Єдиний унікальний номер судової справи: 490/6567/25
Номер провадження: 33/812/517/25 Головуючий у місцевому суді: Подзігун Г.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Повертайленко Ю.В.

за участю: ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Притикіна І.І., представника потерпілого - адвоката Василинюка В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Притикіна Ігоря Ігоровича на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 жовтня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 410644 від 03 серпня 2025 року, ОСОБА_1 02 серпня 2025 року о 19 год 46 хв в м. Миколаєві по вул. Одеське шосе, 20 км, керував транспортним засобом «Mini Cooper», номерний знак НОМЕР_1 та при зміні напрямку руху з середньої полоси в ліву, не впевнився в безпечності, був неуважним та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Ford Mustang», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку в крайній лівій полосі. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3 б, 10.1, п. 13.3 Правил дорожнього руху (надалі ПДР), за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Постановою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

He погоджуючись із зазначеною постановою суду, захисник ОСОБА_1 - адвокат Притикін І.І. подав до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, захисник ОСОБА_1 - адвокат Притикін І.І. зазначає, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку при аналізі відеозапису. Так, суд зазначив, що ОСОБА_1 «не впевнився в безпеці свого маневру, різко змінивши напрямок свого руху, розпочав перестроювання в ліву смугу», такий висновок створює враження, ніби маневр ОСОБА_1 був безпричинним, раптовим та вчиненим виключно з його власної ініціативи, але висновок суду прямо суперечить фактичним даним, зафіксованим на відеозаписі.

При цьому, суд взагалі не надав оцінку діям водія не встановленого транспортного засобу, який здійснив випередження по правій смузі та перелаштувався різко у смугу ОСОБА_1 з одночасним гальмуванням, змусивши його різко гальмувати та змінювати напрямок руху.

При уважному та по кадровому дослідженні наданого відео (зокрема, у часовому проміжку 00:06 - 00:08 хв.) чітко та беззаперечно видно, що автомобіль «Mini Cooper» рухається у середній смузі для руху. У крайній правій смузі, дещо позаду, рухається невстановлений автомобіль темного кольору (ймовірно, «Opel», про який ОСОБА_1 послідовно свідчив у суді). На 00:07 хвилині відеозапису водій вказаного невстановленого автомобіля, грубо порушуючи ПДР, розпочинає небезпечний маневр випередження та перестроювання з правої смуги у середню, безпосередньо «підрізаючи» автомобіль «Mini Cooper», створюючи для нього очевидну аварійну обстановку.

На переконання захисника, саме внаслідок цього небезпечного маневру третьої особи, ОСОБА_1 , з метою уникнення неминучого зіткнення з невстановленим автомобілем, змушений був здійснити вимушений маневр лівіше, у смугу, де в цей час рухався автомобіль «Ford Mustang».

Адвокат наголошує, що цей маневр ОСОБА_3 не був безпричинним порушенням п. 10.1 ПДР, а був прямою та невідворотною реакцією на небезпеку, створену іншим учасником руху.

Захисник переконаний, що такі дії ОСОБА_1 , були вчинені у стані крайньої необхідності (ст. 18 КУпАП) для уникнення зіткнення та настання потенційно більш тяжких наслідків.

Дії невстановленого транспортного засобу на переконання адвоката Притикіна І.І. мають всі ознаки небезпечного «агресивного водіння» та схожі на свідому спробу «провчити» водія «Mini Cooper» за якісь дії, чим було створено аварійну обстановку не лише для ОСОБА_1 , але й для інших учасників руху, що зрештою і стало першопричиною ДТП.

Захисник звертає увагу суду на те, що показовим є той факт, що водій цього невстановленого автомобіля, який фактично спровокував зіткнення, в порушення п. 2.10 ПДР залишив місце пригоди. Він не зупинився ані для з`ясування обставин, ані для надання допомоги, що може свідчити про усвідомлення ним своєї прямої вини у небезпечних діях, що призвели до ДТП.

