ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/4236/25 Головуючий суддя І інстанції ТКАЧЕНКО О. А.
Провадження № 33/818/1775/25 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Савченка В.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Савченка В.А. на постанову судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24 вересня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Постановою встановлено, що 09.06.2025 року о 16-20 год. ОСОБА_1 керуючи автомобілем на трасі С212019 Братолюбівка-Лозова, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв з`їзд у кювет, в результаті ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 12.1 ПДР України. За фактом правопорушення було складено протокол серії ЕПР1 № 09.06.2025 року за ст. 124 КУпАП.

Крім цього, постановою встановлено, що 09.06.2025 року о 16-20 год. ОСОБА_1 керував автомобілем на трасі С212019 Братолюбівка-Лозова з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору «Драгер», тест 503 проба позитивна 2,78 проміле, також огляд зі згоди водія проводився в КНП «Лозівське ТМО» поліклінічне відділення № 2 із застосуванням газоаналізатора «Алкофор», 1 проба позитивна 2,16 проміле, 2 проба позитивна 2,12 проміле, тобто водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9А ПЖДР України. За фактом правопорушення було складено протокол серії ЕПР1 № 356694 від 09.06.2025 року за ст. 130 ч.1 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі захисник Савченко В.А. просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. Зокрема, вказував на те, що, на його думку, матеріали справ не містять відомостей про керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Вважав, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено з порушенням вимог чинного законодавства, що на його думку свідчить про незаконність дій працівників поліції. Вказував також, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

Поряд з цим, захисник посилався на те, що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем та у зв`язку з чим просив зупинити провадження у цьому провадженні до його звільнення з військової служби.

Однак, належить врахувати, що чинним КУпАП не передбачена можливість зупинення провадження за винятком справ про адміністративні правопорушення, пов`язаних з корупцією.

Також слід зазначити, що положення ст. 268 та ст. 294 КУпАП не містять заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

У висновках постанови від 12.12.2024 №990SCGC/20/24 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та своєчасного (без невиправданих зволікань) розгляду і вирішення справи.

Разом з тим, одним із принципів судового розгляду є забезпечення необхідного баланс між дотриманням прав сторони і розглядом справи протягом встановленого законом або розумного строку, а також недопущення судом невиправданих зволікань у розгляді справ.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає належним відмовити захиснику Савченку В.А. у задоволенні його клопотання про зупинення апеляційного провадження, а апеляційний розгляд провадити в межах поданої апеляційної скарги та відомостей, наявних у матеріалах справи.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник Саченко В.А. повідомив, що ОСОБА_1 повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, однак не має фактичної можливості приймати участь в судовому засіданні, оскільки перебуває на позиціях на лінії зіткнення з ворогом. Вказував також, що позиція захисту між ними узгоджена в повному обсязі, а тому просив розглянути скаргу без участі ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, а також положення ст.ст. 268, 271 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги захисника Савченка В.А. без участі ОСОБА_1 за обов`язковою участю захисника.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи захисника Савченка В.А., який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Оскільки, захисник в своїй апеляційній скарзі оскаржує постанову судді лише в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції переглядає судову постанову лише в цій частині.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.9А.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на відомості протоколу про адміністративне правопорушення, рапорту працівника поліції, результату огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також на відомості відеозапису бодікамери працівників поліції.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 3-5) вбачається, що ОСОБА_1 09.06.2025 року керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився на місці ДТП із застосуванням газоаналізатора Драгер тест 503, проба позитивна 2,78 проміле, також огляд зі згоди водія проводився в КНП ЛТМО 2 стаціонар із застосуванням газоаналізатору Алкофор 307 проба 1 позитивна 2,16 проміле. 2 проба 2,12 проміле тобто водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння чим порушив п. 2.9А ПДР.

Аналізуючи зміст цього протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 був ознайомлений з відомостями цього протоколу, про що свідчить його власноручні підписи цього протоколу.

Зокрема в графі протоколу «…підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені про мене дані- вірні)» ОСОБА_1 особисто розписався.

Відповідно до вимог ст. 267 КУпАП, вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, відсторонення водія від керування транспортним засобом, огляд на стан алкогольного сп`яніння, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

Проте, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 та його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки щодо незаконності їх дій під час складення протоколу, не зверталися до суду в порядку КАС України щодо дій або бездіяльності працівників поліції під час складення протоколу, а також не зверталися із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Тобто, ОСОБА_1 не скористався своїм правом оскаржити дії працівників поліції під час проведення ними огляду на стан його алкогольного сп`яніння та складення стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг ОСОБА_1 та його захисника щодо дій працівників поліції під час проведення ними огляду останнього на стан алкогольного сп`яніння, а також складення ними протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

Крім того, відповідно до відомостей роздруківки газоаналізатору Драгер (арк. 6), вміст алкоголю у видихаємому ОСОБА_1 повітрі складав 2,78 проміле.

Такі відомості газоаналізатору ОСОБА_1 не заперечував, що підтверджується його власноручним підписом у цій роздруківці (арк.6).

Крім того, відповідно до відомостей висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (арк. 11) вбачається, що 08.06.2025 року об 18:00 год. ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду з використанням газоаналізатору Алкофор склав 2,12 проміле.

Крім того, відповідно до відомостей рапорту працівника поліції (арк. 2) вбачається, що 09.06.2025 року о 16:20 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 09.096.2025 року о 16:20 за адресою Лозівський район с. Бритай, траса, диспетчер таксі повідомила, що їх водій виявив авто, котре з`їхало під міст, водій має ознаки сп`яніння, він знаходиться поруч. По прибуттю на місце події факт ДТП з травмованими не підтвердився було виявлено водія ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. Час виконання завдання перевищено через встановлення особи порушника, очікування ВСП, проведення огляду на стан сп`яніння у лікарському закладі, та на місці зупинки.

Враховуючи відсутність будь-яких скарг на дії працівників поліції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в цьому рапорті відповідають дійсності та можуть бути використані у якості доказів.

Поряд з цим, в матеріалах справи міститься відеозапис події, який був зафіксований на бодікамеру працівників поліції (акр. 17, 18).

Відповідно до відомостей цього відеозапису вбачається, що працівники поліції прибули на місце події, де автомобіль «ДЖИП» перебував поза межами проїжджої частини а саме перебував у кюветі під мостом. Неподалік від цього автомобіля перебував ОСОБА_1 . Під час спілкування з працівниками поліції останній повідомив, що саме він керував транспортним засобом, рухався сам в автомобілі, не впорався з керуванням та допустив з`їзд з проїжджої часини.

Такі пояснення ОСОБА_1 вочевидь свідчать про те, що саме він керував автомобілем, тобто саме він є водієм.

Крім того, під час спілкування з ОСОБА_1 працівники поліції виявили у останнього ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки. ОСОБА_1 погодився пройти огляд, пройшов його з використанням газоаналізатору Драгер, результат позитивний 2,78 проміле. Після цього, працівники поліції запитали чи згоден ОСОБА_1 з результатом огляду та чи бажає він пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 не заперечуючи результат огляду бажав пройти огляд у медичному закладі. Працівники поліції відвезли на службовому автомобілі ОСОБА_1 до медичного закладі, де ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням газоаналізатору АЛКОФОР. Результат огляду ОСОБА_1 не заперечував.

Поряд з цим, з відеозапису вбачається, що на місці пригоди працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 його права передбачені ст. 63 Конституцією України, а також ст. 268 КУпАП, що вочевидь спростовує такі твердження апелянта.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9А Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні клопотань захисника Савченка В.А. про закриття провадження та про зупинення провадження у цій справі до моменту звільнення ОСОБА_1 з військової служби.

Апеляційну скаргу захисника Савченка В.А. залишити без задоволення.

Постанову судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24 вересня 2025 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков