Справа 362/8062/25
Провадження 3/362/3070/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.12.2025 року м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Дорошенко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Василькові Київської області справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ,

за ч. 5 ст. 126 КУпАП

встановив:

08.10.2025 о 13:22 год. на а/д М-05 «Київ - Одеса» 60км., водій ОСОБА_1 у порушення п. 2.1а ПДР України керував транспортним засобом Honda Accord, д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії. Правопорушення вчинене повторно протягом року (постанова ЕНА № 5491326 від 15.08.2025 за ч. 2 ст. 126 КУпАП).

ОСОБА_1 у судовому засідання пояснив, що дійсно керував транспортним засобом у вказаному у протоколі місці та час. Його зупинили працівники поліції, посвідчення водія він не мав, так як у 2020 році його позбавили права керувати транспортними засобами, надалі він перебував на військовій службі, після чого півтори роки був у полоні, звідки звільнився у червні 2025 року. Дійсно раніше його зупиняли поліцейські, однак він не зрозумів, що був притягнутий до відповідальності. Тільки сплатив штраф у розмірі 3400 гривень, про необхідність чого дізнався з за стосунку «Дія». Запевнив суд, що не був обізнаний про необхідність повторно отримувати посвідчення водія, так як був впевнений, що воно автоматично відновиться після закінчення строку позбавлення його права керування транспортними засобами. Просив суд не накладати на нього адміністративне стягнення.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Коваленко Т.В. (діє на підставі ордеру серія ВА № 1131942 від 09.11.2025) у судовому засіданні не заперечувала факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у вказаному у протоколі місці та час. Разом з тим вважає, що провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування своєї позиції зазначила, що матеріали справи не містять доказів притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки відсутня копія відповідної постанови, а витяг з бази АРМОР не є доказом цього, відсутні відомості чи ця постанова набрала законної сили. Звернула увагу суду, що ОСОБА_1 не був обізнаний про факт притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, так як не отримував копії такого рішення ні особисто, ні на поштову адресу. Вважає відеозаписи події, які долучені до матеріалів справи, недопустимим доказом через їх не безперервність. Також зауважила, що поліцейські зупинили ОСОБА_1 безпричинно, йому не було роз`яснено права.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи у їх сукупності заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, дійшов до висновку про таке.

Диспозиція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою четвертою цієї статті, зокрема: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України врегульовано Законом України «Про дорожній рух» та п. 1.1 Правил дорожнього руху України.

Ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 2.1 «а» Правил дорожнього руху України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Щодо оцінки аргументів сторін і досліджених судом доказів.

Факт керування транспортним засобом у зазначеному у протоколі місці та час підтвердив ОСОБА_1 у ході судового розгляду.

На думку суду, винуватість ОСОБА_1 підтверджується письмовими матеріалами справи, які були досліджені судом, а саме: фактичними відомостями, викладеними в протоколі серії ЕПР 1 № 477121 від 08.10.2025, даними відеозапису події правопорушення, що відображена на електронному диску, долученому до матеріалів справи і переглянутому в судовому засіданні, на якому з-поміж іншого зафіксовано факт руху транспортного засобу під керування водія ОСОБА_1 та його зупинка працівниками поліції.

Факт повторного протягом року притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП підтверджується довідкою щодо визначення повторності порушення ПДР та даними адмінпрактики. Так, 15.08.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення в виді штрафу у розмірі 3400 грн. Дане рішення виконано, а штраф сплачено Макутіним 20.08.2025. Факт сплати штрафу ОСОБА_1 підтвердив суду особисто.

На думку суду, зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними, достовірними та допустимими, оскільки відповідно до ст. ст. 251,252 КУпАП прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, зібрані в порядку, встановленому законом та отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі.

Посилання захисника на відсутність доказів притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП на думку суду, є неспроможними, оскільки цей факт підтверджується матеріалами справи, про що зазначено вище.

Суд не може погодитись з твердженням захисника про те, що ці документи є неналежним доказами у цій справ і,так як саме вони підтверджують існування постанови серії ЕПР 1 № 477121 від 08.10.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, яка є документом, яким встановлені преюдиціальні факти щодо повторності вчинення правопорушення, а тому є належними і необхідними доказами для встановлення в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Дане рішення уповноваженої особи виконане у встановленому законом порядку.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанова посадової особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або до суду у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відтак, суд розглядаючи протокол про адміністративне правопорушення не може давати оцінки законності і обґрунтованості постанови про накладення адміністративного стягнення, винесеної поліцейським.

Крім того суду не надано будь-які дані про те, що постанова серії ЕПР 1 № 477121 від 08.10.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП після оскарження у встановленому законом порядку була змінена чи скасована.

Щодо не безперервності відеозапису події, на що наголошувала сторона захисту у ході судового розгляду, то суд констатує, що цей відеозапис є об`єктивним доказом у справі та не залежить від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, доводить зупинку автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , а також оформлення протоколу і додатків до нього, тобто цей доказ стосується предмету доказування по цій справі і на ньому відображені усі фактичні обставини справи, які зазначені у протоколі, який розглядається.

Покликання сторони захисту з приводу того, що зупинка транспортного засобу була неправомірною є необґрунтованими і не заслуговують на увагу, бо питання поважності чи неповажності причин зупинки автомобіля поліцейськими не є предметом судового розгляду у справі про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП. Крім того, стороною захисту не надано доказів встановлення незаконності дій працівників поліції і їх протиправної поведінки під час зупинки транспортного засобу, яка нібито мала місце 08.10.2025.

Також суд бере до уваги, що у силу до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичною особи.

Так, фіксація порушення п. 2.1а ПДР та складення протоколу за ч. 2 ст. 126 КУпАП не є розглядом справи про адміністративне правопорушення, а тому, на думку суду, деклароване право на захист ОСОБА_1 порушено не було, крім того працівники роз`яснювали права передбачені ст. 268 КУпАП, що вбачається з-поміж іншого з відповідної графи протоколу серія ЕПР 1 № 477121 від 08.10.2025, водночас при розгляді цієї справи судом право ОСОБА_1 на захист реалізовано.

Всі інші зауваження сторони захисту щодо порушення поліцейськими процедури оформлення цієї справи, то суд їх враховує і зауважує, що вони не спростовують фактичних обставини цієї справи і не свідчать про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП правопорушення.

Не зважаючи на процесуальну позицію сторони захисту щодо невизнання вини за ч. 5 ст. 1126 КУпАП, на переконання суду, надані докази на підтвердження його винуватості є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 KУпAП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Керування транспортним засобом та набуття статусу учасника дорожнього руху є передумовою для виникнення у особи, яка керує транспортним засобом, низки обов`язків, встановлених вимогами чинного законодавства, адже, діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів чинним законодавством України визначена джерелом підвищеної небезпеки та підлягає підвищеному контролю з боку держави.

У рішенні ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).

За таких обставин, користуючись правом та реалізуючи бажання керувати транспортним засобом, ОСОБА_1 одночасно прийняв на себе і обов`язок неухильно підкорятися вимогам нормативно-правових актів України, визначених для водіїв транспортних засобів, та не керувати транспортним засобом, будучи позбавлений права керування.

Рішенням по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КпАП України так як він керував транспортним засобом, не маючи права керування транспортними засобами, повторно протягом року.

Призначаючи адміністративне стягнення, суд бере до уваги характер вчиненого правопорушення, особу винного, його характеризуючи дані, які долучені судом до матеріалів справи, ступінь його вини та приходить до переконання про можливість застосування до особи адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами у межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Щодо накладення на ОСОБА_1 додаткового стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу, то суд зауважує, що матеріали справи не містять відомостей щодо належності останньому на праві приватної власності транспортних засобів, як і транспортного засобу, яким керував.

У силу ст.40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір

Керуючись ст. ст. 221, 283-284, 294 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень (Отримувач: Київська обл../м. Київ/21081300. Рахунок № UA0010001. Банк: Казначейство України (ЕАП) . Призначення платежу: адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень (Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106 Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Рахунок отримувача: UA0026001 Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Штраф підлягає сплаті не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше п`ятнадцяти днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом. При здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання становить три місяці із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя В.М. Дорошенко