Справа № 163/854/25 Провадження №33/802/598/25 Головуючий у 1 інстанції:Павлусь О. С.
Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участю

секретаря судового засідання Богдан Л.М.,

захисника ОСОБА_1 - Кінах Я.В.,

представника Волинської митниці - Кунєвої З.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника Волинської митниці Кунєвої Зої Юріївни на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 14 серпня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України,

В С Т А НО В И В:

Постановою судді Любомльського районного суду Волинської області від 14.08.2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.485 МК України. Провадження в справі за протоколом про порушення митних правил № 0100/UA205000/2025 щодо ОСОБА_1 за ознаками ст.485 МК України закрито на підставі п.6 ч.1 ст.4871 МК України за закінчення строку для накладення адміністративного стягнення.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він перебуваючи на посаді керівника ТОВ «МАКСОР ГРУП», через уповноважену на декларування товарів особу ТОВ «МІ-7» вчинив дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру сплати митних платежів при митному оформленні товарів: 1. «Кава розчинна гранульована. 6930 штук 200 гривень Dor gold 200 g. Виробник: INSTANTA Sp.z.o.o. EU/PL, фактурною вартістю 24255 польських злотих; 2. «Бритви безпечні з незамінним лезом, одноразові. Бритва Gilette Blue 3 sensetive/sensecare - 1400 упаковок. 12 штук в упаковці 70 картонних коробок 20 упаковок в картонних коробках Виробник: Procter & Gamble. EU/DE Торгівельна марка "Gilette"», фактурною вартістю 2100 польських злотих, шляхом заявлення в митній декларації типу ІМ40ДЕ № UA205140/2021/006163 від 09.07.2021 року неправдивих відомостей щодо одержувача, умов поставки та вартості товарів, необхідних для визначення їх митної вартості та надавши з цією метою митному органу документи, що містять неправдиві відомості, а саме: фактуру (інвойс) від 07.07.2021 року № 199/MAG/07/2021, специфікацію фактуру від 07.07.2021 року № 199/MAG/07/2021, міжнародну товарно-транспортну накладну CMR від 07.07.2021 року б/н, експортну митну декларацію країни відправлення MRN 21PL301010Е0767116 від 07.07.2021 року, які стали підставою для неправомірного застосування преференційного режиму, заявленого в митній декларації, що спричинило недобори митних платежів у загальній сумі 145389,24 гривень, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.485 МК України (а.с.117-119).

Не погоджуючись із постановою суду представник митниці подала апеляційну скаргу в якій вказує на те, що відповідно до ч.1 ст.495 МК України, Акт від 27.11.2024 року № 19/24/7.2-19/42042472 є належним та допустимим доказом у справі, оскільки лише після опрацювання результатів документальної невиїзної перевірки та визначення суми недоборів митних платежів в розмірі 145389,24 гривень, в порядку ст.345-354 МК України, в діях особи, яка притягується до відповідальності за порушення митних правил, передбачених ст.485 МК України, встановлено склад правопорушення.

Саме 27.11.2024 року є датою виявлення правопорушення. Протокол про порушення митних правил запроваджений 27.03.2025 року, справу направлено до суду - 22.04.2025 року, відповідно на час розгляду справи судом строк накладення адміністративного стягнення зупиняється згідно з ч.1 ст.467 МК України. Таким чином,шестимісячний строк притягнення до адміністративної відповідальності необхідно рахувати з моменту складання Акту документальної невиїзної перевірки, а саме з 27.11.2024 року.

Отже, протокол про порушення митних правил складено належним чином у відповідності до митного законодавства України та направлено до суду не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення.

Тому, постановою Любомльського районного суду Волинської області від 14.08.2025 року у справі №163/854/25 за протоколом про порушення митних правил№0100/UA205000/2025 суд передчасно закрив провадження на підставі п.6 ч.1 ст.487 МК України у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, однак правильно дійшов до висновку щодо наявності вини громадянина України ОСОБА_1 , який в період з 05.07.2021 року по 07.05.2023 року обіймав посаду керівника ТОВ «МАКСОР ГРУП» у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.485 МК України.

Просить скасувати постанову Любомльського районного суду Волинської області від 14.08.2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким визнати громадянина України ОСОБА_1 винним у порушенні митних правил за ст.485 МК України та накласти адміністративне стягнення в межах санкції даної статті. Судові витрати покласти на відповідача (а.с.122-127).

В судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи не з`явився, клопотань про перенесення розгляду справи не подавав. Захисник та представник митниці не заперечували щодо продовження слухання справи у відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності. А тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 ,відповідно до вимог ст.268 КпАП України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення; заслухавши представника митниці, яка апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити; захисника Кінах Я.В., яка проти задоволення апеляційної скарги заперечила, просила постанову суду першої інстанції залишити без змін; суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до приписів ст.7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до вимог ст.489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність; чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Ці вимоги Закону суддею першої інстанції в повному обсязі дотримані.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Рішення про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 467 МК України є вірним, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.245 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.1 ст.467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

Згідно з п.6 ч.1 ст.487-1 МК України, провадження у справі про порушення митних правил не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку зі закінченням на момент розгляду справи про порушення митних правил строків, передбачених статтею 467 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що порушення митних правил, що ставиться у провину ОСОБА_1 мало місце у зв`язку із неправомірним зменшенням розміру сплати митних платежів, при оформленні митної декларацій від 07.07.2021 року. Одержана від митних органів Республіки Польща відповідь від 23.09.2021 року № 0201-IGM.541.1075.2021.2.ВМ з приєднаною копією експортної митної декларації надійшла до Державної митної служби України 18.10.2021 року. А тому 18.10.2021 року належить вважати датою виявлення правопорушення. За приписами ч.1 ст.467 МК України останнім днем накладення адміністративного стягнення є 18.04.2022 року. Протокол про порушення митних правил складено 27.03.2025 року, справа надійшла на розгляд до Любомльського районного суду Волинської області 22.04.2025 року.

Питання дня виявлення правопорушення у цій справі було предметом детального дослідження суду першої інстанції та отримало належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

Також, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v.UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого суду про те, що днем виявлення правопорушення у цій справі слід вважати саме 18.10.2021 року, оскільки саме у цей день митниця за результатами опрацювання матеріалів одержаних від митних органів Республіки Польща, склала листа та проект запиту щодо збору доказів на підтвердження версії про ухилення від сплати митних платежів. Наведене однозначно свідчить про те, що митницею були отримані відомості про можливе вчинення адміністративного правопорушення.

Апеляційні доводи митного органу про те, що днем виявлення адміністративного правопорушення є саме 27.11.2024 року день складання Акту документальної невиїзної перевірки № 19/24/7.2-19/42042472 є безпідставними, оскільки митний орган раніше мав у розпорядженні відомості, що дозволяли стверджувати про вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до підставного висновку про те, що день виявлення правопорушення слід також вважати і день, коли до уповноваженого органу надійшли будь-які відомості про можливе вчинення адміністративного правопорушення, зважаючи на релевантні роз`яснення Верховного Суду.

Зважаючи на наведене апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Суддя першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України ОСОБА_1 , на підставі п.6 ч.1 ст.487-1 МК України, у зв`язку зі закінченням на момент розгляду справи про порушення митних правил строків накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи наведене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Підстав для її скасування та винесення нової постанови, апеляційний суд не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КпАП України, ст.528 МК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргупредставника Волинської митниці Кунєвої Зої Юріївни залишити без задоволення.

Постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 14 серпня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.