Крім того, захисник зазначає, що ні органи поліції при складанні протоколу, ні суд першої інстанції при розгляді справи, не надали жодної правової оцінки діям водія не встановленого автомобіля «Opel». У зв`язку з чим, на думку адвоката Притикіна І.І. був обраний найпростіший шлях - притягнути до відповідальності саме ОСОБА_4 , який фактично сам став потерпілим від небезпечних дій невстановленого водія.

Так, працівник поліції замість того, щоб належно зафіксувати факт ДТП за участю невстановленого транспортного засобу (що є підставою для виплати страхового відшкодування обом учасникам: «Mini Cooper» та «Ford Mustang», їх страховими компаніями з подальшим регресом до винуватця після його встановлення), суд прийняв рішення призначення «винного» з-поміж тих, хто залишився на місці пригоди, повністю проігнорувавши дії водія невстановленого транспортного засобу.

Разом з цим, захисник вказує на те, що мотивувальна частина оскаржуваної постанови суду містить грубі логічні помилки та внутрішні суперечності, що свідчить про формальний підхід суду до розгляду справи.

Так, в абзаці 10 мотивувальної частини суд, описуючи відеозапис, вказує, що автомобіль «Ford Mustang» …після перехрестя перелаштувався в середню смугу... далі в праву смугу дороги». Однак, вже у наступному абзаці, суд зазначає, що ОСОБА_1 «..розпочав перестроювання в ліву смугу, де в той час рухався транспортний засіб «Ford Mustang». При цьому автомобіль «Ford Mustang» не міг фізично одночасно перебувати і у правій, і у лівій смузі руху. Ця суперечність є свідченням того, що суд не розібрався у фактичних обставинах ДТП, а його висновки є нелогічними та не відповідають дійсності.

До того ж, суд першої інстанції в мотивувальній частини своєї постанови не надав належної правової оцінки доводам захисника ОСОБА_1 - адвоката Костенка С.О.

Також, судом було проігноровано твердження про невідповідність схеми ДТП фактичним обставинам, а саме, що вказане місце зіткнення (1,2 м від краю лівої смуги) є фізично неможливим, оскільки ширина автомобіля «Ford Mustang» становить 1,87 м.

Судом було проігноровано й доводи про те, що розташування «Ford Mustang» після ДТП (на відстані понад 50 м від місця зіткнення) може свідчити про значне перевищення швидкості водієм, що має суттєве значення для визначення механізму ДТП та ступеня вини водіїв.

На додаток, адвокат Притикін І.І. акцентує увагу суду на те, що суд першої інстанції фактично змінив кваліфікацію правопорушення, вийшовши за межі обвинувачення, викладеного у протоколі. Так протокол про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для розгляду справи, інкримінував ОСОБА_1 порушення п.п. 2.3 «б», 10.1 та 13.3 ПДР України. Пункт 13.3 ПДР регулює дотримання безпечного інтервалу під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди. Натомість суд у своєму висновку в постанові дійшов висновку, що ОСОБА_1 порушив п.п. 2.3 «б», 10.1 та 13.1 ПДР України. Пункт 13.1 ПДР встановлює загальні вимоги до дотримання дистанції та інтервалу.

Це на думку адвоката є суттєвим порушенням, оскільки особа має захищатися саме від того обвинувачення, яке їй пред`явлено.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Притикіна І.І., потерпілого ОСОБА_2 та його представника - адвоката Василинюка В.В., перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України ( ст. 246 КУпАП).

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин (ст. 248 КУпАП).

Згідно ч.1 ст. 249 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.

За положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю ( ст. 252 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вищевказані вимоги закону судом першої інстанції дотримано у повному обсязі і висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, наведених у протоколі, підтверджується зібраними по справі доказами, а висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи та фактичним обставинам події.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП суд першої інстанції дійшов висновку про те, що він порушив вимоги п.п. 2.3.б, 10.1 та 13.3 ПДР України, внаслідок чого сталася ДТП із пошкодженням його транспортного засобу та транспортного засобу потерпілого ОСОБА_2 , а тому його дії знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають наявним в матеріалах справи доказам та обставинам справи.

З матеріалів справи вбачається, що 03 серпня 2025 року поліцейським був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 410644 відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

Статтею 124 КУпАП передбачено, що адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Правила дорожнього руху України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил (п.п. 1.1 Розділу 1 ПДР України).

Згідно ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими (п.1.3. ПДР України).

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила (п. 1.4 ПДР України).

Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно п. 1.10 ПДР України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Так, згідно з диспозицією ст.124 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Тобто елементами об`єктивної сторони даного правопорушення, є діяння (дії або бездіяльність) учасників дорожнього руху, суспільно небезпечні наслідки у виді пошкодження вказаних вище об`єктів та причинно-наслідковий зв`язок між діянням та наслідками.

Відповідно до вимог статей 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

З аналізу положень вказаної статті вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Статтею 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується порушення ним вимог п.п. 2.3.б., 10.1., 13.3. ПДР України.

Відповідно до п. 2.3. б ПДР водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 10.1 ПДР передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно п. 13.3 ПДР під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Дорожня обстановка - це сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів та їх стан), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Маневрування (маневр) це початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з`їзд з проїзної частини, рух заднім ходом.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 410644 від 03 серпня 2025 року, ОСОБА_1 02 серпня 2025 року о 19 год 46 хв в м. Миколаєві по вул. Одеське шосе, 20 км, керував транспортним засобом «Mini Cooper», номерний знак НОМЕР_1 та при зміні напрямку руху з середньої полоси в ліву, не впевнився в безпечності, був неуважним та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Ford Mustang», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку в крайній лівій полосі. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3 б, 10.1, п. 13.3 Правил дорожнього руху (надалі - ПДР), за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано схему місця ДТП, яка сталася 02 серпня 2025 року о 19 год 46 хв в м. Миколаєві вул. Одеське шоссе, буд. 20 за участю транспортних засобів: «Mini Cooper», номерний знак НОМЕР_1 та «Ford Mustang», номерний знак НОМЕР_2 .

На схемі відображено ділянку дороги, на якій сталась ДТП, її ширину, дорожні знаки як сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів та слідів, транспортні засоби, причетні до ДТП («Mini Cooper», номерний знак НОМЕР_1 та «Ford Mustang», номерний знак НОМЕР_2 ), координати їх розміщення відносно елементів проїжджої частини. Також, на схемі відображено сліди гальмового шляху коліс вказаних транспортних засобів та місце їх зіткнення зі слів кожного водія.

На зворотному боці схеми місця ДТП зазначено перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів, отриманих внаслідок ДТП.

Зазначена в схемі ДТП інформація підтверджується підписами водіїв транспортних засобів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Крім цього, матеріали справи містять письмові пояснення водіїв - учасників ДТП.

Зокрема, водій ОСОБА_1 в своїх письмових поясненнях зазначив, що пересувався в середній полосі по вул. Одеське шосе в сторону с. Весняного о 19 год 46 хв керуючи транспортним засобом «Mini Cooper», номерний знак НОМЕР_1 , після чого по правій полосі почав обганяти та підрізати автомобіль марки Opel, універсал номера європейські. У зв`язку з чим, щоб уникнути ДТП зманеврував з середньої полоси трішки вліво. В дзеркалі лівому побачив, як наближається водій на Форд Мустанг та вернувся в свою полосу. Водій ОСОБА_5 теж, щоб уникнути зіткнення, вильнув вліво та зачепив бордюр. Його почало розвертати та під час розвороту трішки зачепив задню накладку бампера. Водій Opel скрився з місця події. Під час маневру ОСОБА_1 почав гальмувати у своїй полосі, але це не допомогло уникнути зіткнення (а.с.4).

