Провадження № 3/554/2238/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«05» грудня 2025 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави у складі: головуючого - судді Сметаніної А.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з УПП в Полтавській області ДПП (адреса: 38751, Полтавська обл., Полтавський р-н, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, буд. 2в) у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження невідоме, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий,

- за ч.3 ст. 51 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

26 жовтня 2025 року о 12.57 годині в м. Полтава, по вул. Грушевського, 17, ОСОБА_1 таємно викрав з полиці магазину «Аврора» товар на суму 715 грн. 00 коп. без ПДВ. Адміністративне правопорушення вчинене повторно протягом року, особу було піддано адміністративному стягненню 30.07.2025 року за ч.1 ст. 51 КУпАП.

Крім цього, 09 листопада 2025 року о 12.43 години в м. Полтава, по вул. Грушевського, 17, ОСОБА_1 таємно викрав з полиці магазину «Аврора» товар на суму 288 грн. 33 коп. без ПДВ. Адміністративне правопорушення вчинене повторно протягом року, особу було піддано адміністративному стягненню 30.07.2025 року за ч.1 ст. 51 КУпАП.

В судове засідання, призначене на 25 листопада 2025 року на 10 годину 00 хвилин ОСОБА_1 не з`явився з невідомої суду причини, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить його особистий підпис в протоколах про адміністративне правопорушення. Про причини неявки ОСОБА_1 не повідомляв, жодних клопотань чи заяв від нього не надходило.

В зв`язку із неявкою до суду особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, судове засідання було відкладене на 05 грудня 2025 року на 09 годину 00 хвилин та постановлено доставити ОСОБА_1 приводом в судове засідання, призначене на 05.12.2025 року на 09.00 годин. Постанова суду не виконана, причини невиконання суду невідомі.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності правопорушника ОСОБА_1 суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 1 Конституції Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст. 3 Конституції України).

Згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-ІУ "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються вони у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Міжнародні договори України, які набрали чинності у встановленому законом порядку та встановлюють інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідних актах законодавства України, мають перевагу над внутрішньодержавними законодавчими актами. Однак у ч. 2 ст. 9 Конституції України встановлено, що укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України.

Особливе місце серед міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, належить Конвенції, ратифікованій Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції". Із моменту приєднання до Конвенції Україна взяла на себе низку зобов`язань у сфері захисту прав людини. Частиною таких зобов`язань відповідно до статей 32, 46 Конвенції є визнання Україною юрисдикції ЄСПЛ, яка поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї, а також виконання остаточних рішень ЄСПЛ у справах проти України.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

У пункті 29 рішення по справі "Надточій проти України" Суд зазначив, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Проте, відповідно до практики Європейського суду, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України», сторони в розумінні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Важливе значення мають і висновки у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" - заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 знав про складення протоколів про адміністративні правопорушення, а отже й про судове провадження відносно нього, однак ним не цікавився, жодних заходів, направлених на обізнаність щодо стану відомого йому судового провадження не вчиняв, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи відносно нього в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, жодних заяв чи клопотань не направляв, а отже не добросовісно користувався належними йому процесуальними правами та не виконував належним чином процесуальні обов`язки, в зв`язку з чим, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності правопорушника ОСОБА_1 на підставі наявних у справі доказів.

Згідно з вимогами ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність об`єднання адміністративних матеріалів №554/16289/25 (провадження 3/554/2238/2025) та 554/16383/25 (провадження 3/554/2256/2025) у відношенні ОСОБА_1 в одне провадження з присвоєнням єдиного унікального номеру №554/16289/25 (провадження 3/554/2238/2025) та розглядати вказані справи одночасно.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 ч.3 КУпАП, підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення; письмовими поясненнями ОСОБА_2 , копією попередніх переліків товарів; копією постанови Шевченківського районного суду міста Полтави від 30.07.2025 року у справі №552/9507/25 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 51 КУпАП і призначення адміністративного стягнення в розмірі 850 грн.; витягом з ІТС ІПНП відносно ОСОБА_1 ; відеозаписом події.

Суд зазначає, що відповідальність за дрібне викрадення чужого майна передбачене ч.1 ст. 51 КУпАП настає у разі, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує розміру 0,5 неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи з 1 січня 2025 року становить 3 028 грн.

Розмір неоподатковуваного мінімуму для правил кваліфікацій такого роду правопорушень дорівнює розміру податкової соціальної пільги відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України.

Податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином, у 2025 році податкова соціальна пільга та, відповідно, неоподатковуваний мінімум для кваліфікації порушень становитиме: 3028 х 50% = 1514 грн.

Тобто, якщо вартість викраденого майна не перевищуватиме 757 грн. настає адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 51 КУпАП.

Водночас, адміністративна відповідальність за ч.3 ст. 51 КУпАП настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частиною першою або другою цієї статті.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 містяться ознаки правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 51 КУпАП, згідно з якою передбачена адміністративна відповідальність, в тому числі, за повторне протягом року дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує розміру 0,5 неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Згідно ст. 33 КУпАП при накладанні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його провини, майновий стан, обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність.

З огляду на характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який повторно протягом року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 51 КУпАП, інші обставини у справі, зокрема, відсутності даних щодо можливості сплати штрафу, визначеного санкцією ч.3 ст. 51 КУпАП та відсутності даних щодо неможливості застосування стягнення у виді адміністративного арешту, які встановлені ст. 32 КУпАП, суд вважає за необхідне призначити правопорушнику адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч.3 статті 51 КУпАП, у вигляді адміністративного арешту.

Крім того, відповідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

При цьому, згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір справляється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлюється Законом України «Про державний бюджет» на відповідний календарний рік та станом на 01 січня 2025 року згідно Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 3 028 грн.

Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 1, 7 9, 23, 33, 36, 40-1, 51 ч.3, 245, 251, 252, 280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про судовий збір», -

П О С Т А Н О В И В:

Об?єднати адміністративні матеріали №554/16289/25 (провадження 3/554/2238/2025) та 554/16383/25 (провадження 3/554/2256/2025) у відношенні ОСОБА_1 в одне провадження з присвоєнням єдиного номеру №554/16289/25 (провадження №3/554/2238/2025).

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 51 КУпАП.

Призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 10 (десять) діб.

Строк відбування адміністративного арешту ОСОБА_1 рахувати з часу його фактичного затримання по виконанню постанови суду.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106. Стягувач ТУ ДСА України у Полтавській області (вул. Соборності, 17, м. Полтава, Полтавська область, 36014, код ЄДРПОУ - 26304855).

Строк пред`явлення постанови до виконання до 05 березня 2026 року.

Копію постанови направити Полтавському РУП ГУНП в Полтавській області для виконання, в частині застосування адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Полтави протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Шевченківського районного

суду міста Полтави: Аліна СМЕТАНІНА