Справа № 457/1480/25
провадження №3/457/645/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2025 року м. Трускавець

Суддя Трускавецького міського суду Львівської області Марчук В.І., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №2 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1№455979 від 16.09.2025 року, ОСОБА_1 16.00.2025 о 20 год. 40 хв. в м. Трускавець, вул. Мазепи, 8 керувала транспортним засобом BMW X1, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння шкіри обличчя). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, відмовилася.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівниками поліції як порушення п. 2.5 ПДР, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чиномза місцем проживання шляхом надсилання судової повістки про виклик до суду засобами поштового зв`язку на адресу, зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім цього, судом відзначається, що інформація про день, час та місце розгляду даної справи завжди розміщувалась на офіційному сайті https://trm.lv.court.gov.ua Трускавецького міського суду Львівської області.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі, в якій вона є стороною, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

А тому, беручи до уваги вимоги ст. 268 КУпАП, згідно з якою ч. 1 ст. 130 КУпАП не відноситься до категорії справ, де присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою, суд вважає за необхідне провести розгляд справи без участі ОСОБА_1 , оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст.252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.7КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас згідно з вимогами ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1ст.130 КУпАПє керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, до матеріалів протоколу серії ЕПР1№455979 працівниками поліції долучено:

- рапорт поліцейського СРПП ВП №2 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області Макуха А.С. від 16.09.2025;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 16.09.2025;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.09.2025;

- відеозаписи на CD-R диску;

- електронний рапорт.

Дослідивши протокол у справі про адміністративне правопорушення та надані докази, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не доведена належними та достатніми доказами, зважаючи на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 18 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів.

Відповідно до вимоги ч. 3 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

На початку відеозапису видно як працівник поліції вказує на причину зупинки а сама «анонімне повідомлення» без конкретизації статті та її пункту Закону України «Про національну поліцію».

Відповідно до Закону України «Про національну поліцію», одним із видів превентивних поліцейських заходів є зупинення транспортного засобу (п.4 ч.1 ст. 31).

Відповідно до ч. 2 цієї статті, під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», яка регламентує порядок зупинення транспортного засобу, серед інших випадків, транспортний засіб може бути зупинений поліцейським, якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Крім того, наявний у матеріалах справи електронний рапорт реєстрації не містить фіксації факту отримання усної інформації від анонімної особи із детальними ознаками, що могло б слугувати підтвердженням наявності підстав для зупинки.

Отже, суду не надано допустимих і достатніх доказів на підтвердження законності зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 згідно зі ст.35 ЗУ «Про національну поліцію».

Більше того, працівником поліції у відеозаписі вказується час «анонімного повідомлення» 20:44 в той час коли у протоколі час вчинення ОСОБА_1 правопорушення зазначено 20:40, а сам відеозапис розпочинається о 20:50 годині.

Суд вважає, безпідставним посилання працівника поліції на те, що зупинку транспортного засобу було здійснено за повідомленням анонімного заявника, оскільки така підстава не передбачена ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», а вимога ОСОБА_1 до працівників поліції повідомити причину зупинки повністю відповідає ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», тому зупинка на підставі звернення анонімного заявника є незаконною, що відповідно тягне за собою незаконність всіх подальших дій, вчинених працівниками поліції.

До того ж, процедура проведення, проходження та направлення водіїв транспортних засобів на огляд, зокрема щодо стану алкогольного сп`яніння визначена ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі Порядок) та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція).

Так, згідно з п. 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, передумовою для проходження водієм огляду на стан сп`яніння має бути виявлення (встановлення)поліцейським ознак сп`яніння, які передбачені пунктом 3,4 розділу І Інструкції. Вимога поліцейського щодо проходження водієм огляду на стан сп`яніння без фактичного встановлення цих ознак або взагалі за їх відсутності вважається необґрунтованою та безпідставною, а тому не породжує у водія обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння.

Тобто оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Сам огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису. А в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч. 2 ст. 266 КУпАП, п.п. 2-4 Порядку, п.п. 2, 6 Розділу І, п. 6 Розділу ІІ Інструкції).

І лише у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, але не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

В ході судового розгляду судом було встановлено, що поліцейським було зупинено гр. ОСОБА_1 та було запропоновано пройти медичний огляд на стан перебування в алкогольному сп`янінні оскільки - «відчувається з салону автомобіля легкий запах алкоголю».

При цьому, з наданого відеозапису не вбачається того, що поліцейським було чітко зазначено за якими ознаками поведінки, її зовнішнього вигляду, у поліцейського виникли підстави вважати, що водій знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, оскільки поліцейським у матеріалах справи було зазначено, що до первинних ознак алкогольного сп`яніння відноситься запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння шкіри обличчя. При цьому ОСОБА_1 категорично заперечувала як вживання алкогольних напоїв.

Як вбачається з відео, поведінка ОСОБА_1 повністю адекватна, адже вона, стверджуючи, що жодних норм ПДР не порушувала, не знаючи чому її зупинили і чому їй пропонують пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, не розуміє, що відбувається та категорично заперечує вживання алкогольних напоїв та будь яке порушення нею Правил дорожнього руху.

У даному випадку суд зазначає наступне та звертається до практики ВС та ЄСПЛ, згідно якої необхідно з`ясовувати, чи було виявлення правопорушення "по суті пасивним", чи було б правопорушення вчинено без втручання працівників, які здійснювали оформлення події, чи мало місце з боку таких працівників спонукання особи до вчинення правопорушення, наприклад, прояв ініціативи, повторні пропозиції, незважаючи на початкове утримання та відмову особи від неправомірної поведінки і вчинення дій, що підпадають під ознаки правопорушення. Нав`язлива ініціатива, повторні неодноразові, наполегливі звернення свідчать про підбурювання та містить ознаки провокації. Із урахування встановлених обставин у справі, у даному випадку вбачається, що дії поліцейських на місці події, при спілкуванні із водієм, не відповідають усім критеріям "пасивності" при виявленні правопорушення, та вбачається сумнів у тому, що без їх втручання особою було б вчинене правопорушення.

Із урахування встановлених обставин у справі, у даному випадку вбачається, що дії поліцейських на місці події, при спілкуванні із водієм, не відповідають усім критеріям "пасивності" при виявленні правопорушення, та вбачається сумнів у тому, що без їх втручання особою було б вчинене правопорушення.

У даному, випадку встановлення судом вказаних обставин у справі підтверджують доводи ОСОБА_1 про наявність сумніву в об`єктивності дій працівників поліції при оформленні події загалом, щодо дотримання гарантій права на захист особи на первинній стадії притягнення особи до адміністративної відповідальності, та ставлять під сумнів законність дій проведених при оформленні події та складанні відповідного протоколу, в тому числі і в частині щодо огляду водія на стан сп`яніння.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Також відеозапис не дозволяє зробити висновків про те, що у водія були наявні ті ознаки алкогольного сп`яніння, які зазначені у складених пізніше процесуальних документах.

Наявність запаху алкоголю із салону авто, на що зіслався поліцейський, пропонуючи водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, не передбачено у п.3 розд.1 Інструкції як ознаку алкогольного сп`яніння у водія, яка би давала підстави вимагати від нього пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Зазначені вище обставини, на переконання суду, у своїй сукупності свідчать про недотримання працівниками поліції процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння, внаслідок її неповноти, принаймні відсутність в матеріалах справи належних доказів того, що ОСОБА_1 порушила ПДР та мала ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим їй було запропоновано пройти огляд.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, а суд не наділений повноваженням збирати докази винуватості чи невинуватості особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, тому суд приходить до висновку, щодо недоведеності наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У відповідності до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на їх користь.

Згідно позиції Верховного Суду України викладеної у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 08 липня 2020 року у справі №177/525/17 відповідно до якої, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до правової позиції викладеної Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 08 липня 2020 року справа №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За змістом ст. ст. 9-12, 280 КУпАП, підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за нормами КУпАП є встановлення в діянні цієї особи всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною нормою КУпАП, зокрема об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення.

Згідно п.2 ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведене, приходжу до переконання про необхідність закриття провадження в даній справі, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діянні ОСОБА_1 .

Керуючись ч. 1 ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

п о с т а н о в и в :

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду.

Суддя: В. І. Марчук