Провадження № 33/801/1270/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Горбатюк В. В.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 грудня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника - адвоката Антонюк Юлії Михайлівни на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 14 листопада 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 130 КпАП України,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 14 листопада 2025 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Стягнуто з нього судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Не погодившись із зазначеною постановою, захисник - адвокат Антонюк Ю.М. подала апеляційну скаргу, у якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю в його діях як водія події і складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що працівниками поліції не було встановлено та озвучено ознак сп`яніння в ОСОБА_2 , а також не було запропоновано йому проїхати у медичний заклад для освідування.

Крім того, зазначається про те, що коли працівники поліції підійшли до автомобіля, коли той був у нерухомому стані, а ОСОБА_2 перебував на пасажирському сидінні, й доказів того, що останній керував транспортним засобом, в матеріалах справи немає.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 і його захисник - адвокат Антонюк Ю.М. вимоги апеляційної скарги підтримали на умовах, викладених у ній, і просили задовольнити.

ОСОБА_2 суду пояснив, що того дня він разом зі своїм товаришем ОСОБА_3 під`їхали до складу автозапчастин на вул. Зулінського в м. Вінниці. ОСОБА_3 пішов у своїх справах, а він чекав його в автомобілі. Підійшли працівники поліції, які стверджували, що він керував транспортним засобом, будучи позбавленим права, а також запідозрили його в перебуванні в стані наркотичного сп`яніння, хоча ніяких ознак йому не озвучили і перевірку не проводили. Спілкування тривало десь біля 10 хв., а далі працівники поліції поїхали, і він бачив їх машину далі по вулиці, коли їхав з ОСОБА_3 , який невдовзі повернувся, по справах.

Апеляційний суд, згідно з вимогами статті 294 КпАП України, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з таких підстав.

Згідно зі статтею 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КпАП України передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 410913 від 03.08.2025 встановлено, що водій ОСОБА_2 03.08.2025 о 08 год. 45 хв. в м. Вінниці, вул. Сергія Зулінського, буд. 24, керував автомобілем БМВХ5, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, звужені зіниці, котрі не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився на місці зупинки в повному обсязі. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5. ПДР.

Оскільки ОСОБА_2 протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП України, його дії працівниками поліції кваліфіковані за ч. 2 ст. 130 КпАП України.

Відповідно до ч. 2 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно з статтею 266 КпАП України особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначає Інструкція, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.

Пунктом 12 Розділу ІІ Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до пунктів 2, 4, 7 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 4 розділу ІІ Інструкції визначено ознаки наркотичного сп`яніння, зокрема це: порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Суддя місцевого суду обґрунтував свій висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №410913 від 03.08.2025; в направленні на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_2 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР» ВНП; відеозаписах із нагрудних камер поліцейських; постанові Вінницького районного суду Вінницької області №128/4975/24 від 10.03.2025 та показаннями свідка ОСОБА_4 .

Разом з тим, під час перегляду в апеляційному суді відеоматеріалів, що складаються із трьох окремих відеофайлів, з`ясовано, що фіксація подій починається із моменту коли працівники поліції підійшли до транспортного засобу, який перебував у нерухомому стані. При цьому ОСОБА_2 знаходився на передньому сидінні пасажира, а водійське місце було вільним.

ОСОБА_2 послідовно заперечував факт керування ним транспортним засобом, повідомляв, що чекає товариша, який відійшов у справах, і має повернутися.

Доказів керування транспортним засобом ОСОБА_2 матеріали справи не містять, а відтак у працівників поліції не було підстав для висунення останньому вимоги пройти огляд на стан сп`яніння.

Водночас під час спілкування із ОСОБА_2 працівники поліції запропонували останньому пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, ознаки якого вони нібито виявили у нього.

Проте з відеозапису не вбачається, які ознаки наркотичного сп`яніння виявив/побачив поліцейський, та чи були вони взагалі наявні.

Відеозаписом не зафіксовано будь-яких заходів, які би вживались поліцейськими для встановлення реакції очей водія на світло. Тобто відеозапис не містить інформації, яким чином у ОСОБА_2 було виявлено такі ознаки як звужені зіниці очей, які не реагують на світло.

Неприродня блідість обличчя ОСОБА_2 відеозаписом також не зафіксована, є суб`єктивним сприйняттям поліцейського, і сама по собі, при відсутності інших, об`єктивних ознак сп`яніння не може давати підстав для підозри, що водій знаходиться в стані наркотичного сп`яніння.

Як зазначалось вище, ознаками наркотичного сп`яніння, крім вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, є: виражене тремтіння пальців рук; порушення мови; поведінка, що не відповідає обстановці; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови.

Проте відеозаписами підтверджується, що протягом всього часу спілкування із поліцейськими ОСОБА_2 знаходився або біля автомобіля, або в його салоні. Його мова носила послідовний, логічний характер, була цілком розбірливою та зрозумілою, поведінка відповідала ситуації, що склалась. Будь-яких ознак поведінки, яка б не відповідала обстановці, на вказаному відеозаписі не зафіксовано.

З огляду на викладене вважаю, що в ході розгляду справи суду не надано будь-яких достовірних беззаперечних доказів того, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом і як наслідок у поліцейських виникли правові підстави для проведення щодо нього медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до ч. 2 статті 251 КпАП України, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, саме на працівників поліції у даному випадку, лежить обов`язок по збиранню доказів, проте стверджуючи, що ОСОБА_2 є особою, яка керувала транспортним засобом, працівники поліції не надали жодних доказів цього, наприклад, відеозаписів із камер спостереження, розташованих на будівлях, що знаходяться поряд, або ж відеозапис з реєстратора авто, де фіксується переслідування працівниками поліції автомобіля під керуванням ОСОБА_2 , тим більше, що як випливає із того, що один із відеозаписів, зроблений саме таким реєстратором, патрульний автомобіль ним технічно обладнаний, проте чомусь він не був увімкнутий в період часу, коли це мало б значення для встановлення факту керування ОСОБА_2 автомобілем.

Вказані обставини і порушення, допущені працівником патрульної поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, залишилися поза увагою суду першої інстанції, який, крім дослідження письмових доказів у справі, допитав також працівника поліції, який складав протокол, проте не усунув їх. При цьому процес складення протоколу, як ознайомлення з ним ОСОБА_2 , а також його відмова від отримання копії протоколу, жодним чином на відеозаписах, що додані до матеріалів справи, не відображені. Так само відсутні відомості щодо складення направлення на медичний огляд водія, і його вручення останньому.

Крім того, суд першої інстанції не надав жодної оцінки показам свідків, яких він допитував в судовому засіданні, зокрема, не навів мотивів відхилення показів ОСОБА_5 , який під присягою підтвердив версію ОСОБА_2 про те, що не він, а ОСОБА_5 перебував за кермом авто і керував ним перед приїздом працівників поліції.

Натомість суд першої інстанції без будь-якої критики прийняв покази працівника патрульної поліції ОСОБА_6 , хоча вони і суперечать іншим доказам по справі і повинні оцінюватися з огляду на юридичну зацікавленість останнього в результаті справи.

Наявність сумнівів не узгоджується зі стандартом доказування "поза розумним сумнівом" про що неодноразово наголошує Європейський Суд, зокрема у рішенні по справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.The United Kingdom, заява №5310/71) і застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, на чому й наголошує ЄСПЛ у рішенні від 21 липня 2011 року в справі "Коробов проти України", заява №39598/03.

Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.02.2019 року у справі №1-р/2019 вказав, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип, відповідно до якого при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок

Відповідно до вимог ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 247 КпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

За таких підстав, апеляційний суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 статті 130 КпАП України, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова районного суду скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 статті 247 КпАП України.

Керуючись статтями 251, 268, 289, 294 КпАП України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Антонюк Юлії Михайлівни задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 14 листопада 2025 року скасувати, а справу № 127/18035/25 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 130 КпАП України закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КпАП України - за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник