Справа № 496/6180/25
Провадження № 3/496/3323/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Крикун І.О.

захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Данильчук С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка матеріали, які надійшли з Відділення поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИВ:

06.09.2025 року о 10 год 48 хв. в с. Велика Балка по вул. Центральна водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager» та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, а його захисника Данильчук С.Г. подав до суду клопотання про закриття провадження у справі.

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 свою вину не визнає, оскільки не вчиняв адміністративного порушення, адміністративний матеріал складений патрульними поліцейськими з порушенням чинного законодавства. Так, по-перше, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не встановлено та не доведено жодними доказами. Відеозапис з бодікамери з місця події не може бути визнаним належним та достатнім доказом у справі, оскільки він не відображає того, що саме ОСОБА_1 під час руху транспортним засобом був зупинений працівниками поліції. З відеозаписів бодікамери вбачається, що транспортний засіб знаходився в нерухомому стані та на ньому не зафіксований факт руху наведеного транспортного засобу. На наданих відеозаписах не зафіксовано хто саме перебував за кермом автомобіля в момент його керування та зупинки. Таким чином зазначений відеозапис не містить всіх обставин, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення. За вказаних обставин, матеріали провадження не містять достовірних відомостей, з яких можна було б беззаперечно, за принципом «поза розумним сумнівом», встановити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, в змісті визначення цього терміну, а тому зазначене не породжувало обов`язку проходити огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння. По-друге, матеріали справи не містять доказів зупинення транспортного засобу та підстав такої зупинки, її законності. Згідно з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, працівниками поліції не було зафіксовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу. З огляду на зазначене працівниками патрульної поліції не було дотриманого вимог статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», а автомобіль було зупинено незаконно, внаслідок чого було порушено права водія. Оскільки автомобіль було зупинено з порушенням вимог статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», тому відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева» (fruitofthepoisonoustree), сформульованої Європейським Судом з прав людини у чисельних справах, недопустимими є всі наступні докази, отримані внаслідок зупинки транспортного засобу, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення. З огляду на викладене, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження законності зупинки транспортного засобу причетність ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена. По-третє, працівником поліції не було забезпечено пройти огляд на місці знаходження транспортного засобу. Так, згідно з порядком проведення огляду на стан сп`яніння, встановленим ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735, проведення огляду на стан наркотичного чи іншого сп`яніння відбувається спочатку на місці зупинки водія саме за допомогою спеціальних технічних засобів і лише у разі його відмови від проходження такого огляду або у випадку незгоди з отриманими результатами цей огляд може бути проведений у закладі охорони здоров`я. В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що особа на місці зупинки транспортного засобу відмовилася від проходження на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Натомість, під час перегляду відеозапису з бодікамери працівника поліції встановлено, що працівники поліції не намагалися провести огляд водія на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, що прямо передбачено ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП. Згідно з відеозаписом ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, а лише хотів, щоб його було проведено на місці зупинки із застосуванням спеціального технічного засобу Драгер. Як стало відомо, у працівників поліції не було в наявності Драгера, тому вони одразу і пропонували пройти медичний огляд в лікарні, а не на місці зупинки. Разом з тим, відсутність у працівників поліції відповідних приладів для проведення огляду на визначення стану сп`яніння не є підставою для їх вимоги про проведення водієм огляду в медичному закладі. Таким чином, працівником поліції було порушено порядок огляду водія на стан сп`яніння, оскільки не запропоновано пройти такий огляд на місці знаходження транспортного засобу, а відразу запропоновано проходити огляд в медичному закладі, що також підтверджується відеозаписом, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення. Оскільки зазначені обставини свідчать про порушення працівниками поліції порядку проходження огляду на стан сп`яніння, встановленого ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не може бути прийняті до відома результати проходження водієм огляду на стан сп`яніння, який в даному випадку є недійсним. По-четверте, працівником поліції не роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Поліцейський не роз`яснив і не забезпечив реальне право на юридичну допомогу адвоката, що є істотним процесуальним порушенням права на захист. Вказана обставина підтверджується долученими до матеріалів справи відеозаписом з якого вбачається, що ОСОБА_1 уповноваженою особою не було роз`яснено його права, передбачені ст. ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП при розгляді працівником поліції справи про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП, що є порушенням його права на захист. Крім того, працівник поліції не роз`яснив наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду і те, що це є обов`язком водія за невиконання якого передбачено сувору відповідальність. Вказане створило у водія хибне уявлення про необов`язковість такого огляду і відсутність відповідальності. По-п`яте, поліцейським водію не вручалося направлення на проведення огляду на стан сп`яніння. На відеозаписі не зафіксовано, що додане до матеріалів справи направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції оголошувалось та вручалось водію, право на самостійне проходження відповідного огляду протягом двох годин йому не роз`яснювалось. Наявність у матеріалах справи направлення, за відсутності вказаних вище дій, підтверджує формальний характер дій працівників поліції, головною метою яких було притягнення особи до адміністративної відповідальності. По-шосте, відеозапис має епізодичний, фрагментарний характер, не є безперервним та повним, що в повному обсязі не відображає відомостей про правопорушення. Відсутність безперервного відеозапису ставить під сумнів законність проведення поліцейськими вказаних дій та позбавляє можливості об`єктивно перевірити обставини, пов`язані із виявленням та фіксацією адміністративного правопорушення. Таким чином, працівники поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, порушили вимоги ст. 266 КУпАП, Закону України «Про Національну поліцію» та Інструкції № 1026. Так, з перегляду наданого відеозапису встановлено, що запис вівся на бодікамеру та складається з 3-х фрагментів: відеозаписи: 1) DSJ_0000003_092323 починається о 10:51:22 закінчується 10:54:28, запис переривається; 2) DSJ_0000003_092323 починається о 10:56:55 закінчується 10:57:40, запис переривається, відсутній фрагмент тривалістю 2 хвилини; 3) DSJ_0000003_092323 починається о 11:18:38 закінчується 10:21:08, відеофіксація закінчується, відсутній фрагмент тривалістю 20 хвилин. Відеозапис не містить: представлення працівників поліції, роз`яснення прав, складання Направлення на огляд та надання його ОСОБА_1 складання протоколу, відомостей що за інший зім`ятий протокол в руках поліцейського. Таким чином, наданий відеозапис не відтворює весь процес проведений працівниками поліції по відношенню до ОСОБА_1 щодо фіксування та складання адміністративного матеріалу. Відеозапис є фрагментарним та відсутні частини його запису, тобто послідовність запису відсутня. Отже, запис з нагрудної камери поліцейського, який долучено до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не може бути взятий до уваги як доказ по вказаній справі, оскільки відеозапис має епізодичний, фрагмертарний характер, не є безперервним та повним, що в повному обсязі не відображає відомостей про правопорушення. Грубі порушення допущені працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, фіксації події, фрагменти якої відображені на диску із відео файлами, не дають уявлення про загальну картину обставин справи від початку до моменту складання протоколу. Отже, інформація, яка міститься в протоколі про адміністративне правопорушення, та розбіжності з відеозаписом події тягне за собою як результат недопустимості основного доказу протоколу про адміністративне правопорушення та решти доказів. По-сьоме, матеріали справи не містять даних про відсторонення водія від керування транспортним засобом. Так. в матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили про відсторонення ОСОБА_1 , як водія, від керування автомобілем, як і відсутні відомості про передачу вказаного автомобіля іншій особі, як це передбачено ч. 7 ст. 266 КУпАП. По-восьме, визнання особою вини не звільняє від її доведення працівниками поліції. Обов`язок представників поліції довести вину особи у вчиненні адміністративного правопорушення не залежить від пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Тобто, незалежно від того, чи особа визнає вину, уповноважений орган зобов`язаний довести та підтвердити належними, допустимими та достатніми доказами наявність підстав для притягнення її до адміністративної відповідальності, оскільки саме по собі визнання вини особою не означає, що в її діях є склад адміністративного правопорушення. Сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР або відсутність заперечень щодо проведеного огляду та притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення (Постанова Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2020 у справі № 177/525/17, від 15.05.2019 року у справі № 537/2088/17). Більше того, факт порушення ПДР не звільняє поліцейських, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що водій знаходиться у стані сп`яніння, довести факт перебування особи у такому стані під час керування ним транспортним засобом. Відсутність письмових заперечень водія із результатами тестування на алкоголь не звільняє поліцейського від обов`язку довести вину водія у вчиненні адміністративного правопорушення «поза розумним сумнівом». Пояснення в протоколі «с протоколом згоден» написані під диктовку/вказівку працівника поліції, що підтверджується відеозаписом (час 11:19:17). Враховуючи вищевикладене захисник просить закрити провадження по справі відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 Данильчук С.Г. в судовому засіданні клопотання підтримав та просив закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція).

Зазначена Інструкція покроково встановлює дії працівників поліції в разі виникнення підозри у перебуванні водія в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.

Зокрема, пунктами 2, 6 розділу І Інструкції та пунктами 1-6 Порядку передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до положень п. 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

З вищевказаного слідує, що поліцейський зобов`язаний запропонувати водію транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, а у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, провести такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я.

З оглянутих в судовому засіданні відеозаписів, доданих до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки за допомогою алкотестеру «Drager» (03 хв. 12 сек. відеозапису 0000003_906105122_0004), так і в медичному закладі (02 хв. 50 сек. відеозапису 0000003_906105122_0004) зі словами (мовою оригіналу): «а смысл». При цьому ОСОБА_1 факт вживання алкогольних напоїв не заперечував та на запитання поліцейського відповів, що перед тим, як сісти за кермо автомобіля він вживав алкогольний напій «Рево» (2 хв. 35 сек. відеозапису 0000003_906105122_0004). Відмова від проходження огляду на стан сп`яніння незалежно від мотивів відмови складає склад правопорушення та є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючою ознакою відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, повністю доведена та підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 445249 від 06.09.2025 року, в якому зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення та який в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» власноручно написав: «с протоколом згоден»;

- направленням на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 до КНП «ООМЦПЗ» ООР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- оглянутими в судовому засіданні відеозаписами, які записані на компакт-диск, який надійшов разом з протоколом про адміністративне правопорушення, на яких зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, а також його пояснення про те, що перед тим, як сісти за кермо автомобіля він вжив алкогольний напій «Рево».

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст. ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення.

Доводи сторони захисту про відсутність в матеріалах справи доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом суд відхиляє з огляду на таке.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14, судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

В рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Загальновідомими є той факт, що автомобілі самостійно без водія пересуватися у просторі не можуть. Запис з відеореєстратора поліцейського автомобіля підтверджує рух транспортного засобу марки «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 (02 хв. 07 сек. відеозапису VIDEO_20250906_110850426). Коли водій автомобіля побачив патрульний автомобіль, він намагався втекти, у зв`язку з чим поліцейські тривалий час його переслідували. Відеозаписом зафіксовано, що після того, як поліцейські наздогнали водія автомобіля марки «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який заїхав у двір, з нього не виходила будь-яка стороння людина. Поліцейські одразу підійшли до автомобіля, на водійському сидінні якого знаходився ОСОБА_1 . Під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 факт керування вказаним транспортним засобом не заперечував та на запитання, чому не зупинився, ОСОБА_1 відповів (мовою оригіналу): «военкомата боюсь» (00 хв. 06 сек., 00 хв. 26 сек. відеозапису 0000003_906105122_0004). Далі поліцейський попросив ОСОБА_1 заглушити двигун та вийти з автомобіля. Водночас поліцейськими було виявлено, що ОСОБА_1 має ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота. В подальшому, водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager» або у медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився. Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем марки «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не підтверджуються будь-якими належними доказами, натомість спростовуються відеозаписом з відеореєстратора поліцейського автомобіля.

Слід також акцентувати увагу на суперечливість позиції сторони захисту в частині заперечення факту керування транспортним засобом, оскільки з початку сторона захисту зазначає про відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а одразу після цього зазначає про відсутність законних причин для зупинки водія, порушення процедури огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, не вручення йому направлення на огляд та ін.

За таких обставин суд вважає, що наявні у матеріалах справи докази «поза розумним сумнівом» підтверджують факт керування ОСОБА_1 автомобілем марки «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Виконання зазначеного пункту Правил дорожнього руху є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність.

Посилання захисника про те, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що створило у нього хибне уявлення про необов`язковість такого огляду і відсутність відповідальності не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються відеозаписом, з якого вбачається, що після того, як працівники поліції запропонували ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння або продути алкотестер «Drager», на що він відмовився, вони повідомили його, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП. Крім того, ОСОБА_1 було ознайомлено з протоколом про адміністративне правопорушення та надано можливість надати письмові пояснення. При цьому, будь-яких зауважень чи заперечень, в т.ч. щодо керування автомобілем, ОСОБА_1 не висловлював, письмових пояснень не надав. Одночасно ОСОБА_1 було роз`яснено, що рішення за результатами розгляду протоколу буде прийматись суддею Біляївського районного суду. Більш того, в Україні діє принцип презюмоване знання закону, за яким закон поширюється на кожного, навіть якщо особа і не знає про нього. Незнання вимог діючого законодавства не є підставою для звільнення особи від передбаченої законом відповідальності та закриття провадження у справі, що кореспондується з положеннями ст. 68 Конституції України.

Також не заслуговують на увагу і посилання сторони захисту щодо незаконної зупинки транспортного засобу працівниками поліції, оскільки з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, незгода водія із причинами зупинки або його необізнаність про це, не позбавляє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, та не впливає на причину зупинки. Неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п. 2.5 ПДР України. Матеріали справи не містять даних про оскарження ОСОБА_1 у встановленому порядку дій працівників поліції.

Крім того, суд зауважує, що на даний час у країні діє воєнний стан і працівники поліції мають право зупиняти та перевіряти усі транспортні засоби, та осіб, які ними керують.

Також безпідставними є доводи захисника про те, що працівниками поліції ОСОБА_1 не було роз`яснено його права, зокрема, право на юридичну допомогу, оскільки складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 445249 від 06.09.2025 року містить інформацію про роз`яснення ОСОБА_1 його прав і обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що останній засвідчив своїм підписом у вказаному протоколі про адміністративне порушення, жодних заперечень з приводу складеного протоколу не зазначив.

Посилання захисника на те, що відеозапис не є безперервним суд визнає неспроможними, оскільки зі змісту поданого ним клопотання та його пояснень в судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_1 не заперечує того факту, що на відеозаписі зафіксовано саме його, що також підтверджується копією паспорту на ім`я ОСОБА_1 , наданого захисником на вимогу суду.

Оскільки сторона не заперечує того факту, що на відеозаписі зафіксовано події, які відбувались 06.09.2025 року за участю ОСОБА_1 , суд вважає, що об`єктивних даних, зафіксованих на відео, достатньо для підтвердження обставин, вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема факту керування та відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager» та у медичному закладі та, з урахуванням положень ст. 251 КУпАП, визнає його належним та допустимим доказом.

При цьому, суд наголошує, що в даній конкретній ситуації вказане стороною захисту порушення принципу безперервності відеофіксації не впливає на повноту, всебічність та об`єктивність з`ясування обставин у даній справі та доведеності поза розумним сумнівом факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки інші докази, досліджені судом, в сукупності зі змістом відеозапису, надають можливість суду встановити обставини справи, та підтвердити обставини події правопорушення.

Зазначені відеозаписи відображають із достатньою повнотою стан водія ОСОБА_1 , його поведінку та те, що співробітники поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення діяли згідно до вимог чинного законодавства та у відповідності до процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння та оформлення результатів такого огляду.

Відеозаписи, долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, суд вважає належними та допустимими доказами, які містять інформативний, позбавлений упередження характер, є послідовними і містять відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису стороною захисту не надано. Не встановлено таких і під час розгляду справи.

Щодо не вручення ОСОБА_1 письмового направлення для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння суд в цьому контексті зауважує, що згадана вище Інструкція не містить вимоги про вручення водію відповідного направлення, а лише містить посилання на те, що форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції (пункт 8 розділу II). Окрім того, наведена у додатку 1 до цієї Інструкції форма направлення також не містить відповідної графи про вручення водієві цього направлення.

Системний аналіз положень ст. 266 КУпАП, Інструкції та Порядку дає підстави стверджувати про те, що законодавством не передбачено вручення водію письмового направлення до закладу охорони здоров`я з метою проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки такий огляд проводиться у присутності поліцейського, який має забезпечити доставку особи, яка погодилася на проходження відповідного огляду. Дане направлення є лише підставою для проведення огляду в закладі охорони здоров`я та надається лікарю вказаного закладу. В рамках цієї справи, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, тому не вручення йому письмового направлення на медичний огляд не є обставиною, що вказує на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші твердження сторони захисту мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Отже, дані протоколу про адміністративне правопорушення та додані до нього докази у своїй сукупності беззаперечно підтверджують той факт, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та на вимогу поліцейських відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager» та в медичному закладі.

У рішенні по справі «О?Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отримуючи посвідчення водія та сідаючи за кермо автомобіля, яке є джерелом підвищеної небезпеки, ОСОБА_1 повинен був неухильно дотримуватись вимог Правил дорожнього руху, якими категорично заборонено керування транспортними засобами, окрім іншого, з ознаками алкогольного сп`яніння, та навіть просто у втомленому стані.

Як встановлено в ст. 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Дії ОСОБА_1 кваліфікую за ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Враховуючи характер адміністративного правопорушення та особу ОСОБА_1 , вважаю можливим накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки вказане адміністративне стягнення є безальтернативним.

Згідно з ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, а тому з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

Керуючись ст. ст. 40-1, 130 ч. 1, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Громадянина ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 к.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Л.О. Пендюра

Строк пред`явлення постанови до виконання

згідно Закону України "Про виконавче провадження"

Постанова набрала законної сили

"___" ____________ 2025 року