ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2898/25 Справа № 187/1612/25 Суддя у 1-й інстанції - Караул О. А. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу адвоката Темченко С.Л., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2025 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Темченка С.Л.

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у сумі 340 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 вересня 2025 року близько 15.00 години ОСОБА_1 вчинив сварку із співмешканкою ОСОБА_2 в ході якої не випускав з будинку її та малолітню дитину, також забрав телефон, чим вчинив психологічне насильство в сім`ї.

Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою адвокат Темченко С.Л., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції.

Разом з апеляційною скаргою адвокат подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, просила визнати причини пропуску строку поважними.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт зазначає, що постанова суду є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вважає, що суд здійснив формальний підхід до розгляду справи.

Зазначає, що зібрані матеріали справи не узгоджуються між собою. Так, заява ОСОБА_2 та її пояснення не узгоджуються між собою стосовно того, чи створював ОСОБА_1 перешкоди для того, щоб вона покинула будинок.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено про дату та час його складання, а також про дату та час розгляду адміністративної справи, що не узгоджується з правом на захист та є істотним порушенням прав людини. Також, протокол не містить даних про свідків.

В судовому засіданні особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Течменко С.Л. підтримали доводи апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні.

Потерпіла ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, про дату та час судового розгляду була повідомлена належним чином, про причини не явки суду не повідомила, але її неявка, відповідно до приписів ч. 6 ст. 294 КупАп, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши думки учасників процесу, дослідивши зібрані в справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП регламентовано, що оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вказаних вимог закону суддею суду першої інстанції не дотримано.

Згідно вимог ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.

Проте, в порушення вказаних вимог закону, розгляд справи відбувся за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що них наявна довідка про доставку повідомлення у додаток «Viber» про необхідність з`явитись до Петриківського районного суду Дніпропетровської області на 11-00 годину 30 вересня 2025 року.

Також, згідно вимог ч. 2 ст. 277 КУпАП справи по адміністративні правопорушення, передбачені статтею 173 цього кодексу, розглядаються протягом доби.

Справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, щодо ОСОБА_1 надійшла до Петриківського районного суду Дніпропетровської області 22 вересня 2025 року.

Однак, в порушення вказаної норми закону, місцевий суд розглянув справу про адміністративне правопорушення, лише 30 вересня 2025 року.

Від учасників судового провадження клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Як вбачається із матеріалів справи, суддею районного суду, в порушення вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП не з`ясовані обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання про наявність чи відсутність вини ОСОБА_1 в адміністративному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Фактичні обставини, які підлягають встановленню в ході судового засідання, не з`ясовні, а тільки переписані з матеріалів, які надані працівниками поліції.

Під час розгляд справи судом порушено вимоги ст. 245 КУпАП про необхідність всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема щодо з`ясування обставин подій, що відбулись 10 вересня 2025 року, перевірки пояснень самого ОСОБА_1 , та надання їм відповідної оцінки, надання аналізу доказам, що містяться в матеріалах провадження, протоколу про адміністративне правопорушення, що вплинуло на правильність прийнятого рішення.

За таких обставин постанова районного суду як незаконна підлягає скасуванню.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції не врахував всіх обставин справи, не дав оцінки дослідженим доказам у справі, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення, не допитав особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, потерпілу, не оцінив докази у їх сукупності, що призвело до хибних висновків по справі.

Допитаний у суді апеляційної інстанції особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 пояснив, що ОСОБА_2 є його співмешканкою, з якою в них є спільна дитина ОСОБА_3 , 2025 року народження. 10 вересня 2025 року, між ним та ОСОБА_2 виникла сварка з приводу того, що остання не достатньо приділяла уваги дитині та напередодні кудись ходила гуляти. Саме через її недостойну поведінку сталась сварка між ними. Також зазначив, що ОСОБА_2 має старшу доньку 2016 року народження, від попереднього цивільного шлюбу, яка мешкає з ними. Дитина постійно залишалась з ним, коли ОСОБА_2 була відсутня вдома, виходила гуляти та не повідомляла його. Зазначив, що він виконує свої батьківські обов`язки, постійно турбується про свого сина, якого від матері він не забирав. Вказує, що ОСОБА_2 сама покинула свого сина та поїхала від нього. Вказує, що вона отримує допомогу від держави, а тому фінансово незалежна від нього. Крім того, звертає увагу суду, що заявницею у цій справі є сестра ОСОБА_2 ОСОБА_4 , яка не була безпосереднім свідком сварки та обставин, які склались 10 вересня 2025 року.

Так, відповідно до змісту ст.173-2 ч.1 КУпАП, правопорушенням є вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій.

Відповідно до Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» від 15.11.2001 року №2789-ІІІ насильство в сім`ї - будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Протиправні дії за цією статтею можуть мати характер фізичного, психологічного чи економічного насильства.

Фізичне насильство в сім`ї - це умисне насильство, яке не завдає фізичного болю і не спричиняє тілесних ушкоджень (наприклад, нанесення одним членом сім`ї іншому члену сім`ї побоїв).

Психологічне насильство в сім`ї - насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і, вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.

Вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що протокол про адміністративне правопорушення не містить викладу всіх обставин, що утворюють склад адміністративного правопорушення.

Крім того, обставини викладені у протоколі не підтверджуються сукупністю досліджених доказів.

Так, з наявних матеріалів справи не конкретизовано в результаті яких саме дій потерпілій було завдано психологічного насильства чи страждань. Будь-яких даних щодо спричиненої психологічної шкоди здоров`ю, який виразився у поганому самопочутті чи психологічному розладі після вказаних подій потерпіла до суду першої або апеляційної інстанції не надавала.

Вказані обставини справи викладені лише в протоколі про адміністративне правопорушення та заяві потерпілої, однак за відсутності інших доказів, дані процесуальні документи не можуть бути єдиними достовірними, які покладені в основу судового рішення про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Окрім заяви потерпілої, яка є заінтересованою особою, відсутні будь-які інші об`єктивні докази, показання свідків, які б були очевидцями події чи могли об`єктивно підтвердити або спростувати обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що згідно вимог процесуального закону здійснює судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення та з огляду на викладені у протоколі фактичні обставини та межі висунутого ОСОБА_1 обвинувачення, поза розумним сумнівом не доведено об`єктивної сторони інкримінованого останній адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Враховуючи вищевикладені обставини, приходжу до висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а відтак і відсутність в його діях складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, вважаю необхідним постанову судді скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Темченка Сергія Леонідовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2025 року задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника Темченка Сергія Леонідовича, який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко