ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 624/953/25 Головуючий суддя І інстанції Куст Н. М.
Провадження № 33/818/1874/25 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю захисника особи, яка притягається о адміністративної відповідальності адвоката Поляк П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференнції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Поляк П.П. на постанову судді Кегичівського районного суду Харківської області від 13 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець м. Чернівці,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Постановою встановлено, що 10 жовтня 2025 року о 00:40 год. на вул. Енергетиків, сел. Кегичівка, Берестинського району Харківської області, буд. 55 ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного засобу Алкотест, результат 0,36 проміле, тест 837, а також у закладі охорони здоров`я, що підтверджується висновком медичного закладу № 46 від 10 жовтня 2025 року, результат 0,318 проміле. Від керування транспортним засобом відсторонений, чим порушив п. 2.9а ПДР України. У зв`язку з цим, дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 130 КУпАП та підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення, висновком драгеру, висновком медичного закладу, диском та іншими матеріалами справи.

В своїй апеляційній скарзі захисник Поляк П.П. просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що суд першої інстанції припустився неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, дійшов до висновків, які не відповідають обставинам справи, порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Також вказував, що матеріали справи не містять відомостей, що підтверджують керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Також вказував на порушення порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Поряд з цим, захисник посилався на те, що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем та у зв`язку з чим просив зупинити провадження у цьому провадженні до його звільнення з військової служби.

Однак, належить врахувати, що чинним КУпАП не передбачена можливість зупинення провадження за винятком справ про адміністративні правопорушення, пов`язаних з корупцією.

Також слід зазначити, що положення ст. 268 та ст. 294 КУпАП не містять заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

У висновках постанови від 12.12.2024 №990SCGC/20/24 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та своєчасного (без невиправданих зволікань) розгляду і вирішення справи.

Разом з тим, одним із принципів судового розгляду є забезпечення необхідного баланс між дотриманням прав сторони і розглядом справи протягом встановленого законом або розумного строку, а також недопущення судом невиправданих зволікань у розгляді справ.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає належним відмовити захиснику Поляк П.П. у задоволенні його клопотання про зупинення апеляційного провадження, а апеляційний розгляд провадити в межах поданої апеляційної скарги та відомостей, наявних у матеріалах справи за обов`язковою участю захисника.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи захисника Поляк П.П., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_2 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.9А.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_2 винним, суд першої інстанції послався на відомості протоколу про адміністративне правопорушення, роздруківки результату огляду з використанням газоаналізатору Драгер, висновку лікаря, а також на відомості відеозапису бодікамери працівників поліції.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 3) вбачається, що 10.10. 2025 року о 00:40 год. на вул. Енергетиків в с. Кегичівка, Берестинського району Харківської області біля буд. 55 ОСОБА_1 керував автомобілем, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного засобу Алкотест, результат 0,36 проміле, тест 837, а також у закладі охорони здоров`я, що підтверджується висновком медичного закладу, результат 0,318 проміле. Від керування відсторонений, чим порушив п. 2.9а ПР України.

Аналізуючи зміст цього протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 вочевидь був ознайомлений з відомостями цього протоколу, про що свідчить його власноручний підпис та власноручні пояснення щодо змісту цього протоколу.

Відповідно до положень ст. 267 КУпАП, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами та огляд на стан алкогольного сп`яніння може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

Проте, належить прийняти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 та його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки щодо незаконності їх дій під час складення протоколу, не зверталися до суду в порядку КАС України щодо дій або бездіяльності працівників поліції під час складення протоколу, а також не зверталися із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Також, стороною захисту будь-яким чином не оскаржувались дії медичних працівників щодо проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, в тому числі, до їх безпосереднього керівництва.

Тобто, ОСОБА_1 не скористався своїм правом оскаржити дії працівників поліції під час проведення ними його огляду на стан алкогольного сп`яніння та складення стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг ОСОБА_1 та його захисника щодо дій працівників поліції під час проведення ними огляду останнього на стан алкогольного сп`яніння, а також складення ними протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

Крім того, відповідно до відомостей роздруківки результату огляду газоаналізатору Драгер (арк. 6) вочевидь вбачається, що 10.10.2024 року об 00:44 год. у видихаємому повітрі ОСОБА_1 містився алкоголь у кількості 0,36 проміле, що поза розумним сумнівом свідчить про те, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння.

З такими відомостями результату огляду ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис у роздруківці результату огляду та відомості відеозапису.

Крім того, відповідно до відомостей висновку лікаря щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.10.2025 року (арк. 4) вбачається, що ОСОБА_1 10.10.2025 року об 01:15 год. перебував у стані алкогольного сп`яніння, 0,318 проміле.

Крім того, належить врахувати, що ОСОБА_1 особисто в протоколі про адміністративне правопорушення зазначив, що згоден з відомостями, які були в ньому зафіксовані працівником поліції, що вочевидь свідчить про те, що він визнавав свою вину та погоджувався з тим, що керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Поряд з цим, відповідно до відомостей акту огляду (арк. 7) вбачається, що в графі « …з результатом згоден», ОСОБА_1 особисто поставив свій підпис, тобто погоджувався з результатом проведеного його огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім цього, в матеріалах справи міститься відеозапис подій, які відбувались 10.10.2025 року за участю ОСОБА_1 , які були зафіксовані на бодікамеру працівників поліції (акр. 12).

Відповідно до відомостей цього відеозапису вбачається, що працівники поліції рухаючись на службовому автомобілі, зупинили автомобіль, який рухався під час дії комендантської години та у якого не освітлювався номерний знак. Працівники поліції встановили особу водія, ним виявився ОСОБА_1 .

Належить також врахувати, що з відеозапису вбачається, що в салоні автомобіля крім ОСОБА_1 нікого не було.

Такі відомості відеозапису поза розумним сумнівом свідчать про те, що автомобілем керував саме ОСОБА_1 та був зупинений працівниками поліції, що свідчить про те, що саме ОСОБА_1 є водієм, а тому такі твердження апелянта є необґрунтованими.

Крім того, з відомостей відеозапису вбачається, що працівники поліції під час спілкування з ОСОБА_1 виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння. На що ОСОБА_1 повідомив працівників поліції про те, що вчора вживав спиртні напої, а саме пиво. Після цього працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки або в закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці його зупинки. Працівники поліції надали ОСОБА_3 мундштук для огляду та він особисто його розпакував. Після чого пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням газоаналізатору Драгер. Результат виявився позитивним 0,36 проміле. ОСОБА_1 не погодився з таким результатом, тому працівники поліції відвезли його де медичного закладу, де він добровільно погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу. Результат огляду був позитивний, а саме 0,318 проміле. ОСОБА_1 погодився з таким результатом.

Належить врахувати, що ОСОБА_1 погоджувався з результатами огляду, оскільки без будь-яких заперечень чи коментарів підписував всі процесуальні документи.

Такі відомості вочевидь спростовують твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не вживав алкогольних напоїв.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що працівники поліції дотримались порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Аналізуючи вимоги цієї статті об`єктивно вбачається, що працівники поліції під час проведення огляду на стан сп`яніння зобов`язані залучити свідків лише у разі неможливості застосування спеціальних технічних засобів відеозапису події. В цій справі працівники поліції застосували відеозапис та долучили його до матеріалів справи, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про законність не залучення свідків працівниками поліції під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

З відомостей відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 погоджувався із результатом проведеного у медичному закладі огляду, будь-яким чином не заперечував його результати та не оскаржував дії медичного працівника щодо проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому твердження апелянта про те, що огляд проведено з порушенням порядку його проведення є необґрунтованими. Зокрема, такий огляд проводиться лише зі згоди особи, яку мають оглянути, а ОСОБА_1 погодився з результатом огляду та беззаперечно підписав протокол та зазначив, що згоден з ним, а також підписав акт огляду на стан сп`яніння та результат огляду та розписався у графі «… з результатом згоден», що вочевидь спростовує такі твердження апелянта.

Крім того, інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не передбачає проведення досліджень лікарем-наркологом без згоди на проведення такого огляду безпосередньо особою, яка має пройти огляд.

Тобто, оцінюючи відомості відеозапису суд апеляційної інстанції дійшов висновку що після проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я з використанням спеціального технічного засобу, ОСОБА_1 не заперечував його результату та не висловлював бажання здавати свої біологічні зразки. Враховуючи відсутність бажання ОСОБА_1 здавати біологічні зразки, а також його згоду з результатом поведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння, лікарем було складено висновок щодо результату медичного огляду стосовно ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Крім того, з відомостей відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 особисто надавав письмові пояснення в протоколі без будь-якого примусу, а тому суд апеляційної інстанції вважає такі письмові пояснення ОСОБА_4 об`єктивними, оскільки вони відображають його особисте ставлення до події, яка зафіксована в протоколі, що вочевидь спростовує твердження апелянта щодо незгоди ОСОБА_1 з результатом проведеного огляду, а також щодо порушень порядку проведення огляду з боку працівників поліції та медичних працівників.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9А Правил дорожнього руху та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання сторони захисту на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання захисника про зупинення апеляційного провадження - відмовити.

Апеляційну скаргу захисника Поляк П.П. залишити без задоволення.

Постанову судді Кегичівського районного суду Харківської області від 13 жовтня 2025 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков