Справа №: 630/1186/25
Провадження № 3/630/319/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 грудня 2025 рокум. Люботин

Суддя Люботинського міського суду Харківської області Сухоруков І.М., розглянув матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, одруженого, із вищою освітою, який мешкає: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

До Люботинського міського суду Харківської області від ВП №2 ХРУП №1 ГУ НП в Харківській області надійшов матеріал про адміністративне правопорушення з протоколом ЕПР1 №448004 від 09.09.2025 за ч.1 ст.130 КУпАП, в якому зазначено, що ОСОБА_1 09.09.2025 приблизно 01.10 у м.Люботин на узвозі 2-му Люботинському, буд.4, керував мотоциклом «Jawa» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився під відеозапис зі службової боді камери 19 газоаналізатором «Драгер», який дав результат 0,42 проміле, від проходження медичного огляду в медичному закладі відмовився під відеозапис зі службової боді камери 19.

У судовому засіданні ОСОБА_1 провину не визнав, та зазначив, що транспортним засобом у стані сп`яніння він не керував. 08.09.2025 він приблизно о 17.00 год. приїхав на мотоциклі «Ява» до свого кума, а коли збирався додому, мотоцикл не завівся. Він усвідомив, що їхати на мотоциклі вже не зможе, а тому випив із кумом алкоголь. Потім, близько о 22.00 год. десь неподалік був дуже гучний «прильот», а тому він перечекав десь до 00.15 год., узяв мотоцикл за руль і пішки покотив мотоцикл додому, йому треба було пройти близько 2 км по прямій вулиці. Десь за 400 метрів йому наказали зупинитись поліцейські слідчі або дізнавачі, які працювали на місті прильоту. Вони запитали,що він тут робить, зазначили, що він порушив комендантську годину та наказали йому чекати, поки прибуде патрульна поліція і оформить порушення ним комендантської години. Він сидів на сидінні свого мотоцикла і чекав десь 20-30 хвилин, доки не приїхали патрульні. Документи у нього були тільки в «Дії», і патрульні повезли його на своєму автомобілі у райвідділ. Там поліцейський написав за нього письмові пояснення, які він підписав не дивлячись, потім у нього зняли відбитки пальців та у коридорі сказали усе підписати і не заперечувати, погрожуючи, що у іншому випадку відвезуть його у ТЦК. Він підписав протокол, постанову та інші документи, після чого поліцейські його все одно відвезли до ТЦК. У подальшому він не оскаржив постанову, бо боявся проблем із поліцією.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Суслов В.Ю. просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ст.130 КУпАП. Зазначив, що ОСОБА_1 не керував мотоциклом, а був пішоходом, зупинили його слідчі, коли він котив мотоцикл в руках, і по путі додому потрапив на місце прильоту. Патрульна поліція ОСОБА_1 не зупиняла, а забрала до райвідділу з місця, де оформлювалися наслідки падіння БПЛА. Поліцейські не роз`яснювали права ОСОБА_1 , і єдине порушення у нього це порушення комендантської години. Також просив звернути увагу на те, що на відеозаписі ніхто з поліцейських не каже, що ОСОБА_1 їхав або керував транспортом поліцейські кажуть лише, що він «рухався» та «зупинили», але зупинити можна і пішохода. Окрім того, в діях поліції є порушення, так як затримав ОСОБА_1 дізнавач, а матеріали за ст.130 КУпАП складали працівники ГРПП, проте, усі матеріали мають складати поліцейські, які і зупинили порушника.

Суд, вислухавши ОСОБА_1 та його захисника, дослідивши адміністративний матеріал, дійшов висновку про наступне.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП повинен, зокрема, з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Судом враховується, що об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за даним протоколом, працівником поліції вказано керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У п.п. 1 п. 2 Розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка була затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 №1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 № 28/32999, передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Згідно з п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 № 28/32999, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Розділом ІІІ цієї Інструкції передбачено, що відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія.

Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

На підтвердження цієї обставини, працівниками поліції надано до суду протокол про адміністративне правопорушення, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, акт огляду на стан сп`яніння з квитанцією алкотестера «драгер», постанову про притягнення ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП, відеозапис подій на DVD-дисках.

З відеозапису подій, що були надані органом поліції разом із матеріалами справи, вбачається, що відеофксація подій починається приблизно о 01.20 год. (файл з початком назви whatsapp…») і на відео ОСОБА_1 сидить з опущеними руками на мотоциклі без мотошолома. Двигун транспортного засобу не заведений, транспортний засіб не рухається. Біля нього стоять працівники поліції. На цьому відеозапису не чутно звук. Інші відеозаписи починаються, вірогідно, з іншої бодікамери. Екран темний, час 01.21 год. і один з поліцейських зазначає, що цивільний рухався та поводив себе неадекватно. О 01.25 поліцейський запитує: «Що ви робите тут? Тут «шахєд» прилетів, відвеземо вас до райвідділу, там перевіримо документи, пройдете драгер і якщо все нормально, відвеземо вас додому.» О 01.29 ОСОБА_1 каже, що мотоцикл його, а документи вдома. Далі, ОСОБА_1 на автомобілі поліції доставляють до райвідділу, де у службовому кабінеті, приблизно о 01.42 год. він продуває «Драгер» та поліцейські констатують позитивний результат 0,42 проміле. О 01.50 год. поліцейський починає писати письмові пояснення, частково надиктовуючи їх вголос. О 01.51 год. ОСОБА_1 каже, що його не зупиняли, а поліцейський вказує і записує: «я побачив на дорозі поліцейського і зупинився». О 01.52 год. ОСОБА_1 каже,що пив увечері «Шейк». О 01.55 год. ОСОБА_1 не читаючи, підписує письмові пояснення, які написав поліцейський. Далі працівник поліції відбирає у ОСОБА_1 відбитки пальців.

На проміжку часу з 02.11 по 02.12 год. на короткий час ОСОБА_1 виходить з кабінету у супроводі поліцейського, а потім повертається, і приблизно 40 секунд його нема на відеозапису. О 02.13 год. після повернення, ОСОБА_1 пропонують розписатися у документах, що він і робить.

З оглянутого у суді відеозапису не вбачається, щоб працівники поліції зупиняли мотоцикл, яким керував ОСОБА_1 , та взагалі не вбачається, щоб ОСОБА_1 керував мотоциклом.

Згідно до друкованого рапорту дізнавача від 09.09.2025, той на місці падіння БПЛА на в`їзді Другому Люботинському забезпечував громадський порядок і побачив транспортний засіб «Ява» водій якого порушував комендантську годину і перебував поруч з місцем падіння уламків БПЛА, а тому його було зупинено, та у зв`язку із запахом алкоголю і неадекватної поведінкою на місце було викликано екіпаж ГРПП, так як в діях ОСОБА_1 вбачалися ознаки ч.1 ст.130 КУпАП.

Надаючи аналіз цьому доказу, суд погоджується, що підставою для направлення ОСОБА_1 до райвідділу поліції було порушення ним комендантської години та перебування поряд із місцем падіння БПЛА, проте, даний рапорт працівника поліції, не може вважатися належним доказом керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Рапорт є внутрішнім документом, складеним працівником поліції та сам по собі не є незалежним об`єктивним доказом вчинення особою правопорушення. Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 20 травня 2020 року під час розгляду справи № 524/5741/16-а, адміністративне провадження № К/9901/33786/18.

Суд зазначає, що на наявному відеозаписі ОСОБА_1 поводить себе спокійно, мовчазний та, можливо, переляканий. Дій, які можна було б вважати неадекватними, не вчиняє. З моменту його затримання (згідно до протоколу, він керував о 01.10 год.) та до почату відеозапису о 01.20 год. сплинуло 10 хвилин, які відбулися без відео фіксації. ОСОБА_1 на відеозапису не вступає у суперечки з працівниками поліції тазі всім погоджується. Документи, які склали поліцейські, у тому числі письмові пояснення від свого імені, він підписує не читаючи.

Окрім того, ОСОБА_1 на невеликий проміжок часу виходить до коридору з працівником поліції, і про що вони там спілкувалися, встановити неможливо.

За цих обставин, органом поліції не надано до суду доказів, які б спростували твердження ОСОБА_1 про те, що він вів мотоцикл у руках, а не керував їм.

Згідно із п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

У справах проти України Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розглядав питання про віднесення правопорушень, передбачених КУпАП, до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що, з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначними, тому такі адміністративні провадження слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій ст.6 Конвенції.

Одночасно, практика ЄСПЛ щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення зосереджена навколо фундаментальних засад здійснення правосуддя у справах про адміністративні правопорушення, зокрема, забезпеченні дотримання положень Конвенції в частині реалізації ст.6, яка гарантує кожному право на справедливий суд.

ЄСПЛ у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення має розцінюватися як кримінальне і розглядатися за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення має розглядатися як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у численних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та в інших.

