Провадження №3/461/3449/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2025 року суддя Галицького районного суду м. Львова Павлюк О. В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. ст. 173, 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А:

29.11.2025 о 03:50 год. у м. Львові, по пр. Свободи, 7, гр. ОСОБА_1 перебував у період часу на вулиці, де запроваджена комендантська година, вчинив злісну непокору законному розпорядженню Львівської ОВА №1/22 від 25.02.2022 зі змінами № 69/22 від 23.04.2022 без спеціальної перепустки, чим порушив абзац 2 п. 8 постанови КМУ № 573 від 08.07.2020, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП.

Окрім цього, 29.11.2025 о 03:50 год. у м. Львові, по пр. Свободи, 7, гр. ОСОБА_1 виражався нецензурною лайкою, ходив по проїзній частині, гучно кричав, чим порушив громадський порядок та спокій громадян. Дії ОСОБА_1 орган поліції кваліфікував за ст. 173 КУпАП, тобто дрібне хуліганство нецензурна лайка у громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

До суду надійшло дві справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 185 та ст. 173 КУпАП, та такі розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою).

Правила, встановлені ст. 36 КУпАП, допускають розгляд одним і тим же органом справ про адміністративні правопорушення відносно особи, яка вчинила кілька адміністративних правопорушень.

Адміністративні матеріали складені стосовно однієї особи та знаходяться у провадженні одного органу, уповноваженого на їх розгляд, у зв`язку з чим підлягають об`єднанню в одне провадження зі присвоєнням єдиного унікального номера справи 461/10181/25 (провадження 3/461/3449/25), оскільки їх спільний розгляд сприятиме всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час, дату та місце проведення судового засідання, що стверджується матеріалами справи.

З огляду на те, що особа, яка притягувалася до адміністративної відповідальності, не вживала заходів для явки до суду, не з`явилася після отримання судової повістки, її поведінка свідчить про свідоме затягування розгляду справи з метою закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Окрім того, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до такого висновку.

Щодо наявності в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення, окрім іншого, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом, тобто при розгляді справи суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються наявними у справі доказами, оцінка яких здійснюється відповідно до ст. 252 КУпАП.

Разом з тим, за змістом ст. ст.279,280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення. Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на обставини, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають протоколу, адже у цьому випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою, згідно з вимогами ст. ст. 213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи. Недотримання цих вимог порушує право на захист особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

У ст. 185 КУпАП передбачена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Пленум Верховного Суду України у п.7 Постанови «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» N 8 від 26.06.1992, роз`яснив, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а також, що адміністративна відповідальність за ст.185 КУпАП настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.

З об`єктивної сторони злісна непокора виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень або вимог працівника поліції, або в непокорі, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну неповагу до органів та осіб, які охороняють громадський порядок. Відмова правопорушника проявляється у недвозначній формі словами, жестами, мовчанням тощо. Відмінність опору від злісної непокори полягає в тому, що опір це активна фізична протидія законній діяльності потерпілих, а злісна непокора це пасивна поведінка.

Відповідно до абзацу 2 п. 8 постанови КМУ №573 від 08.07.2020 «Питання запровадження та здійснення деяких заходів правового режиму воєнного стану», зокрема на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.

Розпорядженням Львівської ОВА №1/22 від 25.02.2022 зі змінами №225/22 від 19.10.2022 запроваджено комендантську годину на території Львівської області.

Так, ОСОБА_1 ставиться у вину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України.

Відповідно до диспозиції вказаної статті адміністративним правопорушенням є злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Натомість, як вбачається із протоколу серії ВАБ № 236560, 29.11.2025 о 03:50 год. у м. Львові, по пр. Свободи, 7, гр. ОСОБА_1 перебував у період часу на вулиці, де запроваджена комендантська година, вчинив злісну непокору законному розпорядженню Львівської ОВА №1/22 від 25.02.2022 зі змінами № 69/22 від 23.04.2022 без спеціальної перепустки, чим порушив абзац 2 п. 8 постанови КМУ № 573 від 08.07.2020.

Відтак, зі вказаного протоколу не вбачається, у чому полягала злісна непокора ОСОБА_1 розпорядженню або вимозі поліцейського, члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Навпаки у протоколі констатовано злісну непокору ОСОБА_1 вищевказаному «розпорядженню Львівської ОВА».

Також суддя звертає увагу, що наказом Львівської ОВА № 225/22 від 19.10.2022 внесені зміни до наказу начальника обласної військової адміністрації від 25.02.2022 № 1/22, а саме визнано таким, що втратив чинність, наказ начальника обласної військової адміністрації від 23.04.2022 № 69/22 «Про внесення змін до наказу начальника обласної військової адміністрації від 25.02.2022 № 1/22».

У справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Матеріали справи не містять достатніх та переконливих доказів, які б у своїй сукупності об`єктивно підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Суддя приходить до переконання, що за встановлених суддею обставин, уповноважена на складання протоколу особа не доведела достатніх підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Як передбачено у ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий розгляд справи та встановлення обґрунтованості будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, у силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене вище, приходжу до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 185 КУпАП не доведена сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які б дали можливість констатувати, що його винуватість доведено поза розумним сумнівом, у зв`язку з чим провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Щодо наявності в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, суд зазначає таке.

Диспозиція статті 173 КУпАП передбачає відповідальність за нецензурну лайку у громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

За нормою ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, серед іншого, відомості про особу порушника. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка вчинила адміністративне правопорушення. При складанні протоколу порушникові роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що робиться відмітка у протоколі.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 220680 від 29.11.2025 складений правомочною на те посадовою особою, у відповідності до положень ч. 1 ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить обов`язкові дані, передбачені вказаною статтею та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу порушника.

Винуваність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджується також рапортом інспектора поліції, долученим до протоколу, зі змісту якого встановлено, що такий відображає перебіг подій наведених у протоколі; протоколом затримання АЗ № 072946 від 29.11.2025, письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 28.11.2025, який підтвердив обставини, наведені у протоколі, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6243712, відповідно до якого ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КУпАП, та іншими матеріалами справи, які знаходяться в об`єктивному взаємозв`язку між собою.

За встановлених фактичних обставин справи, суд беззаперечно встановив, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, оскільки вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, у повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться у матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час розгляду адміністративного матеріалу.

При цьому, обставин, які б спростовували дані, що містяться у матеріалах адміністративної справи, з урахуванням наявних у справі належних доказів, суд не встановив.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а саме останній вчинив дрібне хуліганство.

Поряд з цим, при накладенні стягнення, як це передбачено ст. 33 КУпАП, враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Отже, вирішуючи питання призначення виду стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого порушення, особи правопорушника, майновий стан, обставини, які обтяжують чи пом`якшують відповідальність, які у процесі розгляду справи судом не встановлені, приходжу до висновку, що на правопорушника слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу.

Окрім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП та Закону України «Про судовий збір» зі ОСОБА_1 слід стягнути на користь ДСА України судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст.185, 247, 283, 284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Об`єднати в одне провадження справи № 461/10181/25 (провадження № 3/461/3449/25) та № 461/10181/25 (провадження № 3/461/3451/25) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. ст. 173, 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

2. Присвоїти об`єднаній справі номер № 461/10181/25 (провадження № 3/461/3449/25).

3. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

4. ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 119,00 грн. у користь держави.

5. Стягнути зі ОСОБА_1 на користь ДСА України судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ольга ПАВЛЮК