Номер провадження: 3/161/6883/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Луцьк 11 грудня 2025 року

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Гринь Олександр Миколайович, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

З УПП у Волинській області до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 350933 від 03 листопада 2025 року зазначено, що: «02 листопада 2025 року близько 21:30 за адресою свого місця проживання ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме виражалась нецензурною лайкою, завдала удару ліхтариком по обличчю, чим завдала шкоду фізичному та психічному здоров`ю без тілесних ушкоджень своїй дочці ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , 17 років».

Такі дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковано за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала, пояснила, що дочка прийшла додому в нетверезому стані з друзями, які стукали в квартиру на цьому фоні у них виник словесний конфлікт. Удар ліхтариком по обличчю ОСОБА_2 відбувся випадково, коли вона намагалася забрати його у дочки.

Надані ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснення відповідають її письмовим поясненням наявним в матеріалах справи та зводяться до того, що між нею та ОСОБА_2 існує сімейний конфлікти на фоні виховання дочки.

У своїх поясненнях ОСОБА_1 також вказує, що дочка 02 листопада 2025 року прийшла додому ввечері агресивна, агресивно реагувала на зауваження, погрожувала, що піде з дому, кидалася в підлогу ліхтариком.

Опитана в судовому засіданні ОСОБА_2 суду підтвердила, що мати саме вдарила її ліхтариком по обличчю, при цьому судом було таке питання поставлено декілька раз.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП саме в частині застосування фізичного насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень щодо своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_1 .

Такий висновок суд робить на тій підставі, що жоден доказ наявний в матеріалі справи не спростовує обставин застосування фізичного насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень щодо ОСОБА_2 , зокрема в поясненнях самої ОСОБА_1 наданих працівникам поліції відсутні обставини описані ОСОБА_1 в судовому засіданні, проте такі обставини декілька раз підтвердила ОСОБА_2 , як в судовому засіданні суду так і при наданні письмових заяви та пояснень працівникам поліції.

При цьому суд зауважує, що саме по собі застосування насильства до неповнолітньої згідно ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, яка у даному випадку є відсильною нормою до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є підставою для відповідальності без врахування наявності можливого сімейного конфлікту, а тому сам по собі факт завдання удару ліхтариком по обличчю, неповнолітній ОСОБА_1 тягне за собою кваліфікацію такого діяння, як сімейне насильство фізичного характеру у вигляді насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень.

Щодо наявності в діях ОСОБА_1 насильства психологічного характеру, що інкримінують працівники поліції то такі дії можуть підпадати під визначення сімейного конфлікту і відповідно самі по собі не можуть слугувати підставою для відповідальності за ч. 2 ст. 173-2, якщо вони виникли на фоні певної конфліктної ситуації і не потягли за собою вчинення насильства фізичного характеру.

У даному випадку суд встановив і це не заперечувалось учасниками справи, що дійсно між ними існує сімейний конфлікт на фоні виховання неповнолітньої ОСОБА_2 , однак такий сімейний конфлікт у даному випадку призвів до застосування фізичного насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, а отже у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення визначеного ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП підтверджується:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 350933 від 03 листопада 2025 року;

рапортом виклику на лінію 102;

рапортом;

копією тимчасового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 544689;

письмовою заявою ОСОБА_2 від 02 листопада 2025 року;

письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 02 листопада 20225 року;

формами оцінки ризиків вчинення домашнього насильства.

Призначаючи адміністративне стягнення, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки, наслідки вчиненого правопорушення, дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 173-2 КУпАП суд застосовує адміністративне стягнення в межах санкції даної статті.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 суд при розгляді справи не встановив.

А тому, приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення, обставини при яких воно було вчинено, дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд вважає доцільним застосувати до ОСОБА_1 мінімальне розмір адміністративне стягнення визначене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП у виді штрафу.

Вказана міра адміністративного стягнення буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в скоєнні нових адміністративних правопорушень.

Відповідно до ч. 5 ст. 283 КУпАП постанова суду про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 173 - 2 і 173 - 6 цього Кодексу, повинна містити обґрунтування необхідності або відсутності необхідності направлення порушника на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, відповідно до статті 39 - 1 цього Кодексу.

Суд вважає, що у даній справі відсутня необхідність направлення ОСОБА_1 , на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство, що передбачено ст. 39-1 КУпАП, оскільки таке правопорушення вчинено вперше і накладення штрафу при притягненні особи да адміністративної відповідальності на теперішній час буде достатнім.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 36, 40-1, 283, 284, 287 КУпАП, на підставі ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня винесення постанови у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 підлягає стягненню подвійний розмір штрафу, а саме: 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду О.М. Гринь

Волинська області