Так, у справі «Гурепка проти України» з огляду на свою усталену прецедентну практику, Суд зазначив, що не має сумніву в тому, що в силу суворості санкції дана справа за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носило кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції.

А у справі «Михайлова проти України» ЄСПЛ зазначає, що з огляду на суворість покарання адміністративне провадження як те, що здійснювалося щодо заявниці у цій справі, має розглядатися як «кримінальне» для цілей Конвенції та протоколів до неї (рішення у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine, заява № 61406/00, п.55, від 06.09.2005р.) і, отже, з залученням гарантій ст.6 Конвенції та, відповідно, гарантій ст.2 Протоколу №7 до Конвенції.

В цьому ж рішенні ЄСПЛ стверджує про порушення п.1 Конвенції через відсутність безсторонності, яка забезпечується, серед іншого, присутністю сторони обвинувачення, яка необхідна для усунення обґрунтованих сумнівів, що можуть виникнути щодо безсторонності суду.

Також ЕСПЛ розглядав й питання дотримання принципу безсторонності у випадку відсутності прокурора під час частини або всього провадження щодо заявників у низці справ.

Зокрема, в рішеннях у справах «Озеров проти Росії» (Ozerov v. Russia, заява № 64962/01), пункти 53-58, від 18.05.2010 року, та «Кривошапкін проти Росії» (Krivoshapkin v. Russia), заява №42224/02, п.44-46, від 27.01.2011, Суд встановив порушення принципу безсторонності щодо випадків, коли прокурор був відсутнім у всіх судових засіданнях у кримінальних справах заявників, але суди перейшли до дослідження доказів, у тому числі допиту обвинувачених і свідків, та засудили заявників. Суд дійшов висновку, що за таких обставин суди переплутали ролі прокурора та судді, і, таким чином, надали підстави для обґрунтованих сумнівів щодо їхньої безсторонності. І в рішенні «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia, заява № 926/08, п.51-84 від 20.09.2016р., Суд встановив порушення принципу безсторонності у справі про адміністративне правопорушення щодо заявника, під час якого прокурор був відсутнім.

Роль посадової особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, обмежувалася переданням суду протоколу та підтверджуючих доказів. Після виконання цієї функції ця посадова особа не відігравала ролі у провадженні, так само як і прокуратура. Іншими словами, під час провадження у суді не було «сторони обвинувачення» або «прокурора». Це означало, що у судовому засіданні не було нікого, хто б міг заперечити заявниці (п.63 рішення ЄСПЛ у справі «Михайлова проти України). Згідно з п.64 зазначеного рішення за таких обставин Суд зазначив, що суд, який розглядав справу, не мав іншого вибору, окрім як взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи. Суд не переконаний в тому, що існували достатні гарантії, здатні усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу процесу на безсторонність суду.

Статтею 62 Конституції України та статтею 17 КПК України закріплений принцип презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, за якими ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь. Роз`яснення суворого додержання, закріпленого у ст.62 Конституції України принципу презумпції невинуватості містяться також у п.18 Постанови №9 Пленуму ВСУ від 01.11.1996р. «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя».

Крім того, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Рішенням ЄСПЛ у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014р. суд також визнав, що провадження у справах про адміністративні правопорушення вважається кримінальними у розумінні Конвенції, і у справі «Надточій проти України» ЄСПЛ зазначив, що Уряд України визнав кримінально-правовий характер КУпАП.

Частиною 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожен, хто обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку.

У зв`язку з вищезазначеним, суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ. Суд також не може змінювати суть «обвинувачення», викладене у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Стаття 62 Конституції України закріплює правило, згідно з яким усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вищевказаних обставин, судом під час розгляду даної справи не отримано доказів керування ОСОБА_1 мотоциклом «Jawa» д.н.з. НОМЕР_1 .

Тому, суд не може вважати належними доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП DVD-диск із відезаписом, з якого не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, з чого слідує, що належними доказами не можуть бути й інші письмові докази: протокол про адміністративне правопорушення, акт огляду водія на стан алкогольного сп`яніння з квитанцією алкотестера «Драгер», направлення водія на проходження медичного огляду та рапорт працівника поліції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути відкрито, а відкрите підлягає закриттю в разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 245, 247,279, 280, 283 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10-ти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду шляхом подачі особою, щодо якої її винесено, апеляційної скарги до органу, який виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Суддя: І.М. Сухоруков