ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/586/25 Справа № 692/849/25 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції ЧЕПУРНИЙ О. П. Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Драбівського районного суду Черкаської області від 04 вересня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Постановою Драбівського районного суду Черкаської області від 04 вересня 2025 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, постановлено стягнути судовий збір у сумі 605,60 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, 11.06.2025 об 11-40 годині в с. Великий Хутір по вул. Куниці, 36, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-21093 н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, що не реагують на світло, почервоніння очей, обличчя). Медичний огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 проходити відмовився, що зафіксовано на бодікамеру TECSAR ID 121338, чим порушив п. 2.9 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження, пропущений з поважних причин.

Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що судом першої інстанції порушено вимоги ст. 268, 271, 272 КУпАП, оскільки розгляд справи проведено у його відсутність. Жодних повідомлень, як поштовим зв`язком так і SMS- повідомлень, не отримував.

Вказує, що направлення його на огляд було неправомірним через відсутність у нього ознак наркотичного сп`яніння, оскільки такі ознаки хоча і зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та імовірно не зафіксовані у відеозаписі і це не підтвердили свідки.

В порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак …наркотичного… сп`яніння…», на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків, в медичному закладі огляд не проводився та не було відповідного направлення на огляд і він не був зареєстрований в журналах обліку 11.06.2025 та не доставлявся в приміщення лікарні.

Зазначає, що він не має права керування транспортними засобами, а тому не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та за відсутності такого права його не можна позбавити права керування транспортними засобами.

Без направлення на медичний огляд він був доставлений до лікаря нарколога Драбівської багатопрофільної лікарні. В лікарні він не міг здати сечу, хоча пив воду. З часу його доставки до лікарні у поліцейського ймовірно не працювали боді камери. Через те, що він не міг здати сечу працівник поліції у нього запитував, що робити, він відповідав, що не знає. Тоді працівник поліції йому сказав, що він відмовляється і щоб він про це сказав на камеру. Після цього включили бодікамеру і він сказав, що відмовляється від освідування.

Вказує, що висновок про його перебування у стані наркотичного сп`яніння зроблений без проведення лабораторного дослідження його біологічного середовища, тобто при огляді лікарем не дотримано передбаченої законом процедури, тому такий висновок є недійсним.

Стосовно пропущеного строку на апеляційне оскарження зазначає, що розгляд справи проведено у його відсутність. Про винесене рішення дізнався 10.10.2025 із застосунку ДІЯ коли побачив постанову про відкриття виконавчого провадження. Копію постанови отримав в суді на підставі заяви 13.10.2025.

Заслухавши думку ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі щодо якої її винесено.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи відбувся у відсутність ОСОБА_1 , про винесене щодо нього рішення дізнався 10.10.2025 із застосунку ДІЯ, копію постанови отримав 13.10.2025, тому апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження є не пропущеним.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Так, відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.254-256 КУпАП.

Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Незважаючи на позицію ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 401341 від 11.06.2025, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП;

- рапорту ст. інспектора СРПП ВПД № 1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області Сергієнка М. про те, що 11.06.2025 об 11-40 годині перебуваючи на добовому чергуванні в с. Великий Хутір по вул. Куниці, 36 за порушення ПДР був зупинений гр. ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом ВАЗ-21093 н.з. НОМЕР_1 . Під час перевірки документів у водія було встановлено, що він перебуває з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, почервоніння очей та обличчя. Останньому було запропоновано пройти медичний огляд у лікувальному закладі КНП «Драбівська БЛ» на визначення стану наркотичного сп`яніння у лікаря нарколога, на що ОСОБА_1 відмовився, причини не пояснив. Стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, та відсторонено від керування транспортним засобом;

- відеозапису з нагрудної відеокамери поліцейського, де зафіксовано факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , повідомлення причини зупинки транспортного засобу, відмова останнього від проходження медичного освідування на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, повторно дослідженого апеляційним судом.

Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обґрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності.

Судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив обґрунтований висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи.

Будь яких порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції чи КУпАП, які б слугували підставою для скасування постанови місцевого суду, апеляційним судом не встановлено.

Твердження апелянта про те, що були відсутні підстави для освідування є неспроможними, оскільки згідно даних відеозапису ОСОБА_1 було повідомлено про виявлені в нього ознаки наркотичного сп`яніння та про необхідність пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що він на місці зупинки погодився пройти огляд у найближчому закладі охорони здоров`я.

Доводи ОСОБА_1 про те, що направлення його на огляд було непроворним через відсутність ознак наркотичного сп`яніння є безпідставними та спростовуються даними відеозапису, наявного в матеріалах справи, відповідно до якого працівником поліції було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, почервоніння очей, обличчя, про які було повідомлено останньому.

Стосовно відсутності двох свідків при проведенні освідування та складанні протоколу про адміністративне правопорушення, то нормами ч. 2 ст. 266 КУпАП визначено, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Тобто вказаною нормою визначено, що присутність двох свідків є обов`язковою лише у разі неможливості застосування технічних засобів відеозаписів, у даній справі працівниками поліції був застосований відеозапис, тому присутність двох свідків не є обов`язковою.

Матеріали провадження не містять відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, не спростовують вину ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, тобто у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на вимогу працівника поліції.

Об`єктивних причин відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння апеляційним судом не встановлено.

Посилання ОСОБА_1 на те, що йому на місці зупинки транспортного засобу не пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння суперечить вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якої огляд особи на стан наркотичного сп`яніння здійснюється лише в закладах охорони здоров`я.

Не приймаються до уваги доводи ОСОБА_1 про те, що відеозапис працівниками поліції здійснювався не безперервно, оскільки з переглянутого апеляційним судом запису такої обставини не встановлено.

Більш того відеозаписи є повними та вичерпно інформативними, носять безсторонній характер, позбавлені упередження та суб`єктивного ставлення і надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Відеозапис є належним та допустимим доказом, оскільки згідно з приписами п.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою, зокрема, попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Слід зазначити, що ОСОБА_1 в даній справі притягується до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Будь яких висновків про його перебування у стані наркотичного сп`яніння лікарями при огляді не складалося та матеріали справи не містять.

В ході апеляційного розгляду не встановлено порушення права на захист ОСОБА_1 судом першої інстанції, оскільки останній повідомлявся судом першої інстанції про дату, час та місце судового розгляду шляхом направлення SMS-повідомлення.

З огляду на те, що ОСОБА_1 будучи обізнаним, що щодо нього 11.06.2025 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що має наслідком притягнення до відповідальності, відповідно до норм КУпАП і по день винесення постанови суду, не дивлячись на достатність часу для того, аби з`явитися до суду та дізнатися про рух справи, заходів для явки до суду не вжив, письмових заперечень проти протоколу не подав, у зв`язку з чим така поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, та уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення проти безпеки дорожнього руху.

Судом апеляційної інстанції поновлено права ОСОБА_1 на захист, оскільки апеляційним судом прийнято до розгляду його апеляційну скаргу, він з`явився до суду та надав пояснення. Апеляційним судом було проведено дослідження доказів по справі, переглянуто відеозапис, а тому постанова місцевого суду з підстав, що ОСОБА_1 не брав участі у розгляді справи судом першої інстанції не може бути скасована, оскільки його відсутність в суді першої інстанції не вплинула на правильність прийнятого місцевим судом рішення по суті щодо нього.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки склад вчиненого знайшов своє підтвердження під час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції.

Накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст. 33 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника та не містить його альтернативних видів.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно застосував стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки він не мав водійського посвідчення, так як ніколи його не отримував, апеляційний суд вважає такими, що не ґрунтуються на вимогах закону з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Зі змісту наведеної норми убачається, що законодавець пов`язує застосування адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами із самим фактом керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а не з наявністю у особи посвідчення водія чи фактичного надання їй такого права у встановленому законом порядку.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Учасник дорожнього руху - особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному. Водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі. Водій механічноготранспортного засобуповинен матипри собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії (пункт 1.3, 1.9, 1.10, 2.1 (а) ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306).

Частиною четвертою статті 30 КУпАП визначено вичерпний перелік осіб до яких позбавлення права керування засобами транспорту не може застосовуватись.

За положеннями частини третьої статті 30 КУпАП, позбавлення права керування транспортними засобами може бути застосоване і до осіб, які не мають такого права на час вчинення правопорушення, за яке передбачено стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Суд може призначити покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами (постанова ОП ККС ВС від 4.09.2023 у справі № 702/301/20).

Таким чином, підхід, за яким позбавлення права керування може бути застосовано лише до осіб, що вже мали таке право, суперечить засадам справедливості, принципу рівності всіх перед законом і нівелює превентивну мету адміністративного стягнення.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (стаття 23 КУпАП).

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова місцевого суду є законною, обґрунтованою, вмотивованою, а підстави для її скасування та закриття провадження по справі - відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Постанову Драбівського районного суду Черкаської області від 04 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба