Справа 350/447/25
Номер провадження 3/350/145/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2025 року селище Рожнятів

Суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області Сокирко Л.М., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 2 (селище Рожнятів) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; непрацюючого; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а :

15 березня 2025 року о 20 год 22 хв ОСОБА_1 по вулиці Пилипа Орлика в селищі Рожнятів Калуського району Івано-Франківської області керував транспортним засобом «ЗАЗ 11020» номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі КНП «Рожнятівська багатопрофільна лікарня» РСР відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнав та пояснив, що того вечора - 15 березня 2025 року він з товаришем їхали з роботи додому та по дорозі зупинилися поблизу магазину "Наш край", де він купив продукти, а товариш пляшку вина і вони вийшли з магазину. Сівши в машину та проїхавши декілька метрів, він побачив проблискові маячки поліцейського автомобіля та зупинився на парковці біля "пожежної". До його автомобіля підійшли поліцейські і він запитав їх про причину зупинки. Поліцейський відповів, що їм надійшло повідомлення, про те він ( ОСОБА_1 ) перебуває в стані алкогольного сп`яніння та запропонували пройти тест на алкоголь на місці зупинки або в лікарні. Він відмовився проходити тест на місці та погодився їхати в лікарню. Біля лікарні поліцейський знову пропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння, він відмовився, так як їм не віряв. Потім до нього приїхала дружина. В присутності дружини йому також пропонували пройти тест ("дути") на місці або ж в лікарні. Він не повірив словам поліцейського про те, що в лікарні він також буде "дути в трубку", а тому сказав, що піде сам в лікарню "здавати кров". В лікарні йому сказали дочекатися лікаря та повідомили, що аналіз крові коштує 900 грн. Так як у нього були лише 500 грн, то аналіз він не здавав. Тест проходити він не хотів по причині того, що вживав лікарський препарат "від зубів", а тому думав, що тест покаже алкоголь. Автомобіль залишався припаркованим поблизу "пожарки". Протокол поліцейськім складали біля лікарні, де і вручили йому копію. Направлення на проходження огляду в лікарні йому не вручали і не давали йому не підписувати. Просив провадження у справі закрити, так як алкоголь він не вживав, а проходити тест не хотів, так як не довіряв працівникам поліції.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Керницький В.М. просив провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обґрунтовуючи тим, що матеріали справи не містять доказів законної зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 ; направлення на огляд водія ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я не складалося та йому не вручалося; працівниками поліції не дотримано вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки огляд на стан сп`яніння в медичному закладі проводиться за направленням правоохоронних органів і оплачується державою, тобто за рахунок бюджету, виділеного на діяльність поліції; водій, який пройшов огляд не оплачує цю послугу і це означає, що оплата здійснюється не безпосередньо водієм, а державою, що є частиною процесу встановлення правопорушення. ОСОБА_1 був згідний пройти медичний огляд, однак поліцейський не дотримався вимог закону. Вважає, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_1 порушив вимоги Правил дорожнього руху. Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 суду показала, що 15 березня 2025 року у вечірній час неодноразово телефонувала чоловіку. Він слухавки не брав, на численні дзвінки не відповідав. Пізніше відповів на дзвінок та повідомив, що його зупинила поліція. Вона разом із сусідом приїхала до лікарні, де вже перебував її чоловік. Працівники поліції пропонували йому пройти тест "продути" та повідомили, що у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння. Чоловік відмовився проходити тест. Він хотів "здати кров", однак не вистачило коштів. Поліцейські склали протокол, чоловік його прочитав, підписувати не захотів, але копію цього протоколу отримав.

Суд, заслухавши учасників справи, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Приписами п. 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Тобто, у даному випадку, доказуванню підлягають: факт керування особи транспортним засобом та факт відмови цієї особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є правопорушенням, передбаченим частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що тягне за собою відповідну відповідальність, про що складається протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначаються ознаки сп`яніння. Таким чином, проходження до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння є імперативною нормою, оскільки передбачає обов`язкове проходження огляду в незалежності від наявності особистих обставин у особи, щодо якої порушується таке питання. Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю досліджених під час розгляду справи матеріалів, а саме:

відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №272554 від 15 березня 2025 року, в якому зафіксована подія та обставини справи та в повному обсязі чітко викладена суть обвинувачення відповідно до диспозиції частини першої статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 1); даний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення. У п. 13 цього протоколу міститься відмітка про те, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України, статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Від надання пояснень по суті порушення та підпису ОСОБА_1 відмовився (пункт 14);

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зафіксований факт відмови проходження огляду водієм та стан сп`яніння на місці зупинки, а також зафіксовані ознаки алкогольного сп`яніння, які були виявлені поліцейським у ОСОБА_3 , а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обставноці (а.с. 2);

направленням від 15 березня 2025 року на огляд водія ОСОБА_1 в заклад охорони здоров`я Комунального некомерційного підприємства «Рожнятівська багатопрофільна лікарня» Рожнятівської селищної ради з метою виявлення стану сп`яніння. Огляд не проводився (а.с. 3);

також суд бере до уваги і рапорт інспектора СРПП відділення поліції № 2 (селище Рожнятів) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Олега Фединяка, в якому інспектор поліції письмово виклав пояснення щодо події за участі ОСОБА_1 ;

відеозаписами, які наявні на долучених до матеріалів справи двох дисках DVD+R.

В силу положень статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію та обставини правопорушення, а доказами у справі є, зокрема, пояснення особи, що притягується до відповідальності, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису. На виконання положень частини третьої статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, інспектором поліції було надано можливість ОСОБА_1 подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу. Суд також звертає увагу на відеозаписи, долучені до матеріалів справи, які є засобом об`єктивного контролю, оскільки не залежать від суб`єктивного сприйняття кожного з учасників події, і є достатнім доказом для прийняття несуперечливого рішення по справі.

Відеозаписи фіксації події є безперервними. Згідно відеозаписів вбачається, що співробітники поліції на службовому автомобілі із застосування звукового сигналу зупинили транспортний засіб «ЗАЗ-11020» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Під час перевірки працівником поліції документів та спілкування з водієм ОСОБА_1 поліцейський на питання ОСОБА_1 про причину зупинки повідомив, що зупинка транспортного засобу здійснена у відповідності до приписів п. 3 частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» - надходження інформації про керування ним транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. Після встановлення особи водія поліцейський оголосив ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та правомірно запропонував водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, продемонструвавши при цьому спеціальний прилад (Алкофор), мундштук (на вибір) та роз`яснивши порядок проходження такого огляду на місці зупинки транспортного засобу. Також ОСОБА_1 було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу відмовився. Пряма мова ОСОБА_1 : «Я просто ніколи не дихав». Із переглянутих відеозаписів убачається, що ОСОБА_1 повідомив поліцейським, що "пив трохи пива". Демонстрував 500 гривень, пропонував поліцейським. У подальшому на численні пропозиції працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я проігнорував, відповіді не надав. Згодом погодився пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Перебуваючи безпосередньо в супроводі поліцейських в закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився. Щодо посилання представника ОСОБА_1 - адвоката Керницького В.М. стосовно невручення ОСОБА_1 направлення водію на проходження огляду на виявлення стану сп`яніння в закладі охорони здоров`я, слід зазначити, що ОСОБА_1 на неодноразові пропозиції поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в лікарні відмовлявся, у зв`язку із чим не було потреби у врученні такого направлення останньому. За наслідками відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я поліцейський оголосив останньому про складання відносно нього протоколу. На питання поліцейського чи бажає ОСОБА_1 ознайомитися з протоколом, останній відмовився.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Відповідно до п.7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Оскільки ОСОБА_1 не погодився на місці зупинки проходити огляд на стан сп`яніння, йому було запропоновано пройти огляд у медичному закладі. Однак надалі ОСОБА_1 , перебуваючи безпосередньо в закладі охорони здоров`я також відмовився від проходження огляду, а всі його подальші дії та висловлювання правомірно та обґрунтовано були оцінені працівниками поліції як вияв небажання пройти на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я огляд на стан сп`яніння. Суд критично відноситься до обгрунтування ОСОБА_1 причини відмови у проходженні огляду на стан сп`яніння у зв`язку із вживанням ним лікарського препарату, оскільки дану версію він озвучив в ході розгляду справи в суді. Під час фіксації події ОСОБА_1 про таку обставину як вживання ним лікарських засобів поліцейським не повідомляв, навпаки сказав що випив "стаканчик пива". В той же час слід зауважити, що згідно п. 2.9 а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Одночасно суд вважає, що посилання представника ОСОБА_1 - адвоката Керницького В.М. на те, що працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, не спростовують вину останнього у вчиненні адміністративного правопорушення. При цьому слід зазначити, що автомобіль було залишено ОСОБА_1 без порушення Правил дорожнього руху, тобто у відвіденому стоянки місці, а також на місце події прибула дружина останнього, яка мала можливість розпорядитися автомобілем належним чином.

Отже, з урахуванням положень статтей 251 та 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення водій мав право спростувати вчинення інкримінованого правопорушення у передбачений Законом спосіб, однак цього не зробив, а тому у суду відсутні сумніви у допустимості долучених до протоколу про адміністративне правопорушення доказів. Суд звертає увагу на обізнаність ОСОБА_1 та особливо на роз`яснення працівником поліції правових наслідків його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння - складанням відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Окрім того, останній отримував посвідчення водія, а відтак знання ним положень Правил дорожнього руху презуміюється і при реалізації свого права на керування автомобілем він повинен був виконати додаткові обов`язки, що визначені п. 2.5 Правил дорожнього руху. Проте, водій ОСОБА_1 усвідомлено, чітко та однозначно відмовився виконувати вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

У рішенні по справі «О Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти транспортними засобами та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. Факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. Переглянуті долучені до матеріалів справи відеозаписи суд визнає належними та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку, здійснені працівником поліції за допомогою наявних у нього технічних засобів та надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчинених правопорушень, оскільки на них зафіксовано подію, а саме: керування транспортним засобом; обґрунтовано підстави для законної зупинки транспортного засобу в розумінні приписів статті 35 Закону України «Про Національну поліцію». Пропозиція працівників поліції водію пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я, відмова від проходження такого огляду.

Слід також зазначити, що ОСОБА_1 з моменту його зупинки і до моменту складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення мав реальну можливість скористатися послугами адвоката, тож підстав вважати, що було порушено його право на захист немає. Окрім того, зволікав у проходженні тестування, посилаючись на те, що телефонує адвокату. За встановлених обставин справи, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене диспозицією частини першої статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки зазначені вище факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи і були повно та всебічно досліджені судом. Відповідно до статті 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Положеннями статті 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що суд при накладенні адміністративного стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність правопорушника, згідно зі статтями 34, 35 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Таким чином, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши всі докази по справі, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, призначаючи стягнення ОСОБА_1 у відповідності з вимогами статті 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, слід врахувати характер вчиненого правопорушення, ступінь суспільної небезпечності скоєного, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, його майновий та сімейний стан та з метою виховання останнього та запобіганню вчинення нових правопорушень накласти на нього стягнення в межах санкцій частини першої статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Також суд враховує, що порушення, вчинення якого ставиться у вину ОСОБА_1 передбачене частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є одним з найтяжчих адміністративних правопорушень, яке вчинене умисно під час дії на території України воєнного стану. Ця обставина вимагає від суду приділення розгляду такої категорії справи особливої уваги і розгляд такої справи в строки, визначені статтею 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою недопущення настання негативних наслідків для суспільства.

Відповідно до частини першої статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір.

Керуючись статтями 40-1, 130, 268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Штраф сплатити на рахунок: «Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху». Отримувач коштів: ГУК в Ів.-Франк.об/Ів.-Фран.о/21081300. Код отримувача: . Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП). Номер рахунку: UA 0009001. Код класифікації доходів бюджету: 21081300. Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп., перерахувавши їх за наступними реквізитами: отримувач коштів: Державна судова адміністрація України «Судовий збір»/22030106; код отримувача (код ЄДРПОУ) 37993783; Банк отримувача Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу. Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Сокирко Л.М.