ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.,

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Литвиненко А.Є.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2025 року 05.07.2025 року об 11:14 год. на трасі М-30 в м. Підгороднє Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом RenaultMegane Scenic, днз НОМЕР_1 , та в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови зазначивши, що в суді першої інстанції його інтереси представляла адвокат Цівань Н.В., яка у встановлений законом строк звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою. Однак, апеляційну скаргу їй було повернуто у зв`язку з ненаданням копії договору про надання правової допомоги. Про дані обставини ОСОБА_1 дізнався 08.11.2025 року після отримання поштою постанови Дніпровського апеляційного суду від 28.10.2025 року. Зазначає, що через некомпетентність адвоката порушуються його права, тому просить визнати поважними причини пропуску строку подачі апеляційної скарги. По суті просить провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на те, що на відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського не вбачається хто зупинив транспортний засіб, не названо причину зупинки. Зазначає, що при перевірці документів патрульний повідомив, що він перебуває у розшуку ТЦК (докази не надав) і запропонував пройти з ним для з`ясування цього питання. Після того, як він пройшов з патрульним до якогось приміщення, питання щодо розшуку зникло, а з`явилися нові питання щодо страхування та вживання ним алкоголю, внаслідок чого були складені два протоколи. Звертає увагу, що він перебував під психологічним впливом працівника поліції, через що на боді камеру повідомив, що напередодні вживав алкоголь, від проходження тесту та від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився. Вважає, що працівником поліції грубо порушено вимоги ст.35 Закону України Про Національну поліцію в частині безпідставного зупинення транспортного засобу, оскільки доданий до матеріалів справи відеозапис не містить жодних доказів законної зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 , більш того, матеріали справи взагалі не містять відомостей про зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Крім того, поліцейський не повідомив про причини застосування до нього превентивних заходів, а також не довів до його відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи. Звертає увагу, що патрульний поліцейський міг зупинити авто на блокпосту для перевірки документів тільки в тому випадку, коли він на це уповноважений і зазначений в наказі коменданта, однак інспектор не надав відповідних документів, які б давали йому право зупиняти автомобіль для перевірки документів, як уповноваженій особі. До того ж, в протоколі про адміністративне правопорушення місцем зупинки зазначено не блокпост, а Траса М30 км. Тому вважає помилковим посилання суду на законність безпідставної перевірки документів на блокпосту. Вказує, що відсутність на відеозаписі підтвердження керування ним транспортним засобом та його зупинки унеможливлює притягнення до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Також зазначає, що поліцейський не повідомив йому будь яких ознак алкогольного сп`яніння.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 09 жовтня 2025 року, апеляційна скарга подана до суду першої інстанції 11 листопада 2025 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, апеляційний суд враховує, що адвокат Цівань Н.В., яка представляла інтереси ОСОБА_1 , у встановлений законом строк звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, яку постановою Дніпровського апеляційного суду від 28.10.2025 року було повернуто, про що ОСОБА_1 дізнався 08.11.2025 року після отримання зазначеної постанови поштою. Враховуючи, що первинну апеляційну скаргу було подано в межах строку апеляційного оскарження, а також приписи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Згідно ст.ст.245,251,252,280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне вмотивоване рішення.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що судом першої інстанції, з недотриманням вищезазначених вимог закону, належним чином не з`ясовано обставини щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст.7,9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження за ч.1 ст.130 КУпАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події провадження у справах про адміністративні правопорушення. Такий висновок апеляційного суду ґрунтується на наступному.

Як вбачається з матеріалів справи, висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ґрунтуються на даних протоколу про адміністративне правопорушення, рапорті поліцейського, матеріалах відеофіксації порушення.

Посилаючись на вказані вище докази як на такі, що підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п.2.5 ПДР України, та доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції не дав їм аналіз, а саме не зазначив, які саме дані містяться у цих доказах, які саме факти та обставини ці докази підтверджують, у зв`язку із чим не дав їм відповідної оцінки та прийшов до передчасного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд наголошує, що відповідно до вимог ст.ст.254,256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом у якому фіксується сутність вчиненого правопорушення і який є підставою для подальшого провадження справи у суді. Для протоколу про адміністративне правопорушення передбачена як спеціальна його форма, так і вимоги, які регламентують його зміст, а саме: викладення об`єктивної сторони вчиненого адміністративної правопорушення із зазначенням усіх складових, які утворюють об`єктивну сторону цього правопорушення, в тому числі часу, місця і способу вчинення адміністративного правопорушення; зазначення обставин, які дають можливість характеризувати суб`єктивну сторону правопорушення, із зазначенням усіх її складових, необхідних для розгляду справи даних, зокрема щодо особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків; фіксуються вчиненні процесуальні дії, у тому числі такі, які гарантують забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності.

Апеляційний суд також зазначає, що підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 Правил дорожнього руху України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735 (в подальшому «Інструкція»).

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлено зазначеною Інструкцією.

Відповідно до пункту 2 Розділу 1 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. (Пункт 3 Інструкції).

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №381883 від 05.07.2025 року в ньому, в порушення вимог даної Інструкції, не зазначено за якими саме ознаками алкогольного сп`яніння співробітник поліції встановив у ОСОБА_1 стан алкогольного сп`яніння та на якій підставі йому було запропоновано пройти огляд за допомогою Алкотестеру Драгер або в медичному закладі. Таким чином, в протоколі має конкретного зазначення ознак сп`яніння, які були виявлені у водія ОСОБА_1 .

З переглянутого в апеляційному суді відеозапису встановлено, що працівник поліції не зазначив ОСОБА_1 жодної ознаки алкогольного сп`яніння. Крім того, при перегляді відеозапису у ОСОБА_1 об`єктивно не вбачається ознак сп`яніння на обличчі чи його почервоніння, порушення мови та поведінки, яка б свідчила про те, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

На переконання апеляційного суду, судом першої інстанції належним чином не досліджено наявних в матеріалах справи доказів, таким надано неправильну та необґрунтовану оцінку.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення в діях останнього.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2025 року.

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Винести нову постанову, якою на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот