Провадження № 33/801/1269/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковальчук Л. В.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В.В., з участю секретаря судового засідання Ходакової М. Г., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Сивенюка Олександра Миколайовича на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 25 листопада 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

У постанові суду зазначено, що 02 вересня 2025 року о 11 год 20 хв по вул. Хмельницьке шосе, 130а, у м. Вінниця водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volvo XC90», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 скоїв правопорушення передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортними засобами особами в стані наркотичного сп`яніння, вчинене повторно протягом року.

При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 130 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, захисник Бабаєва Г. О. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції та винесення її за неповного дослідження обставин справи, просив постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, на відеозаписі зафіксовано лише його перебування у припаркованому автомобілі.

У протоколі не зазначена дійсна назва та серійний номер технічного засобу відеозапису, а самі відеозаписи не є безперервними.

Також на відеозаписі відсутні ознаки того, що ОСОБА_1 перебував в стані сп`яніння або мав хоча б якісь ознаки сп`яніння. Враховуючи відсутність будь-яких ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , працівниками поліції у порушення вимог п. 2, 4 Розділу І Інструкції та ст. 256 КУпАП було безпідставно запропоновано провести огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 , що є грубим порушенням інструкції. Відтак, ОСОБА_1 не був зобов`язаний виконувати дану вимогу, і тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП

Окрім цього огляд в закладі охорони здоров`я проводиться лише в разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським. Натомість працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу.

Працівниками поліції не було застосовано технічні засоби відеозапису (оскільки вони не додані до матеріалів справи) та не було залучено жодного свідка під час проведення огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, що є грубим порушенням інструкції та норм КУпАП та є підставою для визнання недійсними огляду особи на стан наркотичного сп`яніння та відповідного висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння. А тому результати огляду є недійсними.

Окрім того у лікарні не було проведено лабораторних досліджень, а суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання захисника та призначення судово-токсикологічної експертизи контрольних біологічних зразків (сечі) ОСОБА_1 .

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів, що підтверджують передбачені законом підстави зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , та відносно якого поліцією не приймалось будь-яке рішення щодо порушення ним вимог закону.

Також адвокат заявляє клопотання про призначення у справі судово-токсикологічної експертизи контрольних біологічних зразків (сечі) ОСОБА_1 , на вирішення якої поставити питання: чи наявні у відібраному 02 вересня 2025 року другому наборі ємностей зі зразком сечі ОСОБА_1 , яка зберігається в КНП «ВОКПЛ ім. акад. О. І. Ющенка ВОР», наркотичні речовини амфетамін?

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Сивенюк Олександр Миколайович апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені у ній підстави.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема - пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відповідно до пункту 4 Розділу І Інструкції є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Із аналізу вказаних норм слідує, що підставою для проведення огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є наявність у поліцейського підстав вважати, що водій перебуває у такому стані на основі виявлених ознак сп`яніння.

Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

При цьому згідно із вимогами пункту 11 Розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

За частиною 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Відповідно до довідки старшого інспектора ВАП Гамарник Т. постановою суду у справі № 751/8365/24 від 19 вересня 2024 року ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП із накладенням стягнення у виді однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (а. с. 1).

Як видно із постанови Новозаводського районного суду міста Чернігова у справі № 751/8365/24 від 19 вересня 2024 року, 08 вересня 2024 рокуо 16 год 34 хв в м. Чергінів, вул. І. Мазепи, 57в, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Фолькваген Пасат», н/з НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, звужені зіниці, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку в лікаря-нарколога водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 11-12).

Відповідно до протоколу від 02 вересня 2025 року серії ЕПР1 № 441333, 02 вересня 2025 року близько 11 год 20 хв водій ОСОБА_1 у м. Вінниці по вул. Хмельницьке шосе, 130а, керував автомобілем «Volvo XC90», д. н. з. НОМЕР_3 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога в КНП «ВОКПЛ ім. Академіка О. І. Ющенка ВОР», висновок номер 0540 позитивний - амфетамін. Правопорушення вчинено повторно протягом року. Велась безперервна відеофіксація на технічні засоби 468830, 468632, 473704. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Протокол підписаний ОСОБА_1 (а. с. 2).

У направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зазначено, що 02 вересня 2025 року ОСОБА_1 був направлений на огляд до КНП «ВОКПЛ ім. Академіка О. І. Ющенка ВОР» (а. с. 4).

Відповідно до висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КП «ВОКПЛ ім. Академіка О. І. Ющенка ВОР» від 02 вересня 2025 року № 0540 ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння (амфетамін) (а. с. 7).

До матеріалів справи також долучено відеозаписи із нагрудних камер поліцейських, де зафіксовано як об 11 год 23 хв працівники поліції на блокпості зупиняють автомобіль «Volvo XC90», д. н. з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 . Поліцейський запитує чи є ОСОБА_1 військовослужбовцем, той відповідає, що так і повідомляє, що їде з госпіталя. Поліцейський встановлює, що ОСОБА_1 менше року тому був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та позбавлений права керування транспортними засобами. Проводить огляд автомобіля.

Об 11 год 34 хв поліцейський запитує коли ОСОБА_1 востаннє вживав наркотичні засоби, той повідомляє, що місяць тому. Поліцейський пропонує йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 погоджується.

Об 11 год 52 хв інший екіпаж поліції забирає ОСОБА_1 та доставляє його у лікарню, де той проходить огляд на стан наркотичного сп`яніння. Результат огляду позитивний.

О 13 год 00 хв ОСОБА_1 доставляють назад на місце зупинки, працівник поліції ознайомлює ОСОБА_1 із його правами, просить знайти тверезого водія, складає адміністративні матеріали.

О 13 год 19 хв працівники поліції ознайомлюють ОСОБА_1 зі складеним протоколом за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги повністю спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Апеляційний відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. Так, на відеозаписі дійсно не зафіксовано факт керування, втім жодних усних чи письмових заперечень щодо факту керування ним транспортним засобом він не висловлював, огляд проходив саме як водій транспортного засобу, інших осіб у автомобілі не було, а тому відповідні доводи апеляційної скарги суд розцінює як обрану тактику захисту.

Також необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, адже відповідно до вимог Інструкції огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться виключно у закладі охорони здоров`я.

Доводи апеляційної скарги про те, що в медичному закладі не було проведено лабораторного дослідження біоматеріалів ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Так, відповідно до п. 9 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735, використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Чинним законодавством не визначено перелік спеціальних технічних засобів, медичної техніки та медичних виробів для діагностики «in vitro», які використовуються при проведенні лабораторних досліджень на виявлення етанолу та визначення наркотичного засобу або лікарської речовини у біологічному середовищі обстежуваної особи.

Тест є швидким і достовірним засобом, що виявляє наявність наркотичної речовини в організмі людини та надає якісний показник.

Швидкий тест на виявлення наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є імунохроматографічним дослідженням для швидкого візуального встановлення наркотичних речовин та/або їх метаболітів у сечі людини.

Положеннями чинного законодавства не вимагається встановлення кількісних показників наркотичної речовини для визначення стану наркотичного сп`яніння.

При цьому, слід зазначити, що швидкі тести класифікуються як медичні вироби для діагностики in vitro (технічний регламент затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №754 від 02.10.2013 року), дозволені МОЗ і є сертифікованими. Результати швидких тестів фіксуються в акті медичного огляду з метою виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, які не відображаються на паперових носіях.

Водночас апеляційний суд зазначає, що п. 9 Розділу ІІІ Інструкції передбачено 90-денний строк зберігання зразків біологічного середовища. Подія мала місце 02 вересня 2025 року, справа надійшла до суду апеляційної інстанції 03 грудня 2025 року, тобто поза межами визначеного строку зберігання зразків, а тому призначення у справі судово-токсикологічної експертизи, на переконання суду є недоцільним та призведе до невиправданого затягування розгляду справи.

Із матеріалів справи встановлено, що огляд на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 пройшов добровільно, проти результатів огляду не заперечував, факт вживання наркотичних речовин особисто підтверджував поліцейським.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на встановлені обставини справи апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на уникнення відповідальності та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із ними.

У рішенні по справі «О Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 26 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 02 вересня 2025 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, доведено повністю та поза розумним сумнівом, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення його до адміністративної відповідальності. Твердження скаржника про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП та відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не пропущені.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Сивенюка Олександра Миколайовича залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 25 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Оніщук