Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2025 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю іншого учасника ДТП ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 листопада 2025 року щодо ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою провадження у справі щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст.ст.124, 122-4 КУпАП закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 455668 вбачається, що 16.09.2025 о 13:20 год., в м. Луцьку по Київському майдані, 4, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Toyota Rav-4 Hybrid, д.н.з. НОМЕР_1 , під час перестроювання не дав дорогу автомобілю, що рухався в попутному напрямку, по тій смузі, на яку мав намір перестроїтися, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Honda Civic, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

З протоколу серія ЕПР1 № 455667 вбачається, що 16.09.2025 о 13:20 год, в м. Луцьку по Київському майдані, 4, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Toyota Rav-4 Hybrid, д.н.з. НОМЕР_1 , під час перестроювання не дав дорогу автомобілю, що рухався в попутному напрямку, по тій смузі, на яку мав намір перестроїтися, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Honda Civic, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, тим самим порушив вимоги п.2.10 ПДР України.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову судді незаконною та необґрунтованою. Посилається на те, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень підтверджується відеозаписом з відеореєстратора, на якому зафіксовано як автомобіль під керуванням ОСОБА_3 змінив напрям руху та здійснив спробу з`їзду на смугу руху по якій рухався ОСОБА_1 , і в саме цей момент відбулось ДТП, удару не було, було лише ковзаючи тертя. Просить постанову судді скасувати та винести нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП та накласти стягнення в межах санкцій відповідних статей.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча належним чином та завчасно повідомлявся про час, дату та місце проведення апеляційного розгляду, що підтверджується телефонограмою від 01.12.2025, яка міститься у матеріалах справи (а.с.38).

Жодних клопотань про відкладення апеляційного розгляду від нього не надходило, а тому відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП, його неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши іншого учасника ДТП ОСОБА_1 , який підтримував подану апеляційну скаргу, просив скасувати постанову та прийняти нову, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши під час апеляційного розгляду матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що суддя дійшов до передчасного висновку щодо відсутності в діях ОСОБА_3 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП.

Так, доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Приписами п.1.1. Правил дорожнього руху визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України (далі за змістом ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.1.4 ПДР, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9 ПДР передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.2.3. «б» ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

Відповідно до п.13. 1. ПДР, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Пунктом 10.3 ПДР передбачено, що у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.

Як вбачається з відеозапису з відео реєстратора з автомобіля марки Honda Civic, вказаний транспортний засіб рухається у правій смузі для руху, а транспортний засіб марки Toyota Rav-4 Hybrid паралельно в лівій смузі для руху, перед світлофором автомобіль марки Toyota Rav-4 Hybrid здійснює маневр перестроювання у крайню праву смугу, по якій рухався автомобіль Honda Civic (а.с.25а).

Отже, в порушення вимог 10.3 ПДР, водій ОСОБА_2 перед перестроюванням не надав дорогу транспортному засобі Honda Civic, який рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку ОСОБА_2 мав намір перестроїтися.

Факт ДТП і її наслідки у вигляді механічних пошкоджень транспортних засобів підтверджується схемою дорожньо-транспортної пригоди від 16.09.2025 (а.с.3).

Також на вказаній схемі зафіксовані механічні пошкодження транспортних засобів, зокрема в автомобіля Toyota Rav-4 Hybrid потертості правого переданого крила, а на автомобілі Honda Civic потертості заднього лівого крила та задніх лівих дверей (а.с.3 зворот).

Таким чином, локалізація описаних механічних пошкоджень транспортних засобів підтверджують факт зіткнення транспортних засобів за обставин, які зазначав водій ОСОБА_1 .

Крім того, водій ОСОБА_2 під час розгляду справи місцевим судом не пояснив, за яких обставин були отримані механічні пошкодження, які зазначені в схемі ДТП від 16.09.2025 (а.с.3 зворот).

Досліджені під час апеляційного розгляду у справі докази: дані схеми ДТП (місце зіткнення транспортних засобів), характер та локалізація механічних пошкоджень транспортних засобів, пояснення учасників ДТП, свідчать про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Однак, як убачається зі змісту оскаржуваної постанови, на підставі дослідженого відеозапису з відео реєстратора, суддя пришов до висновку про те, що водій ОСОБА_1 здійснюючи маневр обгону транспортного засобу Toyota Rav-4 Hybrid, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , зробив маневр повороту вліво та в подальшому повертається в праву смугу (а.с.29).

Разом з тим, такий висновок є безпідставним та таким, що суперечить фактичним обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам з огляду на таке.

Згідно правил дорожнього руху, обгін це випередження одного або кількох транспортних засобів, пов`язане з виїздом на смугу зустрічного руху, а випередження це рух транспортного засобу із швидкістю, що перевищує швидкість попутного транспортного засобу, що рухається поряд по суміжній смузі.

Таким чином, оскільки в даному випадку водії транспортних засобів рухались в попутному напрямку на ділянці дороги де є дві смуги для руху, тому мало місце випередження автомобіля, а не його обгін (а.с.25а).

Висновки судді не встановлення того, що мала місце ДТП є також необґрунтованими, оскільки такі висновку на ґрунтуються на досліджених судом доказах, які є в матеріалах справи.

Так, на схемі місця ДТП описано наявність механічних пошкоджень транспортних засобів та їх локалізацію (а.с.3 зворот).

Локалізація вказаних механічних пошкоджень відповідає обставинам, викладеним ОСОБА_1 в своїх першочергових поясненнях після ДТП (а.с.6).

Також про отримання транспортними засобами учасниками ДТП механічних пошкоджень, зазначено і в протоколах про адміністративні правопорушення, які складені щодо ОСОБА_2 (а.с.1, 2).

А взаємодія транспортних засобів під керуванням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відображена на відео, яке також міститься в матеріалах справи (а.с.25а).

За викладених обставин оскаржувана постанова не може бути визнана законною та вмотивованою, а тому підлягає скасування із прийняттям апеляційним судом нової постанови на підставі положень п.3 ч.8 ст.294 КУпАП.

При апеляційному розгляді встановлено, що ОСОБА_2 16.09.2025 о 13:20 год. в м. Луцьку по Київському майдані, 4, керуючи транспортним засобом Toyota Rav-4 Hybrid, д.н.з. НОМЕР_1 , під час перестроювання не дав дорогу автомобілю, що рухався в попутному напрямку, по тій смузі, на яку мав на мір перестроїтися, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Honda Civic, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 .. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Таким чином, ОСОБА_2 порушив вимоги пунктів п.10.3 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Також встановлено і те, що ОСОБА_2 16.09.2025 о 13:20 год., в м. Луцьку по Київському майдані, 4, керуючи транспортним засобом Toyota Rav-4 Hybrid, д.н.з. НОМЕР_1 , під час перестроювання не дав дорогу автомобілю, що рухався в попутному напрямку, по тій смузі, на яку мав намір перестроїтися, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Honda Civic, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.10а Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна.

Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.

Доведеність винності ОСОБА_2 у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні апеляційного суду доказами.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, які ставляться йому у провину, стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №455658 від 16.09.2025 складеного щодо нього за порушення вимог п.10.3 ПДР (а.с.1), протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №455667 від 16.09.2025 складеного щодо нього за порушення вимог п.2.10а ПДР (а.с.2), схемою ДТП від 16.09.2025, де зафіксовані місце зіткнення транспортних засобів, перелік видимих пошкоджень автомобілів (а.с.3), письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с.6), відеозаписом з відео реєстратора транспортного засобу (а.с.25а), іншими матеріалами справи.

Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, які ставляться йому в провину, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Враховуючи викладені обставини справи, сукупність зазначених доказів та вимоги ПДР, апеляційний суд приходить до переконання, що твердження ОСОБА_2 про відсутність зіткнення транспортних засобів є голослівними, та не беруться до уваги судом апеляційної інстанції, так як суперечать доказам, наявних в матеріалах справи.

На підставі наведених доказів слід дійти висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП.

Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до вимог ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень правопорушником.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_2 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-2 КУпАП, апеляційний суд враховує характер вчинених правопорушень, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність та вважає за необхідне на підставі ст.36 КУпАП накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення, передбачене санкцією ст.122-4 КУпАП у вигляді штрафу.

З врахуванням обставин вчинених правопорушень, особу правопорушника, підстав для застосування до ОСОБА_2 ст.22 КУпАП апеляційний суд не вбачає.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп., сплата якого передбачена п.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 листопада 2025 року щодо ОСОБА_2 скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП та на підставі ст.36 КУпАП накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції ст.122-4 КУпАП у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов