Провадження № 3/344/6282/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Ковалюк І.П., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , за ч.2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №736706 від 07.11.2025, 06.10.2025 року близько 13 год 40 хв по вул. Коновальця, 264Е, в м. Івано-Франківськ, в приміщенні магазину «Домашній кошик», продавець бакалії, неповнолітня ОСОБА_1 підміняючи продавця алкоголю, реалізувала продаж сигарет та пива, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.156 КУпАП.

ОСОБА_1 будучи повідомленою про час та місце розгляду справи у судове засідання повторно не з`явилася. Клопотань чи заяв не надходило.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так, рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Крім цього, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні, від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» констатував, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, а тому, враховуючи вищевказане, принцип невідворотності, який передбачає неминучість настання адміністративної відповідальності для особи, яка вчинила адміністративний проступок, оскільки адміністративний проступок, на який не відреагувала держава, заподіює правопорядку серйозної шкоди, а безкарність правопорушника буде заохочувати його на вчинення нових проступків і буде подавати негативний приклад іншим нестійким особам.

Суд звертає увагу, що стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 156 КУпАП, у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. На суд покладено обов`язок повідомити таку особу про час та місце судового розгляду, що судом неодноразово і було зроблено.

За вказаних обставин, суд враховуючи принцип передбачений ст. 28 КПК України, щодо розумності строків та відповідно до ст. 268 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність особи яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних у справі матеріалах.

Дослідивши матеріали справи, вважаю зазначити наступне.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.12 КУпАП, адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що вину ОСОБА_1 доведено зібраними в справі доказами, зокрема даними з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №736706 від 07.11.2025, та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Таким чином, дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч.2 ст.156 КУпАП, тобто як торгівля алкогольними напоями особами, які не досягли 18-річного віку.

Враховуючи особу правопорушника, зокрема те, що він є неповнолітнім, вважаю, що стосовно ОСОБА_1 слід застосувати захід впливу у виді попередження, оскільки скоєне правопорушення свідчить про незначну соціальну небезпечність особи правопорушника. Застосування такого виховного заходу як попередження буде достатнім для досягнення виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.

Згідно з ст. 24-1 КУпАП, попередження, є заходом впливу, що застосовується до неповнолітнього. Отже, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір з неповнолітнього правопорушника, не підлягає стягненню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 24-1, 40-1, 283, 284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосувати до неї захід впливу у виді попередження.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд упродовж десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Іванна КОВАЛЮК