Водій іншого транспортного засобу, ОСОБА_2 теж надав свою письмові пояснення, в яких зазначив: «02.08.2025 року, я ОСОБА_2 , керуючи власним автотранспортом Ford Mustang, рухався по вулиці Одеське шосе, місто Миколаїв в напрямку міста Одеса, приблизно о 19 годині 40 хвилин. В районі вулиці Одеське шосе, перед стадіоном, рухався в крайній лівій смузі. Паралельно зі мною в середній полосі напівкорпуса їхав інший автомобіль Міні Купер, держномер НОМЕР_1 . В цей час водій Міні Купера почав раптово перелаштовуватись в мою смугу. В результаті виникнення аварійної ситуації я почав гальмувати, подаючи при цьому звуковий сигнал і приймаючи лівіше до бордюру, щоб уникнути зіткнення. Після зіткнення моє авто лівим краєм зачепило бордюр, авто почало підкидувати. Авто розвернуло і зупинилося поряд проїжджої частини, передньої частиною на бордюрі. Некерований автомобіль ймовірно лівою стороною зачепив стовп та забор. В результаті чого автомобіль отримав значні пошкодження» (а.с. 5).

Також, апеляційним судом вивчено відеозапис з автомобільного реєстратора автомобіля Ford Mustang, що міститься в матеріалах справи.

Під час перегляду вказаного відеозапису судом встановлено, що автомобіль Ford Mustang рухається в крайній правій смузі для руху по вул. Одеське шосе в напрямку виїзду з міста. Проїхавши перехрестя, автомобіль змінює напрямок руху та перестроюється з крайньої правої смуги в крайню ліву, при цьому по переду в межах середньої смуги для руху рухається автомобіль «Mini Cooper», номерний знак НОМЕР_1 . Крім цього, в лівій смузі для руху рухається автомобіль не встановленої марки, який різко перестроївся в середню смугу для руху, безпосередньо перед автомобілем «Mini Cooper», який пригальмовуючи намагаючись об`їхати цей невстановлений автомобіль здійснює заїзд на ліву смугу для руху по якій рухається автомобіль Ford Mustang. Внаслідок чого, автомобіль Ford Mustang лівою передньою частиною контактує з задньої лівою частину автомобіля «Mini Cooper». Після чого автомобіль Ford Mustang відкидає вліво з заїздом на бордюр та розвертає приблизно на 270°.

Отже, з урахуванням встановлених обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що водій ОСОБА_1 02 серпня 2025 року о 19 год 46 хв в м. Миколаєві по вул. Одеське шосе, 20 км керуючи транспортним засобом «Mini Cooper», номерний знак НОМЕР_1 об`їжджаючи перешкоду у вигляді невстановленого автомобіля, що рухався попереду, був не уважним, своєчасно не зреагував на зміну дорожньої обстановки, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та не дотримавшись безпечного інтервалу здійснив частковий виїзд на ліву смугу для руху по якій рухався автомобіль «Ford Mustang» номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Таким чином, сукупність наведених вище доказів підтверджують факт порушення водієм автомобіля Mini Cooper ОСОБА_1 вимог пунктів 2.3 «б», 10.1 та 13.3 ПДР.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Вина водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП знайшла своє підтвердження відповідно до зібраних у справі доказів.

Будь-яких доказів на спростування вказаних обставини матеріали справи не містять.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП відповідають наявним в матеріалах справи доказам, а також вимогам закону.

Твердження водія ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Притикіна І.І. про те, що причиною ДТП стало те, що невстановлений автомобіль здійснив випередження по правій смузі та перелаштувався різко у смугу, по якій рухався автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 суд враховує, однак навіть за таких обставин, водій ОСОБА_1 об`їжджаючи перешкоду у вигляді невстановленого автомобіля повинен був переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, зокрема автомобілю «Ford Mustang» номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в лівій смузі для руху. Більш того, водій ОСОБА_1 об`їжджаючи невстановлений автомобіль та частково змістившись в ліву смугу повинен був дотриматись безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху автомобілям, які рухались в цій полосі, зокрема автомобілю «Ford Mustang» номерний знак НОМЕР_2 .

Посилання в апеляційній скарзі на те, що дії ОСОБА_1 , були вчинені у стані крайньої необхідності (ст. 18 КУпАП) задля уникнення зіткнення та настання потенційно більш тяжких наслідків, апеляційний суд відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до ст.18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Той факт, що дії водія ОСОБА_1 були вимушеними, в даному випадку не є підставою стверджувати, що в його діях складу відсутній склад правопорушення.

Більш того, ні під час розгляду справи в суді першої інстанції ні під час апеляційного перегляду не було встановлено, що відвернена ОСОБА_1 шкода, яка могла б настати в результаті зіткнення його транспортного засобу та невстановленого транспортного засобу, що рухався попереду, була б більш значною, ніж заподіяна ним шкода.

А тому відсутні підстави стверджувати, що ОСОБА_1 вчинив інкриміноване йому правопорушення, перебуваючи в стані крайньої необхідності.

Разом з цим, аргументи захисника Притикіна І.І. про те, що органи поліції при складанні протоколу не надали жодної правової оцінки діям водія не встановленого автомобіля «Opel» не підлягають встановленню під час розгляду даної справи.

Також, не заслуговують на увагу суду через їх безпідставність доводи захисника Притикіна І.І. про значне перевищення швидкості водієм автомобіля «Ford Mustang», оскільки факт перевищення швидкості вказаним транспортним засобом не підтверджено належними та допустимими доказами, а є лише суб`єктивним припущенням захисника.

Що стосується посилання захисника в апеляційній скарзі на формальний підхід розгляду справи судом першої інстанції, то такі обставини під час апеляційного перегляду встановлені не були. Більш того, апеляційним судом не було встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Щодо аргументів адвоката Притикіна І.І. про те, що суд першої інстанції фактично змінив кваліфікацію правопорушення, вийшовши за межі обвинувачення, викладеного у протоколі, оскільки в постанові дійшов висновку, що ОСОБА_1 порушив зокрема п. 13.1 ПДР, який останньому інкриміновано не було, апеляційний суд вважає це технічною опискою, яка не стосується суті постанови, не тягне погіршення становища особи, відносно якої вона винесена, а тому не впливає на правильність висновків суду в цілому.

Посилання в апеляційній скарзі на невідповідність схеми ДТП фактичним обставинам, а саме, що вказане місце зіткнення (1,2 м від краю лівої смуги) с фізично неможливим, оскільки ширина автомобіля «Ford Mustang» становить 1,87 м, суд оцінює критично з огляду на наявний в матеріалах справи відеозапис.

Апеляційний суд не може погодитись з версією водія ОСОБА_1 про те, що місцем зіткнення є координати точки «3» на схемі місця ДТП, оскільки відеозаписом підтверджено, що зіткнення відбулося на лівій смузі для руху, а тому версія водія ОСОБА_2 щодо координати місця зіткнення (точка «4») є більш достовірною.

Інших доводів, які б спростовували висновки, викладені в оскаржуваній постанові, або свідчили б про порушення норм КУпАП при прийнятті оскаржуваної постанови судом першої інстанції, а також відповідних додаткових доказів в апеляційній скарзі не наведено і до апеляційного суду не надано.

Досліджені судом першої інстанції докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми для висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що винуватість водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є доведеною «поза розумним сумнівом».

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи, притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладенні адміністративного стягнення у виді штрафу, дотримані у повній мірі.

За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 280, 283, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Притикіна Ігоря Ігоровича - залишити без задоволення.

Постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 жовтня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Крамаренко