Справа № 748/1972/25 Головуючий у 1 інстанції Майборода С. М.
Провадження № 33/4823/954/25
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2025 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд - суддя Антипець В. М.,

з участю захисника адвоката Клострейх О. В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові, одночасно в режимі відеоконференції із захисником, з використанням її власних технічних засобів, апеляційну скаргу захисника адвоката Клострейх О. В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05 листопада 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, військовослужбовець, проживаючий по АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 605 грн. 60 коп. судового збору.

Як установив суд, 07 червня 2025 року о 15 год. 56 хв. у с. Анисів, Чернігівського району та області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21043, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; порушення мови; порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі захисник адвокат Клострейх О. В. просить постанову суду скасувати, а провадження щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю у діях останнього події та складу адміністративного правопорушення. До апеляційної скарги, захисник надіслала доповнену апеляційну скаргу та клопотання, в яких просить: зупинити провадження у справі про адміністративне правопорушення; залучити прокурора до участі в справі про адміністративне правопорушення; викликати для надання пояснень у судовому засіданні поліцейського Чернігівського районного управління ГУНП в Чернігівській області лейтенанта поліції Федь Р. В., повністю дослідити докази в матеріалах справи.

Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, такою, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права і не відповідає фактичним обставинам справи.

Звертає увагу на те, що на порушення вимог ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», ОСОБА_1 не було повідомлено конкретну причину зупинки транспортного засобу, у зв`язку з чим всі інші дії працівників поліції є незаконними.

На переконання захисника був порушений спеціальний порядок огляду військовослужбовця ОСОБА_1 , адже проведення огляду мала б здійснювати посадова особа, уповноважена на таке проведення начальником органу управління Військової служби у Збройних силах.

В доповненнях до апеляційної скарги від 15.12.2025 звертає увагу на те, що автомобіль ВАЗ 21043, державний номерний знак НОМЕР_1 , на час приїзду поліцейського автомобіля стояв біля подвір`я матері її підзахисного. Щоб довести факт керування, поліція попросила ОСОБА_2 перепаркувати автомобіль, що той і зробив. Жодних доказів того, що ОСОБА_3 був водієм і керував транспортним засобом, суду надано не було. Мали місце підбурювання та провокація до вчинення правопорушення, а за відсутності факту керування автомобілем, відсутня і сама подія правопорушення.

Під час апеляційного розгляду захисник адвокат Клострейх О. В. підтримала доводи апеляційної скарги в частині скасування постанови суду і закриття провадження у справі за відсутністю події правопорушення за недоведеністю факту керування транспортним засобом її підзахисним, якому транспортний засіб не належить і той взагалі не має права керування транспортними засобами.

Заслухавши аргументи захисника, переглянувши відеозапис, дослідивши матеріали справи, та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, поліцейським до протоколу про адміністративне правопорушення додані матеріали відеозаписів, з яких видно як ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Працівники поліції неодноразово пропонували пройти ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, а також пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у відповідному закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 повідомив, що вживав алкогольні напої та відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, а також пропонував працівникам поліції домовитись.

Поліцейські неодноразово повторюють вимогу пройти медичний огляд на місці зупинки та в медичному закладі. До водія пред`являється вимога проходження огляду, він протягом тривалого часу відмовляється, намагаючись домовитись з поліцейськими.

На відео добре видно, що у водія ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме - порушення координація рухів та порушення мови, що об`єктивно свідчить про невідповідність його дій обстановці, зокрема під час воєнного стану і дій поліцейських у даних умовах, що не притаманно кожному законослухняному громадянину, також поліцейськими неодноразово зазначено про запах алкоголю з порожнини рота, тобто у поліцейських були достатні підстави для вимоги до водія щодо проходження огляду на стан сп`яніння. Також згідно відео, ОСОБА_1 пропонував поліцейським: «…давайте заплачу ….», що об`єктивно притаманно саме винній особі.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Виконання названого пункту Правил дорожнього руху є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність.

Поліцейські не повинні були умовляти водія пройти огляд, достатньо було пред`явити одну вимогу, за відмову від виконання якої настає відповідальність.

Слід зазначити і те, що будь-яких зауважень чи заперечень щодо оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, протягом всього часу складання на нього матеріалів намагався домовитись з працівниками поліції, щоб ті його відпустили. ОСОБА_1 із заявами про неправильність дій чи порушення його прав та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Протокол про адміністративне правопорушення із доданим до нього у встановленому порядку відеозаписом, у сукупності поза розумним сумнівом підтверджують факт керування ОСОБА_1 автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння та його відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання захисника на відсутність законної зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції не знайшли свого підтвердження, оскільки з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, незгода водія із причинами зупинки або ненадання працівниками поліції доказів вчинення правопорушення, не позбавляє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, та не впливає на причину зупинки. Крім того, на даний час діє воєнний стан і працівники поліції мають право зупиняти та перевіряти усі транспортні засоби, та осіб, які ними керують.

Незгода з діями поліцейських не звільняла водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на місці зупинки транспортного засобу або у закладі охорони здоров`я. Пункт 2.5 Правил дорожнього руху носить імперативний характер, з боку працівників поліції не було допущено жодних порушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 КУПАП військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. Положення ст. 266-1 КУпАП не стосуються спеціального суб`єкту «водій транспортного засобу», а лише військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень.

У зв`язку з цим, твердження захисника про порушення поліцейським порядку огляду військовослужбовця на стан сп`яніння, є помилковим.

Посилання захисника на положення ч. 1 ст. 335 КПК України є безпідставними, оскільки цим Кодексом регулюються зовсім інші правовідносини. Чинний Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить приписів про обов`язок суду зупинити провадження у справі про адміністративне правопорушення до моменту звільнення учасника провадження з лав Збройних Сил України. Застосування норм КПК при розгляді справи про адміністративні правопорушення, суперечить основним засадам законодавства про адміністративні правопорушення.

Щодо клопотання захисника про забезпечення участі прокурора у розгляді справи, апеляційний суд зазначає наступне.

Статтею 7 КУпАП регламентовано порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, участь прокурора під час розгляду справ про адміністративні правопорушення передбачена лише у випадках, коли прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Участь представника органу, яким було складено протокол про адміністративне правопорушення нормами КУпАП також не передбачена.

У частині 1 статті 250 КУпАП для прокурора передбачено право брати участь у розгляді справи. Однак процесуального порядку забезпечення такої участі не передбачено, а ні цим Кодексом, ані Законом України «Про прокуратуру», а ні підзаконними нормативно-правовими актами. Законодавець у главі 21 КУпАП «Особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення» не включає прокурора до складу учасників цього провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 7 КУпАП, прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

У даному випадку до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, що не пов`язано з обмеженням особистої свободи громадян.

Не передбачено обов`язкової участі прокурора при розгляді справ за ч. 1 ст. 130 КУпАП і положеннями ст. 250 КУпАП, яка розкриває повноваження прокурора при здійсненні ним нагляду, а тому такі повноваження кореспондуються із положеннями ч. 5 ст. 7 КУпАП щодо здійснення нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Загально відомо, що автомобілі самостійно пересуватися у просторі не можуть. На відеозапису видно, що поліція під`їхала на службовому автомобілі до автомобіля ВАЗ 21043, державний номерний знак НОМЕР_1 , коли той зупинився посеред дороги, і з місця водія вийшов ОСОБА_1 .

Чинне законодавство, в тому числі Правила дорожнього руху, не містять визначення терміну «керування транспортним засобом», але таке визначення було наведене в п. 27 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом визнається виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів - водіїв, незалежно від того керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

За вимогами п. 1 ст. 8 Конвенції про дорожній рух, яку ратифіковано Указом Президії ВП УРСР № 2614-УПІ від 25.04.1974 - кожний транспортний засіб або склад транспортних засобів, які перебувають у русі, повинні мати водія.

При тому, що автомобіль не належить ОСОБА_1 , він не має права керування транспортним засобом, під час зупинки перед поліцейським автомобілем він керував транспортним засобом, оскільки автомобіль зупинився посеред дороги, де нікого окрім ОСОБА_1 не було, на відеозапису видно як він виходить із салону автомобіля з місця водія і на вимогу поліцейських на цьому ж автомобілі з`їжджає з дороги на узбіччя, щоб не заважати руху. В процесі розмови повідомляє поліцейським про відсутність у нього документів на транспортний засіб та керування ним, а також намагається домовитися з поліцейськими щодо порушення ним вимог закону.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції забезпечив своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи та ухвалив обґрунтоване рішення про накладення стягнення.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Клострейх О. В. залишити без задоволення, а постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05 листопада 2025 року щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Антипець