Справа №491/996/25
Провадження № 3/491/375/25
ПОСТАНОВА

іменем України

10 грудня 2025 року м. Ананьїв

Суддя Ананьївського районного суду Одеської області Желясков Олег Олександрович, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП військовослужбовця військової частини № НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ; особу встановлено за військовим квитком серії НОМЕР_2 , виданим 15 листопада 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_2 ; відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків не надано, відповідно до протоколу протягом року адміністративному стягненню не піддавалася,

ВСТАНОВИВ:

30 жовтня 2025 року представником військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України складено протокол про військове адміністративне правопорушення серії НГУ №638024 відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Згідно вказаного протоколу 29 жовтня 2025 року о 20 годині 00 хвилин на території військової частини НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_2 , солдат ОСОБА_1 в умовах воєнного стану перебувала на службі в стані алкогольного сп`яніння (акт медичного огляду № 18 від 30 жовтня 2025 року), чим вчинила правопорушення.

Також, 07 листопада 2025 року представником військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України складено протокол про військове адміністративне правопорушення серії НГУ № 638224 відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Згідно вказаного протоколу 07 листопада 2025 року о 08 годині 00 хвилин на території військової частини НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_2 , солдат ОСОБА_1 в умовах воєнного стану перебувала на службі в стані алкогольного сп`яніння (акт відмови військовослужбовця від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння), чим вчинила правопорушення.

Зазначені матеріли були зареєстровані в Автоматизованій системі документообігу суду та їм було присвоєно, відповідно, єдині унікальні номери судових справ 491/996/25, 491/1020/25.

За результатами автоматизованого розподілу судових справ між суддями справи за №№491/996/25, 491/1020/25 було передано для розгляду судді Ананьївського районного суду Одеської області Желяскову О.О.

Частиною другою статті 36 КУпАП визначено, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 № 814 (в редакції наказу Державної судової адміністрації України від 17 жовтня 2023 року № 485), у разі об`єднання судових справ (матеріалів кримінального провадження) в одну їй присвоюється єдиний унікальний номер тієї з об`єднаних справ (матеріалів), яка надійшла до суду першою.

Відповідно до постанови (ухвали) суду вноситься інформація в АСДС під номером об`єднаної справи (матеріалів кримінального провадження) та відмітки про об`єднання справ (матеріалів кримінального провадження) із зазначенням номера нової судової справи (матеріалів кримінального провадження).

З огляду на викладене, з метою дотримання вимог частини другої статті 36 КУпАП суд на місці постановив об`єднати справи за №№ 491/996/25, 491/1020/25 в одне провадження, присвоївши об`єднаній справі єдиний унікальний номер 491/996/25 (провадження №3/491/375/25), оскільки вказана справа зареєстрована в АБД Д3 першою.

10 грудня 2025 року на дату, визначену судом, ОСОБА_1 до суду на розгляд справи не прибула.

Частиною другою статті 268 КУпАП визначено вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, розгляд яких відбувається за обов`язковою присутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, не входять до переліку справ, при розгляді яких присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Вирішуючи питання щодо розгляду справи у відсутність особи, суд виходить з наступного.

Суд бере до уваги, що пунктом «с» частини 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, особі гарантовано право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.

Водночас, статтею 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Стаття 17 була включена до Конвенції, оскільки неможливо виключати, що особа або група осіб намагатимуться покладатися на права, закріплені в Конвенції, для отримання права на здійснення діяльності, спрямованої на знищення тих самих прав (Перінчек проти Швейцарії [ВП], § 113; Зданока проти Латвії [ВП], § 99 стосовно підготовчої роботи щодо Конвенції). Зокрема, не є малоймовірним, що тоталітарні рухи, організовані у формі політичних партій, можуть покінчити з демократією після процвітання при демократичному режимі, що є прикладами цього в сучасній європейській історії (Партія добробуту та інші проти Туреччини [ВП], § 99).

В забороні «зловживання правами» стаття 17 спрямована на забезпечення демократій засобами боротьби з діями та діяльністю, які знищують або неналежним чином обмежують основні права і свободи незалежно від того, чи ці дії або діяльність здійснюються "державою", "групою" або "особою" (Birsan проти Румунії (ріш.), § 68)

З диспозиції частини першої статті 268 КУпАП вбачається, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином у відповідності до вимог статті 277-2 КУпАП. Це підтверджують довідки про доставку електронного листа, як за місцем несення служби, так і за електронною адресою, зазначеною ОСОБА_1 (а.с.25, 26).

08 грудня 2025 року на електронну адресу суду від ОСОБА_1 надійшла чергова заява про відкладення розгляду справи, призначеного на 10 грудня 2025 року, у зв`язку з її госпіталізацією у стаціонарне відділення КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» ОООР» (а.с.30). Ідентична заява була надіслана на електронну адресу суду ОСОБА_1 про відкладення судового засідання, яке було призначено на 19 листопада 2025 року (а.с.27). При цьому, було зазначено про надання доказів поважності неявки на судовий розгляд. Але станом на 10 грудня 2025 року будь-яких доказів поважності неприбуття в судові засідання ОСОБА_1 не було надано.

Такі дії ОСОБА_1 призводять до затягування розгляду справи по суті.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював позицію, з якою відкладення розгляду має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, в рішенні у справі «Цихановський проти України» суд зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Аналогічну позицію було висловлено в рішеннях Європейського суду з прав людини «Смірнова проти України» та «Карнаушенко проти України».

Також суд враховує позицію Верховного Суду, яка міститься в пункті 34 постанови від 12 березня 2019 року у справі № 910/9836/18, де зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Основною умовою відкладення розгляду справи є - не відсутність у судовому засіданні сторони по справі, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Подальше відкладення розгляду справи нівелюватиме завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). Розгляд справи у розумні строки, з одного боку, забезпечує можливість своєчасного відновлення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у випадку необґрунтованості та безпідставності провадження у справі стосовно неї, а з іншого - своєчасне вжиття заходів, спрямованих на запобігання іншим правопорушенням, у випадку наявності підстав застосування адміністративного стягнення з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття (стаття 23 КУпАП). У будь-якому випадку відповідні дії мають бути вчинені своєчасно, з метою недопущення негативних наслідків, пов`язаних із тривалим розглядом справи та не вирішенням її по суті.

При цьому, суд бере до уваги, що строки накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення для суду обмежені частиною другою статті 38 КУпАП та в даному випадку стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Закінчення зазначених строків, у відповідності до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП, є безумовною підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено можливості переривання або зупинення перебігу строків, визначених для накладення адміністративного стягнення статтею 38 КУпАП, для справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 172-20 КУпАП.

Враховуючи викладене, той факт, ОСОБА_1 не вжила заходів для явки до суду, не подала письмових заперечень проти протоколів, суд вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

З огляду на обставини, суд вважає за можливе розглянути справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних документів, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення

Дослідивши відомості, викладені в протоколах про адміністративне правопорушення і додані до них матеріали, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вирішуючи справу, суд дійшов наступного висновку.

Згідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

За приписами статті 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція частини третьої статті 172-20 КУпАП передбачає відповідальність за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Так, диспозицією частини першої статті 172-20 КУпАП встановлена відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні 29 жовтня 2025 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, підтверджується зібраними у справі доказами:

- протоколом про військове адміністративне правопорушення від 30 жовтня 2025 року серії НГУ № 638024, з якого вбачається, що 29 жовтня 2025 року о 20 годині 00 хвилин на території військової частини НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_2 , солдат ОСОБА_1 в умовах воєнного стану перебувала на службі в стані алкогольного сп`яніння. Протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підписаний. Заперечень, зауважень щодо порушень законодавства при складанні протоколу за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, невідповідність внесених до протоколу даних не заявлено. В графі «Пояснення …» ОСОБА_1 зазначила, що провину свою визнає, вжила алкоголь через сильний біль, який є наслідком вибухової травми (а.с.3);

- актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 30 жовтня 2025 року № 18, з якого вбачається, що ОСОБА_1 пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат тесту 1,12‰ (а.с.6);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 30 жовтня 2025 року, в яких підтверджується факт перебування ОСОБА_1 на території військової частини з явними ознаками алкогольного сп`яніння та проходження нею медичного огляду на стан сп`яніння, результат якого становив 1,12‰ (а.с.8, 9);

- витягом з наказу № 90 від 22 серпня 2025 року про зарахування солдата ОСОБА_1 у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 з 21 серпня 2025 року (а.с.5).

Також, зібраними у справі доказами, підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, 07 листопада 2025 року:

- протоколом про військове адміністративне правопорушення від 30 жовтня 2025 року серії НГУ № 638224, з якого вбачається, що 07 листопада 2025 року о 08 годині 00 хвилин на території військової частини НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_2 , солдат ОСОБА_1 в умовах воєнного стану перебувала на службі в стані алкогольного сп`яніння (акт відмови військовослужбовця від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння). Від підпису протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовилася (а.с.17);

- актом про відмову військовослужбовця від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, складений 07 листопада 2025 року в присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . В графі «Підпис особи, що відмовилася» в якості свого підпису ОСОБА_1 було зазначено нецензурне слово (а.с.20);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 від 07 листопада 2025 року, в яких підтверджується факт перебування ОСОБА_1 на території військової частини з явними ознаками алкогольного сп`яніння та її відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, про що було складено відповідний акт(а.с.21, 22);

- витягом з наказу № 90 від 22 серпня 2025 року про зарахування солдата ОСОБА_1 у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 з 21 серпня 2025 року (а.с.19).

Вище перелічені докази у розумінні статті 251 КупАП суд визнає належними, допустимими та такими, які повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень за фактами, викладеними в протоколах про військове адміністративне правопорушення.

Суд вважає, що дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, оскільки порушення вчинені нею в умовах особливого періоду.

Так, особливий період в Україні розпочався з 17 березня 2014 року, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

За визначенням абзацу 5 частини першої статті 1 Закону № 3543-XII особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

З 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією проти України та відповідно до Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та діє наразі.

Відповідно до статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником,так і іншими особами.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують вину ОСОБА_1 , відповідно до положень статтей 34, 35 КУпАП, при розгляді справи не встановлено.

Враховуючи особу ОСОБА_1 , обставини скоєного нею правопорушення, ступінь вини та майновий стан, є всі підстави для притягнення їїдо адміністративної відповідальності та накладення на неї адміністративного стягнення в межах санкції ч. 3 ст. 172-20 КУпАП у виді штрафу.

Відповідно до статті 401 КУпАП, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення у провадженні по справі про адміністративне правопорушення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Так, в силу пункту 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 підлягає звільненню від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 401, 172-20, 221, 268, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ; особу встановлено за військовим квитком серії НОМЕР_2 , виданим 15 листопада 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_2 ; відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків не надано, винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп.

Реквізити для сплати штрафу: Розрахунковий рахунок: UA0015634; Код класифікації доходів бюджету: 21081100; Найменування коду класифікації доходів бюджету: Адміністративні штрафи та інші санкції; Банк отримувача: Казначейство України(ел. адм. подат.); Код банку (МФО): 899998; Отримувач: ГУК в Од.обл./м.Ананьїв/21081100; Код отримувача (ЄДРПОУ): 37607526.

Роз`яснити, що відповідно до положень статтей 307, 308 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня отримання копії постанови, а у разі її оскарження не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у строк, зазначений вище, у порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір призначеного штрафу.

На підставі пункту 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від сплати судового збору.

Згідно частини першої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та згідно частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Копію цієї постанови вручити ОСОБА_1 в порядку, встановленому частинами першою, третьою статті 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя О.О. Желясков

Постанова суду набрала законної сили „____ _________ 20____ року та може бути пред`явлена до виконання протягом 3-х місяців „____ __________ 20____ року.