Номер провадження: 33/813/1518/25
Номер справи місцевого суду: 514/644/25
Головуючий у першій інстанції Тончева Н. М.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду - Журавльов О.Г., за участі: секретаря судового засідання Хангельдян К.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката Охримович Л.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Охримович Л.С. на постанову судді Тарутинського районного суду Одеської області від 27.05.2025 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця с. Кулевча Саратського району Одеської області, мешканця будинку АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, інспектора прикордонної служби 2 категорії групи інспекторів прикордонного контролю віпс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » впс « ІНФОРМАЦІЯ_3 », не судимого, не притягувався до адміністративної відповідальності,

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Постановою судді Тарутинського районного суду Одеської області від 27.05.2025 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, та призначено адміністративне покарання у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн. на користь держави.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ПдРУ №294026 від 17 квітня 2025 року, 16 квітня 2025 о 22 годині 20 хвилин офіцерами внутрішньої та власної безпеки у ППр «Лісне-авто» було виявлено п/н «Старший прикордонних нарядів у ППр Перевірка документів» у складі сержанта ОСОБА_1 , який перебував у прикордонному наряді з власним мобільним телефоном.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 4 ч. 5 ст. 23 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», чим скоїв адміністративне правопорушення, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, а саме: порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинене в умовах особливого періоду.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

На дану постанову адвокат Охромович Л.С., подала апеляційну скаргу та доповнення до неї, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі.

Доводи обґрунтовує тим, що протокол відносно ОСОБА_1 складений 10 травня 2025 року, тобто з порушенням строків на його складання та складений не начальником відділу, а військовослужбовцем молодшого офіцерського складу відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а тому є таким, що складений з порушенням вимог чинного законодавства. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими доказами не є доказом доведення вини ОСОБА_1 . Тож, в матеріалах справи є лише сумніви щодо наявності вини в діях ОСОБА_1 . Таким чином, вважає, що є всі підстави вважати, що протокол складений із порушенням встановленого законом порядку

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката Охримович Л.С.,які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, прихожу до наступних висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує на те, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

З матеріалів справи вбачається, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинені в умовах особливого періоду, повністю доведена та підтверджується повторно дослідженими судом апеляційної інстанції наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №294026 від 17 квітня 2025 року, з якого вбачається, що 16 квітня 2025 о 22 годині 20 хвилин офіцерами внутрішньої та власної безпеки у ППр «Лісне-авто» було виявлено п/н «Старший прикордонних нарядів у ППр Перевірка документів» у складі сержанта ОСОБА_1 , який перебував у прикордонному наряді з власним мобільним телефоном;

- витягом з книги прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 особового складу» віпс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) впс « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) станом на 17 квітня 2025 року, згідно якого до особового складу входить сержант ОСОБА_1 під особистим номером 21, перебуває на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії групи інспекторів прикордонного контролю віпс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) впс « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б);

- витягом з книги прикордонної служби віпс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) впс « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) «Розділ 2в;

- результатом виконання плану охорони державного кордону/здійснення прикордонного контролю в період з 20 години 00 хвилин 16 квітня 2025 року по 20 годину 00 хвилин 17 квітня 2025 року», згідно якого військовослужбовець з особистим номером 21 виконував наказ на охорону державного кордону в прикордонному наряді «СПНППР/ПД» з 20 години 00 хвилин по 09 годину 00 хвилин;

- поясненнями ОСОБА_1 , з яких, зокрема, вбачається, що з 08 години 00 хвилин 16 квітня 2025 року по 09 годину 00 хвилин 17 квітня 2025 року він виконував наказ на охорону державного кордону в міждержавному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Лісне-авто» в складі прикордонного наряду «СПНППР/ПД», при цьому не оспорював, що мав при собі мобільний телефон, водночас пояснив, що телефоном не користувався, а взяв його з собою щоб тримати зв`язок з рідними;

- поясненнями свідка ОСОБА_2 , який в судовому засідання пояснив, що він є начальником відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_2 прикордонного загону ДПС України, ОСОБА_1 є його підлеглим. Про скоєння ОСОБА_1 16 квітня 2025 року правопорушення йому доповіли після проведення перевірки. Далі ОСОБА_1 з 17 квітня 2025 року перебував у відрядженні, після відрядження його було викликано для складання протоколу про адміністративне правопорушення за фактом вчиненого ним 16 квітня 2025 року правопорушення. Протокол складався ним особисто в службовому приміщенні віпс « ІНФОРМАЦІЯ_2 », точної дати не пам`ятає. Під час складання протоколу відносно ОСОБА_1 лейтенант ОСОБА_3 також був присутнім. Пояснення ОСОБА_1 надав самостійно на підрозділі, він особисто їх не відбирав;

- поясненнями свідка ОСОБА_4 , який в судовому засіданні пояснив, що він є заступником начальника віпс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » впс « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_2 прикордонного загону ДПС України, ОСОБА_1 є його підлеглим. Після скоєння ОСОБА_1 правопорушення, його було викликано до віпс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Протокол складав особисто ОСОБА_2 , а ОСОБА_5 був присутнім при цьому, точної дати складання протоколу він не пам`ятає, пам`ятає тільки те, що його було складено трішки пізніше від дати скоєння правопорушення. ОСОБА_1 10 травня 2025 року самостійно надав свої пояснення, які були долучені до матеріалів справи. Хто саме приймав від ОСОБА_1 пояснення не пам`ятає.

На думку апеляційного суду, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчинені інкримінованого правопорушення за вказаних в оскаржуваному судовому рішенні обставин підтверджується дослідженими у суді першої інстанції доказами, які у своїй сукупності є достатніми, допустимими, узгодженими між собою, зібрані у встановленому порядку і досліджені судом першої інстанції з дотриманням принципів повноти, всебічності та об`єктивності судового розгляду, яким надана належна правова оцінка.

Диспозиція ст. 172-18 КУпАП є бланкетною та передбачає, що порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинені в умовах особливого періоду тягнуть за собою адміністративну відповідальність.

Порушенням правил несення прикордонної служби вважається будь-яка дія чи бездіяльність, що суперечить Законам України «Про державний кордон України», «Про державну прикордонну службу України», «Про прикордонний контроль», «Про оборону України», «Про збройні сили України» і нормативним актам, де визначено порядок несення прикордонної служби.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 23 Розділу V Закону України «Про Державну прикордонну службу України», з метою попередження корупції військовослужбовцям та працівникам Державної прикордонної служби України під час здійснення прикордонного контролю забороняється серед іншого мати будь-які особисті засоби зв`язку, що не належать Державній прикордонній службі України та не входять до предметів екіпірування прикордонного наряду.

Отже, Законом України «Про Державну прикордонну службу України» чітко встановлено, що під час здійснення прикордонного контролю військовослужбовцям та працівникам Державної прикордонної служби забороняється мати будь-які особисті засоби зв`язку, що не належать Державній прикордонній службі України та не входять до предметів екіпірування прикордонного наряду.

Відповідна заборона також міститься у п. 12 глави 2 Розділу ІІ «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України», затвердженої наказом МВС №1261 від 19.10.2015, зокрема, передбачено, що прикордонним нарядам під час здійснення прикордонного контролю забороняється використовувати будь-які особисті технічні засоби електронних комунікацій, що не належать Державній прикордонній службі України та не входять до предметів екіпірування прикордонного наряду, мати при собі грошові кошти понад розмір, установлений центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Окрім того, підпунктом 14 пункту 11 глави 2 Розділу ІІ цієї ж Інструкції прикордонним нарядам заборонено учиняти інші дії, заборонені законодавством України та наказом на охорону державного кордону, відволікатися від несення служби.

Аналізуючи наведені нормативно-правові акти, а також зазначені вище докази, які узгоджуються між собою, були належним чином досліджені, повно та всебічно, та їм була надана відповідна оцінка, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, та наявність в його діях складу зазначеного правопорушення, яке було вчинено в умовах особливого періоду.

При цьому, як було зазначено вище, ОСОБА_1 не заперечував факт наявності у нього особистого мобільного телефону під час несення служби, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а лише заперечував факт користування телефоном, вказавши при цьому, що мав його при собі з метою підтримання зв`язку із рідними.

Водночас, Закон України «Про Державну прикордонну службу України» містить імперативну норму, яка забороняє військовослужбовцям та працівникам Державної прикордонної служби мати під час здійснення прикордонного контролю будь-які особисті засоби зв`язку, що не належать Державній прикордонній службі України та не входять до предметів екіпірування прикордонного наряду.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що маючи під час здійснення прикордонного контролю особисті засоби зв`язку, ОСОБА_1 , порушив правила несення прикордонної служби, що свідчить про наявність в його діях складу інкримінуємого правопорушення, а отже в наведеній частині доводи захисника підлягають відхиленню.

Щодо тверджень захисника Охримович Л.С. з приводу порушення строків складання протоколу та складання його не уповноваженою особою, апеляційний суд також їх відхиляє за необґрунтованістю, з огляду на встановлені судом першої інстанції під час розгляду справи обставини, яким надана відповідна правова оцінка, такі обставини не викликають сумніву, оскільки підтверджені матеріалами справи та стороною захисту не спростовані, а тому додаткової оцінки судом апеляційної інстанції не потребують.

При цьому, апеляційний суд констатує, що наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №294026 від 17 квітня 2025 року за своєю формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства, а також містить у собі усі необхідні дані щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

На противагу доводам захисника, апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для призначення по справі судової експертизи наявних в матеріалах справ відео-звукозаписів, з огляду на те, що вказані електронні докази судом першої інстанції визнані недопустимими та в основу прийнятого судом рішення щодо винуватості ОСОБА_1 не покладалися.

Таким чином, доводи апеляційної скарги з приводу невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, а також відсутності належних та допустимих доказів вчинення ним інкримінованого правопорушення, не знайшли свого підтвердження, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи, повністю спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинені в умовах особливого періоду.

Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Одночасно посилання на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права зводяться до його незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Отже апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Таким чином, апеляційну скаргу адвоката Охримович Л.С.слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 7, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Охримович Л.С- залишити без задоволення.

Постанову судді Тарутинського районного суду Одеської області від 27.05.2025, якою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г. Журавльов