставиться отримання подарунків за період 09.08.2024 6 840,00 грн, 09.09.2024 12 712,00 грн, 11.11.2024 7 470,00 грн., тобто остання отримувала кошти в три різні періоди і з різними сумами, а отже обвинувачується у вчиненні трьох різних адміністративних правопорушень.

Вважає, що за кожне правопорушення необхідно було скласти окремий протокол, які складено не було, що на думку захисника, є самостійною підставою для закриття провадження у справі.

Також вважає, що працівники Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України не наділені правами проводити розслідування за фактами корупції і складати протоколи відносно працівників Державної служби надзвичайних ситуацій України, так як вони не віднесені до системи Національної поліції України. На думку захисника, посадові особи правоохоронного органу ДВБ Національної поліції України діяли поза межами своїх повноважень.

Позиції учасників судового провадження.

ОСОБА_1 та її захисники Камінський В. І. та Саченко П. А. підтримали апеляційні скарги, просили їх задовольнити.

Прокурори Артеменко Р. В. та Шевченко В. П. заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили постанову залишити без змін.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, повторно дослідивши обставини у справі про адміністративне правопорушення, суд встановив таке.

Положення закону, яким керувався суд апеляційної інстанції при постановленні рішення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно пп. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єкти, на яких поширюється дія цього Закону є особи рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, особи начальницького складу служби цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України.

Диспозицією ч. 1 ст. 172-5 КУпАП України передбачена відповідальність за порушення встановлених законом обмежень щодо одержання подарунків. У примітці до ст. 172-5 КУпАП визначено, що суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини 1 статті 3 Закону.

За змістом частини 1 статті 23 Закону Закону України «Про запобігання корупції», цим особам, забороняється безпосередньо або через інших осіб вимагати, просити, одержувати подарунки для себе чи близьких їм осіб від юридичних або фізичних осіб.

Статтею 24 Закону України «Про запобігання корупції», зобов`язано осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняних до них осіб у разі надходження подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані, зокрема, невідкладно відмовитися від пропозиції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», подарунок - це грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, які надають /одержують безоплатно або за ціною, нижчою мінімальної ринкової.

Загальні засади благодійної діяльності в Україні визначає Закон України «Про благодійну діяльність та благодійні організації», який забезпечує правове регулювання відносин у суспільстві, спрямованих на розвиток благодійної діяльності, утвердження гуманізму і милосердя, забезпечує сприятливі умови для утворення і діяльності благодійних організацій.

Нормами ч. 1 ст. 6 Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації» визначено, що благодійною пожертвою визнається власність бенефіціарів для досягнення певних, наперед обумовлених цілей благодійної діяльності, відповідно до цього Закону.

Цілями благодійної діяльності, за ч. 1 ст. 3 Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації», є надання допомоги для сприяння законним інтересам бенефіціарів у сферах благодійної діяльності, визначених цим Законом, а також розвиток і підтримка цих сфер у суспільних інтересах.

У прикладі 5 пункту 14.3 розділу 14 Методичних рекомендацій НАЗК «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції» від 12.01.2024 №2, зазначено, що належними умовами отримання благодійної допомоги є:

1)здійснення благодійної діяльності відповідного виду та у сферах, що визначені Законом про благодійну діяльність;

2)безкорисливість, добровільність, цільова спрямованість благодійної допомоги;

3)належний благодійник (дієздатна фізична особа, юридична особа приватного права, у тому числі іноземна) та належний бенефіціар (фізична особа, неприбуткова організація або територіальна громада).

Особа, зазначена в п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», може отримувати грошові кошти, інше майно, які надаються в рамках благодійної допомоги, тобто з дотриманням усіх зазначених умов, що не порушуватиме вимоги ст. 23 цього Закону.

Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при ухваленні рішення.

На переконання суду, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-5 КУпАП, тобто у порушенні встановлених законом обмежень щодо одержання подарунку для себе від юридичної особи, у зв`язку із здійсненням діяльності, пов`язаної із виконанням функцій держави, чим порушила вимог частини п.1 ч. 1 ст. 23 Закону «Про запобігання корупції», доведена наявними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу ГУ ДСНС України у Миколаївській області від 13.08.2014 №256, ОСОБА_1 з 13.08.2014 призначено на посаду відповідального виконавця сектору роботи з особовим складом центру забезпечення діяльності Головного управління ДСНС України у Миколаївській області, з присвоєнням спеціального звання молодший сержант служби цивільного захисту.

Наказом ГУ ДСНС України у Миколаївській області від 18.08.2014 №263, молодшого сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 з 18.08.2014 призначено на посаду інспектора сектору активних та пасивних засобів безпеки центру забезпечення діяльності Головного управління ДСНС України у Миколаївській області.

Згідно до наказу ГУ ДСНС України у Миколаївській області від 19.10.2015 №320, лейтенанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 з 19.10.2015 призначено на посаду інспектора сектору профілактичної роботи та розслідування пожеж центру забезпечення діяльності Головного управління ДСНС України у Миколаївській області.

Наказом ГУ ДСНС України у Миколаївській області від 01.01.2016 №1, лейтенанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 з 01.01.2016 призначено на посаду начальника сектору агітаційно-пропагандистської роботи центру забезпечення діяльності Головного управління ДСНС України у Миколаївській області.

Відповідно до наказу ГУ ДСНС України у Миколаївській області від 31.05.2021 №137, капітана служби цивільного захисту ОСОБА_1 з 01.06.2021 призначено на посаду заступника начальника центру начальника відділу взаємодії з органами державної влади та агітаційно-пропагандистської роботи центру забезпечення діяльності Головного управління ДСНС України у Миколаївській області.

Згідно до наказу ГУ ДСНС України у Миколаївській області від 10.07.2023 №169, майора служби цивільного захисту ОСОБА_1 з 10.07.2023 призначено на посаду заступника начальника центру начальника сектору взаємодії з органами державної влади та міжнародного співробітництва центру забезпечення діяльності Головного управління ДСНС України у Миколаївській області.

Відповідно до наказу ГУ ДСНС України у Миколаївській області від 01.08.2023 №187 укладено контракт за №494/23 про проходження служби цивільного захисту, з майором служби цивільного захисту ОСОБА_1 .

У відповідності до п. 1 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 року № 87, Міністерство внутрішніх справ України (МВС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

МВС є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах: цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності (абз. 5 п. 1 Положення про Міністерство внутрішніх справ України).

Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності (п. 1 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 № 1052).

Відповідно до Положення про Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області, затвердженого наказом ДСНС від 04.02.2013 №3 (у редакції наказу ДСНС від 12.11.2018 №661), Головне управління ДСНС України у Миколаївській області є територіальним органом Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області, уповноваженим на забезпечення реалізації державної політики у сферах соціального захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб. Персонал (кадри) Головного управління складають особи рядового і начальницького складу, які проходять службу цивільного захисту за контрактом, та працівники, з якими укладається трудовий договір (абз. 3 п. 1 Положення про Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області).

Відповідно до Положення про сектор взаємодії з органами державної влади та міжнародного співробітництва центру забезпечення діяльності Головного управління ДСНС України у Миколаївській області, затвердженого наказом ГУ ДСНС України в Миколаївській області від 01.09.2024 №679, сектор є самостійним структурним підрозділом центру забезпечення діяльності Головного управління ДСНС України у Миколаївській області, відповідальним за роботу з органами державної влади та міжнародного співробітництва.

За п. 3.5 р. 3 Положення про сектор взаємодії з органами державної влади та міжнародного співробітництва центру забезпечення діяльності Головного управління ДСНС України у Миколаївській області, до основних функцій сектору віднесено підготовку проєктів, грантів з описом про проблемні питання ДСНС України щодо забезпечення життєдіяльності населення в регіоні та державі в цілому.

Нормами пункту 4 частини першої статті 104 Кодексу цивільного захисту України визначено, що особам, які проходять службу цивільного захисту, присвоюються такі спеціальні звання: старший начальницький склад- майор служби цивільного захисту, підполковник служби цивільного захисту, полковник служби цивільного захисту.

Аналогічні положення містяться й в абзаці шостому пункту 15 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 №593.

На осіб начальницького складу служби цивільного захисту поширюються вимоги та обмеження, передбачені Законом України «Про запобігання корупції» (ч. 5 ст. 101 Кодексу цивільного захисту України).

Пунктом 6 Загальних питань Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 №593, визначено, що особи начальницького складу є особами, уповноваженими на виконання функцій держави, на яких поширюється дія вимог та обмежень, передбачених Законом України "Про запобігання корупції".

Згідно п п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», майор служби цивільного захисту ОСОБА_1 , будучи особою, яка відноситься до осіб начальницького складу служби цивільного захисту відноситься до суб`єктів, на яких поширюється дія цього Закону.

Попередження про недопустимість корупційних та пов`язаних з корупцією правопорушень, передбачених Законом України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 підписано 10.05.2016.

Додані до протоколу про адміністративне правопорушення докази свідчать, що ОСОБА_1 допустила порушення встановлених законом обмежень щодо одержання подарунку для себе від юридичної особи, у зв`язку із здійсненням діяльності, пов`язаної із виконанням функцій держави, чим порушила вимоги п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону «Про запобігання корупції».

Встановлені судом першої інстанції обставини вчинення адміністративного правопорушення доведені наступними доказами.

Відповідно до договору про надання гранту № 005UN PS01-07815/01, укладеного між Громадською організацією «Ініціативний центр сприяння активності та розвитку громадського почину «ЄДНАННЯ» («Грантонадавач»), в особі виконавчого директора ОСОБА_3 з однієї сторони, та Миколаївським обласним благодійним фондом «Сприяння рятівникам Миколаївщини» («Грантоотримувач»), в особі голови організації ОСОБА_4 , «Грантонадавач» на підставі рішення від 15.03.2024 затвердив «Грантоотримувачеві» грант (безповоротну фінансову допомогу) в розмірі 7688 доларів США, що перераховується у національній валюті (українська гривня), на виконання Проєкту: «Кімната психологічного розвантаження рятувальників для Миколаївщини» за результатами конкурсу грантів «Грантовий конкурс "Покращення якості сервісів, що надаються психологічними службами ДСНС та поліції", що виконується за договором #2024_01_003 ADM між Програмою розвитку Організації Об`єднаних Націй (ПР ООН) та Громадською організацією «Ініціативний центр сприяння активності та розвитку громадського почину «Єднання» (т. 1 а.с. 19-26).

Суд акцентує, що згідно п.п. «є» п. 2.3 зазначеного Договору, забороняється використовувати кошти гранту, що надані Грантонадавачем на виконання цього проєкту на виплату благодійної допомоги, здійснення пожертв або створення фондів для збору пожертв, а п.п. «ж» п. 2.3 забороняє отримання будь-якого доходу за рахунок коштів гранту (включаючи відсотки банку).

Окрім того, цим договором (п.5.4) передбачено, що жодний співробітник Грантоотримувача або будь-яка інша третя сторона не буде отримувати від Грантонадавача ніякої прямої або опосередкованої вигоди у зв`язку із цим договором.

Згідно Додатку №1 та № 3 до Договору №005UN PS01-07815/01, затвердженого ОСОБА_4 як головою Миколаївського обласного благодійного фонду «Сприяння рятівникам Миколаївщини», передбачена проєктна пропозиція із зазначенням терміну дії договору з 15.05.2024 до 15.10.2024, та бюджет Проєкту, який передбачав оплату праці адміністративного персоналу, зокрема, керівнику проєкту ОСОБА_1 в сумі 900 доларів США (т. 1 а. с. 29-30).

Відповідно до повідомлення Ініціативного центру сприяння активності та розвитку громадського почину «ЄДНАННЯ» (лист від 01.04.2025 за вих. № 01-04-2025), Миколаївським обласним благодійним фондом «Сприяння рятівникам Миколаївщини» отримано грант від ІСАР Єднання за договором № 005UN PS01-07815/01 від 15.05.2024 у сумі, еквівалентній 7688 доларів США.

Фінансування для цього гранту було надане згідно Договору #2024_01_003_ADM між Програмою розвитку Організація Об`єднаних Націй (ПРООН) та ІСАР Єднання.

Зазначено, що Миколаївський обласний Благодійний фонд «Сприяння рятівникам Миколаївщини» виконав проєкт успішно, проте фінансовий аудит виявив ряд порушень в фінансовому управлінні грантом, тому організація отримала лише частково кошти гранту у сумі еквівалентно 5836,67 доларів США. За результатами проміжної перевірки другий транш фінансування гранту було зупинено.

Так, за результатами аудиту виявлені порушення договору, зокрема, через здійснення виплати персоналу проєкту на суму 47558 грн 12 к. як благодійна допомога, що є порушенням п. 2.3 Договору про надання гранту. Акцентовано, що кошти гранту заборонено використовувати на виплату благодійної допомоги.

Також у цьому листі звернуто увагу на помилковість призначень платежів як «благодійна допомога» при віднесенні цих витрат на статтю бюджету 1.1. «Керівник проєкту, Бабій-Полєжаєва Олеся», як винагороду за виконані послуги згідно цивільно-правового договору №ЦНОД-1, укладеного з ОСОБА_1 .

ІСАР Єднання наголосило, що неодноразово в електронному листуванні звертали увагу Миколаївського обласного Благодійного фонду «Сприяння рятівникам Миколаївщини» на виправлені призначень платежів або неприйнятті таких витрат до затвердження, як витрат проєкту. Беручи до уваги факт виконання проєкту, ІСАР Єднання визнало витрати у сумі 33567, 69 грн (863,29 доларів США) по статті бюджету 1.1. «Керівник проєкту, ОСОБА_1 », як оплата праці керівника проєкту (т. 1 а.с. 95-98).

Наведені у зазначеному повідомленні обставини узгоджуються із даними, що містяться у роздруківках банківських виписок, з яких слідує, що за період дії договору № 005UNJPS01-07815/01 на рахунок Миколаївського обласного благодійного фонду «Сприяння рятівникам ОСОБА_5 » надійшло 273692,80 грн., в тому числі: 146072 грн у червні 2024 року, та у вересні 2024 року 127620 грн. 80 к. Витрачено 240158 грн. 84 коп, та повернено не використаних коштів 33 533,96 грн.

Всупереч доводам апелянтів, суд зазначає, що наведені у вищезазначеному повідомленні відомості про допущені Грантоотримувачем порушення п. 2.3 Договору про надання гранту через здійснення виплати персоналу проєкту, зокрема керівнику проєкту, як благодійна допомога, підтвердив в своїх поясненнях ОСОБА_4 - голова Миколаївського обласного благодійного фонду «Сприяння рятівникам Миколаївщини», які відібрані при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, та які відповідно до вимог ст. 251 КУпАП є доказом у даній справі.

Так, у цих поясненнях ОСОБА_4 зазначив, що згідно Статуту Миколаївського обласного благодійного фонду «Сприяння рятівникам ОСОБА_5 », фонд є неприбутковою організацією. Оскільки заробітна плата ОСОБА_6 обласний благодійний фонд «Сприяння рятівникам Миколаївщини» не платить, то заробітна плата керівнику проєкту ОСОБА_7 - ОСОБА_8 виплачена як благодійна фінансова допомога на підставі її заяв та рішень засідання правлінь.

Як керівник проєкту «Грантовий конкурс «Покращення якості сервісів, що надаються психологічними службами ДСНС та поліції», ОСОБА_1 в робочий час займалась організацією закупівель обладнання та матеріалів для приміщення згідно бюджету проєкту (т. 1 а.с. 39-41).

Суд наголошує, що ці пояснення ОСОБА_4 про виплату ОСОБА_1 під виглядом благодійної допомоги фактично виплат як оплата праці керівника проєкту, підтверджені відповідними заявами ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_4 , в яких вона просила благодійний фонд надати «благодійну допомогу» у зв`язку із тяжким сімейним становищем, а саме:

-відповідно до заяви без числа, протоколу засідання правління зазначеного благодійного фонду без числа, але із зазначенням місяця- серпень 2024, згідно відомості та платіжної інструкції від 09.08.2024, їй нараховано та сплачено 6840 грн (т.1, а.с. 56-59);

-відповідно до заяви без числа, протоколу засідання правління зазначеного благодійного фонду без числа, але із зазначенням місяця- вересень 2024, згідно відомості та платіжної інструкції від 06.09.2024, їй нараховано та сплачено 12712 грн (т.1, а.с. 43,60-63);

-відповідно до заяви від 08.11.2024, протоколу засідання правління зазначеного благодійного фонду від 11.11.2024, згідно відомості та платіжної інструкції від 11.11.2024, їй нараховано та сплачено 7470 грн (т.1, а.с. 65-67).

Усі призначення платежів вказані «благодійна допомога».

Отже, ОСОБА_1 від Миколаївського обласного благодійного фонду «Сприяння рятівникам Миколаївщини» отримала винагороду у вигляді оплати праці, але під виглядом благодійної допомоги у зв`язку із тяжким сімейним становищем, у загальній сумі 33567 грн 70 к. (з урахуванням оплати податків та зборів в сумі 6 545,70 грн.: серпень 2024 року - 1 656,89 грн, вересень 2024 року 3 079,30 грн, листопад 2024 року 1 809,51 грн).

Між тим, у Декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік, поданій заступником начальника центру начальником сектору взаємодії з органами державної влади та міжнародного співробітництва центру забезпечення діяльності Головного управління ДСНС України у Миколаївській області Бабій-Полєжаєвою О.В. 03.03.2025, відображено дохід від Миколаївського обласного благодійного фонду «Сприяння рятівникам Миколаївщини» в сумі 33 568 грн. у вигляді саме благодійної допомоги.

Всупереч доводам апелянтів, суд зазначає, що всі три виплати здійснені саме у період, коли ОСОБА_9 перерахував кошти на виконання проєкту. Саме отримана ОСОБА_1 сума від благодійного фонду 33567, 69 грн як благодійна допомога (що становило 863,29 доларів США) повністю співпадає із сумою бюджету Проєкту, який передбачав оплату праці керівнику проєкту ОСОБА_1 в сумі 900 доларів США. Окрім того, ІСАР Єднання визнало порушення вимог договору та безпідставність виплати керівнику проєкту виплат як благодійна допомога.

Окрім того, суд наголошує, що згідно з п. п. 1, 3, 2.1, 2.6, 3.2, 3.5, 6.1 Положення про сектор взаємодії з органами державної влади та міжнародного співробітництва центру забезпечення діяльності ГУ ДСНС України у Миколаївській області, до повноважень ОСОБА_1 входило здійснення заходів з підготовки проєктів, грантів, в частині опису проблемних питань підрозділів Головного управління та заходів з забезпечення безпечної життєдіяльності населення у регіоні.

ОСОБА_1 за своїми посадовими обов`язками була уповноваженою і відповідальною за проведення зазначеної роботи у Головному управлінні щодо координації проєктів, інформаційне забезпечення при підготовці документів для участі у проєктах, грантах, конкурсах, які проводяться благодійними організаціями.

Слід зауважити, що згідно подання, адресованого заступнику Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 04.12.2024, начальник ГУ ДСНС України у Миколаївській області ставив питання про преміювання майора служби цивільного захисту ОСОБА_1 за вагомий внесок у напрацюванні та поданні проєктних пропозицій - за організацію грантового конкурсу щодо створення кімнати психологічного розвантаження для співробітників ГУ ДСНС України в Миколаївській області (т.1, а.с. 85-87).

Тобто, з огляду на посадові обов`язки ОСОБА_1 , за участь у здійсненні заходів з підготовки проєктів, реалізації грантів, вона отримувала грошове забезпечення як особа начальницького складу служби цивільного захисту, в тому числі преміювання. Оплата праці за цю діяльність в розумінні вимог ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» є подарунок.

Твердження ОСОБА_1 про те, що сума отриманої нею благодійної допомоги є компенсацією за використання нею власного транспортного засобу задля організації виконання проєкту та витраченого пального, суперечать меті та цілям надання благодійних допомог.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 , будучи заступником начальника центру начальником сектору взаємодії з органами державної влади та міжнародного співробітництва центру забезпечення діяльності Головного управління ДСНС України у Миколаївській області, майором служби цивільного захисту, відповідно до «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 3aкону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону й примітки до статті 172-5КУпАП суб`єктом правопорушення, вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-5КУпАП.

У діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-5 КУпАП, оскільки вона допустила порушення встановлених законом обмежень щодо одержання подарунку для себе від юридичної особи, у зв`язку із здійсненням діяльності, пов`язаної із виконанням функцій держави, чим порушила вимог частини п.1 ч.1 ст. 23 Закону «Про запобігання корупції».

Всупереч доводам апелянтів, суд наголошує, що надання благодійної допомоги має бути безкорисною. У даному випадку, фактично ОСОБА_1 отримала на підставі укладеного між Ініціативним центром сприяння активності та розвитку громадського почину «ЄДНАННЯ» та Миколаївським обласним благодійним фондом «Сприяння рятівникам Миколаївщини» договору та додатками до нього як керівник проєкту під назвою «Кімната психологічного розвантаження рятувальників для ОСОБА_5 » винагороду в розмірі 33 567,7 грн. включно з податками і зборами, яка була чітко передбачена Додатком № 3 до цього договору як оплата праці.

Отримана ОСОБА_1 винагорода не є благодійною допомогою, оскільки вона грошові кошти фактично отримала як оплату праці за виконання вище зазначеного проєкту.

Щодо доводів захисника, що за кожне окреме правопорушення (09.08.2024, 09.09.2024 та 11.11.2024) необхідно було скласти окремий протокол про адміністративне правопорушення, апеляційний суд зазначає таке.

Так, вказані кошти ОСОБА_1 отримано трьома переказами, а саме 09.08.2024, 09.09.2024 та 11.11.2024. Ці кошти нею отримані згідно з договором, яким включена вся сума винагороди. Таким чином, об`єктивна сторона вчиненого правопорушення закінчується з моменту отримання нею останнього платежу, а тому позиція апелянта щодо необхідності складання трьох протоколів за кожним фактом отримання коштів є помилковою.

На спростування доводів апелянтів про відсутність повноважень у старшого оперуповноваженого в ОВС Миколаївського управління ДВБ НПУ Дорошенка В.В. на складання протоколу про адміністративне правопорушення, суд зазначає, що у матеріалах справи наявна довідка від 13.03.2025, підписана начальником Миколаївського управління ДВБ НПУ, відповідно до якої підполковник поліції Дорошенко В.В. забезпечує складання протоколів про адміністративні правопорушення, передбачених главою 13-А Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно працівників МВС України та центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України.

Щодо доводів захисників про не наділення працівників Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України правом проводити перевірки та складати адміністративні протоколи, пов`язані з корупцією, відносно працівників ДСНС України, суд зазначає, що відповідно до Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій Державна служба України з надзвичайних ситуацій є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ.

Згідно з діючим наказом Голови Національної поліції України від 05.04.2024 № 363 «Про деякі питання складання уповноваженими особами Національної поліції України протоколів про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією», який міститься у матеріалах справи, Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України доручено забезпечити складання протоколів про адміністративні правопорушення, передбачених главою 13-А Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно працівників МВС України та центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України. Таким чином, порушення в цій частині відсутні. Саме на працівників Департаменту внутрішньої безпеки НПУ покладено обов`язки складання протоколів відносно вказаної категорії посадових осіб і вказані обов`язки на законних підставах в порядку, передбаченому статтею 255 КУпАП України, реалізовано оперуповноваженим в ОВС Миколаївського управління ДВБ НПУ Дорошенком В. В.

Враховуючи викладене, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були б підставами для її скасування та постановлення по справі нової постанови про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-5 КУпАП, апелянтами не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Переконливих доказів на спростування обставин, викладених у протоколі, та які слугували б підставою для закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, на чому наполягали у судовому засіданні захисники, суду не надано та при розгляді справи не встановлено.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»).

Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Суд враховує, що викладені в оскаржуваній постанові висновки та її мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Враховуючи, що доводи апеляційних скарг законності постанови не спростовують, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційних скарг захисників без задоволення, а постанови - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги захисників Камінського В. І. та Саченка А. П. залишити без задоволення, а постанову Центрального районного суду м.Миколаєва від 04 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 ,- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду остаточна та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя О. М. Фаріонова