1Справа № 335/8053/25 3/335/2123/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Новасардова І.В., розглянувши у судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов з Василівського районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №414086 від 06.08.2025, водій ОСОБА_1 06.08.2025, об 11 год. 05 хв., керував транспортним засобом «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_2 , по вул. Патріотичній, буд. 40, у м. Запоріжжі, з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу драгер та в подальшому в лікарні водій відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України. Від керування транспортним засобом відсторонений, шляхом передачі керування тверезому водію.

23.09.2025 року від захисника правопорушника з використанням системи «Електронний суд» надійшла заява про зупинення провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з перебуванням останнього на військовій службі.

Постановою суду від 24.09.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

06.10.2025 року від захисника правопорушника надійшла заява, за змістом якої захисник просить суд прийняти до розгляду та долучити до матеріалів справи пояснення ОСОБА_1 , скаргу на дії поліцейського, клопотання про визнання процедури огляду недійсною та клопотання про закриття провадження у справі. Вказана заява судом задоволена, відповідні документи долучені до матеріалів справи.

Зокрема, зі змісту клопотання про закриття провадження вбачається, що захисник просить суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, в обґрунтування якого зазначає наступне. На думку захисника, відсутній встановлений факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , оскільки з наявних в матеріалах справи відеозаписів неможливо встановити хто саме керував транспортним засобом ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Крім цього, порушена процедура огляду на стан сп`яніння, оскільки працівники поліції, всупереч визначеним нормам законодавства не виявили та не назвали ОСОБА_1 ознаки сп`яніння до пропозиції пройти огляд. Разом з цим, захисник зазначає, що працівниками поліції було встановлено, що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, у зв`язку з чим, він має спеціальний правовий статус, однак працівниками поліції не було вжито жодних заходів щодо повідомлення уповноважених осіб органів ВСП. Крім іншого, на думку захисника фабула протоколу про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 не відповідає обставинам справи, оскільки до вказаного протоколу не долучено відповідних доказів, що відображають об`єктивну та суб`єктивну сторону правопорушення.

Разом з цим, клопотання захисника про визнання результатів огляду недійсними суд залишив без задоволення.

27.10.2025 року від захисника правопорушника надійшло клопотання про призначення покарання з урахуванням принципу індивідуалізації, за змістом якого захисник просить суд, у разі визнання ОСОБА_1 винним у інкримінованому йому правопорушенні, застосувати за аналогією закону ст. 69 КК України і не призначати йому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

29.10.2025 року від захисника правопорушника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке судом задоволено.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, в матеріалах справи містяться пояснення по справі, за змістом яких правопорушник повідомляє, що він є чинним військовослужбовцем та перебуває на військовій службі, однак жодних дій з боку поліцейських задля виклику ВСП вчинено не було. Матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно правопорушника не містять належних та допустимих доказів, зокрема, щодо підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. На думку правопорушника, поліцейським порушено норми чинного законодавства, зокрема, не роз`яснено в повній мірі прав та обов`язків ОСОБА_1 , також поліцейський вдавався до провокаційних дій. Крім цього, на думку правопорушника поліцейськими порушено процедуру огляду особи на стан сп`яніння.

Захисник у судовому засіданні підтримав клопотання про закриття провадження у справі та наполягав на його задоволенні.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи, що статтею 268 КУпАП, не визначено обов`язковою явку особи яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника правопорушника, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами - є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини що мають значення для вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 266 КУпАП, п. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 3 розділу 1 Інструкції визначено ознаки алкогольного сп`яніння.

За положеннями п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 не було дотримано. Вказані обставини повністю підтверджуються матеріалами справи.

Частиною 6 ст. 266 КУпАП передбачено направлення особи для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 6 Порядку від 17.12.2008 №1103 передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. За приписами п. 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, нормами законодавства передбачено порядок оформлення відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу та відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в установах охорони здоров`я.

Слід зауважити, що під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.

При цьому, суд звертає увагу, що відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є порушенням вимог п.2.5 Правил дорожнього руху і утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Мотиви відмови водія від виконання вимоги поліцейських у відповідності до пункту 2.5 ПДР України правового значення не мають. Наслідком такої відмови є складення відносно водія протоколу про адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що було повідомлено водія.

Слід відмітити, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є правопорушенням з формальним складом, тобто є закінченим саме з моменту висловлення особою відмови від проходження відповідного огляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У виконання вищевказаних вимог КУпАП до матеріалів справи додані відеозаписи з нагрудної камери поліцейського щодо обставин, за якими складено адміністративний протокол відносно ОСОБА_1 .

Не дивлячись на невизнання вини, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведено належними та допустимими доказами, які наявні в матеріалах справи та досліджені судом.

Так, доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується дослідженими судом наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 414086 від 06.08.2025 року; довідкою про відсутність повторності про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП; письмовими поясненнями ОСОБА_2 ; рапортами співробітників поліції; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду; направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.08.2025 року, відповідно до якого огляд не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 , від проходження огляду; копіями документів гр. ОСОБА_1 ; відеозаписом, який міститься на компакт диску, долученому до матеріалів справи.

З приводу відсутності встановлення факту керування транспортним засобом та невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення, згідно з клопотанням про закриття провадження, суд зазначає наступне.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Так, відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення від 06.08.2025 року серії ЕПР1 № 414086, зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Протокол сумніву не викликає, оскільки відповідає вимогам ст. ст. 254-256 КУпАП, складений уповноваженою особою, належним чином зазначено суть адміністративного правопорушення, відомості про особу яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості необхідні для вирішення справи, містить у собі усі необхідні дані щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, чим спростовуються твердження захисника у письмовому клопотанні. Протокол про адміністративне правопорушення не містить істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи.

Разом з цим, обставини вчинення правопорушення містяться у наявних у матеріалах справи рапортах співробітників поліції, які підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

В частині підтвердження керування транспортним засобом особою, суд дійшов висновку, що правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, вважаються закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись. В клопотанні зазначено, що факт керування ОСОБА_1 не знайшов свого підтвердження в матеріалах справи, проте на переконання суду, факт керування підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Разом з цим, з долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не заперечує факт керування транспортним засобом. Крім цього, у письмових поясненнях правопорушника відсутні заперечення з приводу факту керування ним транспортним засобом.

У зв`язку з чим, доводи захисника правопорушника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом не є обґрунтованими та не заслуговують на увагу суду, а також розцінюються судом як спробу ухилитися від адміністративної відповідальності.

З приводу порушення процедури огляду на стан сп`яніння, згідно з клопотанням про закриття провадження, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі -Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції).

У розумінні вимог п.7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Відповідно до п. 8 розділу ІІ Інструкції, форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Пункт 6 розділу Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі - Інструкція 2) передбачає, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З дослідженого під час судового засідання відеозапису вбачається, що на підставі виявлених ознак, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а потім у закладі охорони здоров`я, на що останній добровільно відмовився. У подальшому працівниками поліції були роз`яснені наслідки відмови від проходження огляду, складено протокол про адміністративне правопорушення та ознайомлено водія з його змістом.

Даний протокол відповідає вимогам ст.ст. 254-256 КУпАП, складений уповноваженою особою, належним чином зазначено суть адміністративного правопорушення, відомості про особу яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості необхідні для вирішення справи.

Слід зауважити, що ОСОБА_1 будучи водієм та маючи відповідне посвідчення водія, обізнаний з Правилами дорожнього руху України, зокрема п. 2.5, яким визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом враховано, що ОСОБА_1 надав поліцейським чітку та зрозумілу відповідь, що він відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння, яку поза розумним сумнівом можна вважати саме відмовою від огляду в розумінні ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З приводу спеціального правового статуту водія як військовослужбовця, згідно з клопотанням про закриття провадження, суд зазначає наступне.

Доводи захисника про те, що поліцейським порушено процедуру огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, тому що його огляд як військовослужбовця повинен був проводитися за правилами ст. 266-1 КУпАП посадовою особою Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, судом відхиляються. Суд враховує, що вчинене ОСОБА_1 як водієм правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не відноситься до військових адміністративних правопорушень, а з матеріалів справи доданих до протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається, що він під час керування транспортним засобом виконував обов`язки військової служби. Захисник також не надав таких доказів.

Разом з цим, суд зазначає, що посилання захисника та правопорушника на упередженість дій працівників поліції ґрунтуються на суб`єктивній думці та не підтверджені жодним доказом, тому є припущенням сторони захисту.

Крім цього, посилання адвоката на наявні порушення з боку поліцейських під час оформлення матеріалів справи або не знайшли свого підтвердження взагалі, або є формальними і не дають підстав для закриття провадження відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При обранні адміністративного стягнення суд дотримується також приписів ст.23 КУпАП України, якою передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як правопорушником, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення, суд у відповідності до роз`яснень, які містяться в п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року, враховує характер вчиненого правопорушення; рівень небезпеки; дані про особу правопорушника.

З урахуванням викладеного, з метою виховного впливу і запобігання вчиненню зазначеною особою нових правопорушень, дотримання безпеки дорожнього руху в Україні, суд приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вигляді накладення штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 33, 130, 251, 252, 279, 280, 283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок в дохід держави (отримувач: ГУК у Запорізькій області/Запорізька обл./21081300; код отримувача: (ЄДРПОУ) 37941997; номер розрахунку (IBAN): UA0008001 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код класифікації доходів бюджету: 21081300), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок в дохід держави (отримувач: ГУК у м.Києві/ м.Київ/22030106; код отримувача: (ЄДРПОУ) 37993783; номер розрахунку (IBAN): UA0026001; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Роз`яснити ОСОБА_1 положення ст.ст. 307, 308 КУпАП, відповідно до яких, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у такий строк, в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І.В. Новасардова