ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/3142/25 Справа № 215/8386/25 Суддя у 1-й інстанції - Демиденко Ю.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:

секретаря судового засідання Черняєвої С.П.,

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

та його законного представника ОСОБА_2 ,

апеляційну скаргу законного представника ОСОБА_2 , яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 жовтня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 жовтня 2025 року встановлено, що 08.10.2025 р. о 23.52 год. неповнолітній ОСОБА_1 керував мотоциклом ИЖ ЮПИТЕР-5, н/з НОМЕР_1 біля будинку №2 по вул. Юрія Липи в м. Кривому Розі Дніпропетровської області в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується тестом зробленим на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest 6820, результат 1,16‰, чим своїми діями порушив вимоги п.2.9а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі законний представник ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 просить скасувати постанову Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 жовтня 2025 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Провадження по адміністративній справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначила, що з оскарженою постановою судді не згодна, у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також через порушення ним норм матеріального і процесуального права, оскільки у суду не було правових підстав визнавати її неповнолітнього сина ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Звертає увагу, що розгляд даної справи та за іншим протоколом про адміністративне правопорушення за ст. 126 КУпАП працівником поліції були призначені не лише на одну дату, а й на один і той же час. Саме ці обставини створили ситуацію, коли вона з сином 29.10.2025 р. змушені були бігати між двома судовими процесами, оскільки справа за ст. 126 КУпАП розглядалась суддею Лиходєдовим А.В., а справа за ст. 130 КУпАП суддею Демиденко Ю.Ю.

Вважає, що такими діями було порушено її та її сина право на захист, а неявка в судове засідання відбулась через поважні причини, яка від них не залежали. Звертає увагу, що участь законного представника у справах щодо неповнолітніх є обов`язковою. Такі вимоги судом 1-ї інстанції дотриманні не були.

Наголошує, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення було порушено право на захист її неповнолітнього сина, оскільки щодо нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за відсутності її, захисника або уповноваженого представника служби у справах дітей.

Вважає наведений факт неприпустимим з огляду на особливості провадження у справах щодо неповнолітніх осіб, оскільки освітні та розумові здібності неповнолітньої особи не дозволяють їй належним чином та у належний спосіб здійснювати свої права, а розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо неповнолітньої особи за її відсутності нівелює принцип законності та верховенства права.

Позиції сторін в суді :

В судовому неповнолітній ОСОБА_1 та його законний представник ОСОБА_2 просили апеляційну скаргу законного представника задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених в ній.

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення захисника, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимоги ст. ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо якого складався протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, є неповнолітньою особою.

Ця обставина надавала справі особливого значення з приводу дотримання прав неповнолітнього, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 12 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 3, ст. 270 КУпАП, інтереси особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і потерпілого, які є неповнолітніми або особами, що через свої фізичні або психічні вади не можуть самі здійснювати свої права у справах про адміністративні правопорушення, мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники).

Законні представники та представники мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; від імені особи, інтереси якої вони представляють, приносити скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу.

Аналізуючи обставини даної справи та вказані вимоги матеріального права, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею суду 1-ї інстанції було істотно порушено право неповнолітнього ОСОБА_1 на захист. Так, установивши, що справа розглядається щодо неповнолітнього, суд зобов`язаний був забезпечити участь в судовому засіданні його законного представника, однак, у порушення вимог ст. 270 КУпАП цього не зробив.

З урахуванням наведеного вважаю, що оскаржена постанова підлягає скасуванню як така, що постановлена з порушенням права на захист особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Перевіряючи доводи апелянта щодо відсутності складу адміністративного правопорушення в діях неповнолітнього ОСОБА_1 , передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.

Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України Відповідно до положень п. 2 розділу І зазначеної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

У відповідності до вимог ст. 278 КУпАП, суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі, і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження наявності у діях неповнолітнього ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП поліцейськими надано наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №477732 від 09.10.2025 р., акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результат алкотесту, письмові пояснення правопорушника, рапорт працівника поліції та відеозапис, довідку, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

Дослідивши вказані докази суддя 1-ї інстанції прийшов до висновку, що в діях неповнолітнього ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції з такими висновками суду 1-ї інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо якого складено протокол серії ЕПР1 №477732 від 09.10.2025 р. за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є неповнолітньою особою.

Ця обставина надавала справі особливого значення з приводу дотримання прав неповнолітнього, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 12 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.44, 51, 89, 121-127, 130, ст. 139, ч.3 ст. 154, ч. 2 ст. 156, ст. ст. 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені ст.185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені ст.24-1 цього Кодексу.

Згідно з положенням ч. ч. 1, 3 ст. 270 КУпАП, інтереси особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, і потерпілого, які є неповнолітніми або особами, що через свої фізичні або психічні вади не можуть самі здійснювати свої права у справах про адміністративні правопорушення, мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники).

Законні представники та представники мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; від імені особи, інтереси якої вони представляють, приносити скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу.

Частина 2 статті 33 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що проведення опитування неповнолітніх допускається тільки за участю батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога.

Аналізуючи обставини даної справи та вказані вимоги матеріального права, апеляційний суд приходить до висновку, що працівниками поліції при складанні протоколів про адміністративні правопорушення було істотно порушено право неповнолітнього ОСОБА_1 на захист. Так, установивши, що поліцейські спілкуються з неповнолітнім, вони були зобов`язані забезпечити прибуття на місце події законного представника неповнолітнього, однак, у порушення вимог ст. 270 КУпАП, ч. 2 ст. 33 Закону України «Про національну поліцію», цього не зробили, всі процесуальні дії щодо неповнолітнього ОСОБА_1 проводили у відсутності його законного представника.

Суд першої інстанції в порушення вимог ст. 278 КУпАП не звернув належної уваги на зазначені недоліки протоколу про адміністративне правопорушення, жодної оцінки вказаним порушенням при розгляді справи не надав, та сам розглянув справу за відсутності законного представника неповнолітнього.

Згідно з вимогами п.7 Мінімальних стандартних правил ООН, що стосуються відправлення здійснення правосуддя щодо неповнолітніх, право мати адвоката та право на присутність батьків є основними процесуальними гарантіями захисту прав неповнолітніх.

Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, насамперед увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відтак, забезпечення права на захист неповнолітньої особи при її притягненні до будь-якого виду юридичної відповідальності здійснюється шляхом обов`язкового залучення законного представника.

При цьому правовий статус неповнолітнього, як особи, що не володіє повним обсягом дієздатності, для належної реалізації права на захист потребує залучення законного представника незалежно від наявності про це клопотання неповнолітнього.

Уповноважені особи, працівники поліції, не переконались у тому, що ОСОБА_1 правильно розуміє суть правопорушення, вчинення якого йому ставиться у провину, хоча в цьому випадку зобов`язані були такі дії вчинити шляхом повідомлення і залучення до справи захисника та його батьків, законних представників, як того вимагають загальні положення як національного, так і міжнародного права, зокрема, Конвенції ООН про права дитини, що регламентують захист прав дитини, а також особливість порядку притягнення неповнолітніх до відповідальності за вчинення правопорушення.

Наведені обставини вказують на порушення прав ОСОБА_1 на захист та роблять недопустимими докази у справі.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що наведені обставини вказують на істотне порушення права на захист неповнолітнього, що дає підстави дійти висновку про те, що протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, є недопустимим доказом. Незалучення законного представника неповнолітньої особи, що притягається до адміністративної відповідальності тягне недопустимість всіх інших документів, складених працівниками поліції за участю неповнолітнього ОСОБА_1 .

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, повинна бути доведена органом, який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватись на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 7 КУпАП також визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Отже, наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відсутності допустимих доказів обставин, викладених у протоколі про адміністративні правопорушення, не доведена, тому доводи апеляційної скарги про відсутність складу адміністративного правопорушення є обгрунтованими.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу законного представника ОСОБА_2 , яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 жовтня 2025 року задовольнити.

Постанову судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 жовтня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити у зв?язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин