Справа № 570/5762/25
Номер провадження 3/570/2399/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2025 року м. Рівне

Cуддя Рівненського районного суду Рівненської області Таргоній М.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції Рівненській області ДПП НП України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, прож. АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, п/водія НОМЕР_1 , ід.н. НОМЕР_2 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

в с т а н о в и в:

09 жовтня 2025р. о 02 год. 10 хв. на а/д Устилуг-Луцьк-Рівне 141 км поблизу с. Клевань Рівненського району Рівненської області водій ОСОБА_2 керував автомобілем Toyota Avensis Verso, д.н.з. НОМЕР_3 , відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Такими діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), за що згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

В судовому засіданні ОСОБА_2 , якому роз`яснено ст. 268 КУпАП, свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення не визнав. Пояснив, що за вказаних обставин він не керував вказаним транспортним засобом. За вказаних обставин водієм був його знайомий ОСОБА_3 , який відразу після зупинення автомобіля поліцейськими вийшов із салону ТЗ (оскільки не мав при собі документів) та більше на місце події не повертався. Чому вказана ним обставина про залишення іншою особою автомобіля (відкривання дверей та вихід будь-кого із ТЗ) не відображається на відеозаписі, що здійснювався зі службового автомобліля поліції та в подальшому біля його ТЗ - не зміг пояснити. Зазначав, що коли поліцейський підійшов до його автомобіля він ( ОСОБА_2 ) перебував на пасажирському сидінні, а доказів того, що він туди пересів поліцейські йому не надали. Вважає, що оскільки він не був водієм та доказів цього, на його думку, немає, то він і не зобов`язаний був проходити огляд на стан сп`яніння на вимогу поліцейських. При цьому уточнив, що він прямо відмовився від огляду на місці події (на місці зупинення ТЗ) та погоджувався пройти огляд в закладі охорони здоров`я, однак туди не був доставлений із незрозумілих для нього причин. Просив закрити провадження по справі за недоведеністю його вини.

Захисник адвокат Рвачов О.О. зазначив про невинуватість ОСОБА_2 вважаючи, що у даній ситуації ОСОБА_2 не був водієм, а також і не відмовився від проходження огляду на вимогу поліцейського. Також вважає, що поліцейські діяли неправомірно, вчиняли тиск на ОСОБА_2 , не дотрималися встанволеного порядку проведення огляду водія на стан сп`яніння. Звернувся із клопотанням про закриття провадження по справі у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правпорушення. Більш детально свої доводи захисник виклав у письмовому клопотанні від 05.12.2025 р. про закриття провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні порушення є, зокрема своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи. Згідно ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З`ясувавши обставини, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно положень пункту 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. В пункті 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Пункт 2.5 ПДР зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР передбачена статтею 130 КУпАП.

Обставини вчинення ОСОБА_2 зазначеного правопорушення вказано у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 477813 від 09.10.2025 р. та підтверджуються відомостями із матеріалів справи (а.с. 1-7). В акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних на місці зупинення ТЗ та в направленні на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я КП "Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення" вказано (відповідно) про виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, а також вказано про відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння поліцейськими на місці зупинення ТЗ та в закладі охорони (а.с. 5, 6).

Відповідно до положень частини 2 статті 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводився поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, та матеріали відеозапису долучено до протоколу про адміністративне правопорушення (диск а.с. 7) .

Відомості із таких матеріалів також підтверджують вказані обставини вчинення ОСОБА_2 зазначеного правопорушення. Із відеофайлу clip-0 (час на відео з 02:09:10 - 02:10:10) встановлено, що за вказаних обставин поліцейські здійснювали рух за автомобілем Toyota Avensis Verso, д.н.з. НОМЕР_3 , по автодорозі. На вимогу поліцейських (включенням проблискових маячків синього та червоного кольору) вказаний автомобіль зупинився. Після цього та до моменту, коли один із поліцейських підійшов до зупиненого автомобіля зі сторони водія, двері зазначеного транспортного засобу не відкривалися, із нього ніхто не виходив. В салоні автомобіля був один лише ОСОБА_2 , який розмістився на місці пасажира спереду. Вказана обставина прослідковується та підтверджується із вказаного відеофайлу. При цьому після (одночасного) зупинення вказаного автомобіля та службового автомобіля, поліцейський відразу ж (без зволікань) підійшов до зупиненого ТЗ, об`єктив відеокамери був спрямований на вказаний автомобіль та постійно фіксував те, що відбувалося. Транспортний засіб після зупинення зафіксовано із заведеним двигуном із увімкненими фарами, інших осіб в транспортному засобі та на місці події не було.

У даному випадку, зазначені відомості підтверджують те, що ОСОБА_2 керував зазначеним транспортним засобом на автодорозі та був зупинений поліцейськими із дотриманням вимог Закону. Доводи ОСОБА_2 та його захисника про зворотнє є неспроможними.

Також зафіксовано й подальший розвиток подій (clip-1, clip-2, clip-3, clip-4, clip-5, clip-6) на місці зупинення ТЗ із участю водія ОСОБА_2 , який незважаючи на очевидність зазначених обставин керування ним ТЗ, намагався придумати власну версію, повідомивши поліцейським, що він не водій, автомобілем керував хтось інший, він на місце пасажира не пересідав та звернувся про надання йому підтверджень такого факту поліцейськими. На роз`яснення поліцейських про фіксування руху автомобіля та обстановки навколо нього після зупинення, а також і того, що з транспортного засобу ніхто не виходив, ОСОБА_2 не зважав, та продовжував нав`язувати свою версію того, що відбувається, і того що мають робити працівники поліції.

Поліцейським повідомлено водію ОСОБА_2 про виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці та пред`явлено вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку (clip-6, час на відео з 02:28:00-02:31:30) на що ОСОБА_2 почав сперечатися, згодом висловив згоду на огляд та йому для цього надано спеціальний технічний прилад.

Після цього ОСОБА_4 звернувся про необхідність отримати правову допомогу, та поліцейський повідомив про надання такої можливості та призупинив проведення дій щодо забезпечення здійснення огляду водія на стан сп`яніння на час, що був необхідний ОСОБА_4 для спілкування із адвокатом та отримання консультації (clip-6 з час на відео з 02:31:35 - 02:34:35). В подальшому ОСОБА_2 відновив суперечку та намагався нав`язувати обрану ним версію того, що він не водій, автомобілем керував хтось інший, він на місце пасажира не пересідав та необхідність підтверджень йому поліцейськими такого факту (clip-6 з час на відео з 02:34:35 -02:37:10). Після цього поліцейські знову вкотре з`ясовували щодо виконання ОСОБА_2 вимоги пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, виконати усі необхідні для цього дії на місці або прослідувати із поліцейським в медичний заклад. На вказане звернення поліцейських ОСОБА_2 прямо та категорично відмовився виконати необхідні для цього дії на місці зупинення ТЗ. При цьому висловлюючи погодження пройти огляд в медичному закладі вчергове відновив суперечку та намагався нав`язувати обрану ним версію того, що він не водій та не зобов`язаний проходити огляд (clip-7 з час на відео з 02:39:10). Про наслідки такої відмови, у формі ухилення від виконання вимоги поліцейського, а саме про настання адміністративної відповідальністі за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2 був проінформований, однак такі роз`яснення не мали жодного впливу на водія, яка продовжувала нав`язувати власну версію того, що відбувається та всіляко перекручувати зміст пред`явлених їй вимог поліцейського, та висуваючи безпідставні та необґрунтовані вимоги поліцейським щодо виконання ними службових обов`язків. В подальшому у зв`язку із невиконанням водієм вимог п. 2.5 ПДР працівники поліції , так і не отрмавши згоди водія, на проходження огляду на місці зупинення ТЗ та доставлення його в заклад охорони для проведення огляду, що має виражатися не лише на словах але й конктретними діями, склали щодо ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення серії за ч. 1 ст. 130 КУпАП про що намагалися повідомити ОСОБА_2 .

Із урахуванням наведеного, беручи до уваги встановлене із матеріалів справи, суд приходить до висновку, що пояснення вказаних осіб мають ознаки необ`єктивності, спрямовані на спотворення (викривлення) дійсності, та намагання штучно створити підтвердження версії (хоча й неправодподібних) про невинуватість ОСОБА_2 .

Також зфіксовано намагання ОСОБА_2 ході розмови придумувати версії того, що сталося "водій втік", однак повідомити хто саме був за кермом за вказаних обставин не зміг, інших осіб в транспортному засобі та на зупинки працівниками поліції не було. Тому суд зазначає про відсутність обгрунтованого сумніву в тому, що ОСОБА_2 керував автомобілем за вказаних обставин. Зазначені вище та інші аргументи про невинуватість особи суд вважає непідтвердженими, необґрунтованими, помилковими. Суд розцінює їх як спосіб захисту, з огляду на обрану позицію, та спрямовані на уникнення особи відповідальності за вчинені правопорушення.

Крім того, зафіксовані дії поліцейських не містять ознак штучного створення обставин події, які не відпровідають дійсності, навпаки їх дії були спрямовані на припинення дій водія, який намагалися у спосіб свого переміщення по салону автомбіля спотворити дійсні обставини, ввести в оману працівників првоохоронних органів, та унеможливити фіксацію перебування на місці водія саме ОСОБА_2 . У даному випадку захисником та й спмим ОСОБА_2 не підтверджено у встановленому Законом порядку те, що поліцейські застосовували під час оформлення правопорушення незаконні чи недозволені дії. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не встановленно невідповідність дій поліцейських вимогам КУпАП та Інструкції.

У даному випадку ОСОБА_2 було роз`яснено про порядок дій, які необхідно здійснити для проходження вказаного огляду. Повідомляючи про погодження пройти огляд ОСОБА_2 не підкріпив свої слова будь-яким діями, та фактично вчиняв дії спрямовані на ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Зазаначена поведінка та дії ОСОБА_2 , у даному випадку, не вказують про наявність у нього дійсного наміру проходити на вимогу поліцейського огляд на стан алкогольного сп`яніння та виконати вимогу п. 2.5 ПДР, а були спрямовані на штучне створення умов, за яких огляд унеможливлюється, та щоб результат огляду не був зафіксований. Також із вказаного спростовують пояснення ОСОБА_2 про те, що вона не відмовлялася пройти огляд на стан сп`яніння в медзакладі, а також недотримання поліцейськими вимог ст. 266 КУпАП та відповідної Інстркуції при оформленні події з участю ОСОБА_2 .

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) заява № 18390/91; пункт 29).

Із урахуванням наведеного, клопотання про закриття провадження у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - не підлягає до задоволення. Встановлені обставини спростовують доводи захисника та пояснення ОСОБА_2 про його невинуватість. Такі аргументи суд вважає непідтвердженими, необґрунтованими, помилковими. Суд розцінює їх як спосіб захисту, з огляду на обрану позицію, та спрямовані на уникнення особи відповідальності за вчинення правопорушення.

Протягом року ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не притягувався, отримував посвідчення водія (а.с. 3).

Враховуючи положення ст.ст. 33, 34 КУпАП, беручи до уваги відомості про особу правопорушника, враховуючи обставини справи, суд застсовує адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, згідно санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП. Призначення такого стягнення є необхідним для забезпечення вимог ст. 23 КУпАП.

Суд враховує також висновки із рішення по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Посвідчення водія у ОСОБА_2 не було тимчасово вилучено працівниками поліції в порядку, передбаченому статтею 265-1 КУпАП (а.с. 1). Згідно ст. 317-1 КУпАП особа, позбавлена права керування транспортним засобом, зобов`язана негайно здати посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції. У разі виявлення в особи посвідчення водія, яке підлягає здачі, його вилучення здійснюється поліцейським.

Суд вирішує питання про стягнення судового збору згідно ст. 40-1 КУпАП.

Керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 283, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Строк стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на 1 рік обраховується з дня набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права, згідно ст. 317-1 КУпАП.

Реквізити для сплати адміністративного штрафу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху: Отримувач коштів: ГУК у Рівн.обл/ Рiвнен.обл. /21081300, Код отримувача(код за ЄДРПОУ): 38012494, Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.) Код банку отримувача (МФО): 899998, Рахунок отримувача: UA0017001, Код класифікації доходів бюджету: 21081300

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Реквізити для сплати судового збору: (Отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106. Код отримувача (код за ЄДПРОУ) 37993783. Банк отримувача Казначейство України (ЕАП). Номер рахунку(IBAN) UA0026001. Найменування коду класифікації доходів бюджету - Судовий збір (код класифікації доходів бюджету 22030106).

Роз`яснити, що відповідно до вимог ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення, в порядку ст. 294 КУпАП.

Суддя Таргоній М.В.