КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/5239/2025 Головуючий в суді ІІ інстанції Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., вирішуючи питання щодо розгляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Лобача Ігоря Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 389687 від 12.07.2025 року, з якого вбачається, що 12.07.2025 року о 22:21 год. у м. Києві по вул. Миколи Ушакова, буд. 34, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортними засобами, вчинивши дане правопорушення повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 2.1а Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Лобач І.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , 15 жовтня 2025 року подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовував тим, що протокол про адміністративне правопорушення не містить посилання на те, що вказані дії були вчинені ОСОБА_1 повторно протягом року із зазначенням відомостей про те, коли, на підставі якої постанови останній був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Також доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що поліцейськими не було долучено довідку з інформацією про дату вчинення ОСОБА_1 попереднього правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Адвокат Лобач І.А. та ОСОБА_1 у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, про день, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. 28 листопада 2025 року до Київського апеляційного суду надійшло клопотання від захисника ОСОБА_1 - адвоката Лобача І.А., про розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його адвоката.

Разом з тим, 01 грудня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшло клопотання від захисника ОСОБА_1 - адвоката Лобача І.А., про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із погіршенням стану здоров`я адвоката, однак вказане клопотання було отримано канцелярією Київського апеляційного суду о 10 год. 40 хв., що підтверджується підписом відповідальної особи канцелярії суду, що унеможливило розгляд вказаного клопотання у судовому засіданні, яке відбулось о 10 год. 15 хв. після розгляду апеляційної скарги по суті.

За змістом ст. 268 КУпАП України присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 126 КУпАП України, не є обов`язковою.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи адміністративної справи доказах.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП наступає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, зокрема, керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно вимог пункту 2.1.а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

Вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.1а ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 389687 від 12.07.2025 року - 12.07.2025 року о 22:21 год. у м. Києві по вул. Миколи Ушакова, буд. 34, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортними засобами, вчинивши дане правопорушення повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 2.1а Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП (а.с. 1);

- у копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4537652 від 19.04.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки водій керував транспортним засобом не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії (а.с. 2);

- на відеозаписі із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, який кореспондується з фактичними обставинами справи та вказує на факт порушення водієм вказаних правил ПДР (а.с. 3).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про здійснення адміністративного правопорушення.

Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме - ст. 256 детально регламентує питання, що пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції.

Протокол підписаний особою, яка його склала, та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , крім того йому було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Обставини, зазначені в протоколі узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом із нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського, на якому відображені події, які відбувалися 12 липня 2025 року за участю ОСОБА_1 ..

Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. На відео, що міститься в матеріалах справи, зафіксовані подія правопорушення. Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. ст. 126 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить посилання на те, що вказані дії були вчинені ОСОБА_1 повторно протягом року із зазначенням відомостей про те, коли, на підставі якої постанови останній був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення патрульними поліції було зафіксовано факт повторного вчинення даного правопорушення протягом року та долучено до матеріалів справи постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4537652 від 19.04.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні відомості про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4537652 від 19.04.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Отже, підстав вважати зазначену постанову неналежним доказом у суду немає.

Разом із тим, як вбачається з долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, патрульні повідомили ОСОБА_1 про те, що у квітні його вже було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП. На це останній не висловлював жодних заперечень та не оспорював факт такого попереднього притягнення, а у відповідь на запитання поліцейського підтвердив, що тоді перебував за кермом автомобіля «БМВ», що узгоджується з фактичними даними, викладеними у постанові серії ЕНА № 4537652 від 19.04.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Крім того, на відеозаписі зафіксовано, як ОСОБА_1 уточнював у працівників поліції, чи дійсно за друге таке правопорушення протягом року передбачено позбавлення права керування транспортними засобами, а не за три, що свідчить про його обізнаність щодо існування першого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Тому суд апеляційної інстанції також не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що поліцейськими не було долучено довідку з інформацією про дату вчинення ОСОБА_1 попереднього правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки такі доводи не є тими істотними порушеннями вимог закону, які б ставили під сумнів висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, зважаючи, що про наявність в його діях ознак даного правопорушення вказує сукупність вище наведених доказів. Крім того, дата вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, 19.04.2025 року зазначена у постанові серії ЕНА № 4537652 від 19.04.2025 року.

При цьому, ОСОБА_1 жодним чином не заперечував щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП за порушення п. 2.1а Правил дорожнього руху України, не висловлював з цього приводу жодних міркувань та заяв.

Разом з тим, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості зазначити у протоколі про адміністративне правопорушення ті пояснення, які вважав за потрібні, однак свою у ньому не зазначив.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу, накладено судом з урахуванням положень ст.ст. 23, 33 КУпАП та в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Святошинського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2025 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга адвоката Лобача Ігоря Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Лобача Ігоря Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено «12» грудня 2025 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко