Провадження № 3/127/7316/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Тишківський С.Л., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 ,проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за статтею 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 01.11.2025 серія ЕПР1 № 500115: «01.11.2025 року близько 10 год 00 хв м. Вінниця, вул. А/Д М-30, 400 км, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Шевроле д.н.з. НОМЕР_2 в м. Вінниця по А/Д М-30, 400 км, в крайній праві смузі та при перестроюванні в ліву смугу не впевнився в безпечності маневру та не врахував безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення із транспортним засобом Шкода д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався в попутному напрямку в крайній лівій смузі руху. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.10.3 ПДР та п.2.3(б) ПДР.

У судове засідання ОСОБА_1 , з`явився, вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП заперечував. Суду повідомив, що працює таксистом, отримав замовлення, мав забрати пасажира біля аеропорту «Гавришівка». Факт ДТП не заперечував, однак пояснив, що їхав по Немирівському шосе в правій смузі, з невеликою швидкістю, після з`їзду на окружну в сторону Майдана Чапельського, в межах своєї смуги відчув удар в ліву сторону автомобіля, після чого його відкинуло у відбійник правою стороною. ОСОБА_1 в своїх поясненнях суду категорично стверджує, що не здійснював маневру перестроювання у ліву смугу руху, що їхав в межах своєї смуги і що саме автомобіль потерпілого здійснив бічне зіткнення з ним. Також, просив суду звернути увагу, що схема місця ДТП складена без його присутності та не відповідає дійсності, оскільки 150 метрів між ними не було, крім того, водій транспортного засобу Шкода д.н.з. НОМЕР_3 рухався на великій швидкості.

Про дату та час судового засіданні було також повідомлено потерпілого (іншого учасника ДТП) ОСОБА_2 , однак останній до суду не з`явився.

Із письмових пояснень ОСОБА_2 від 01.11.2025 року, що містяться в матеріалах справи вбачається, що останній 01.11.2025 року о 10:00 год рухався на транспортному засобі Шкода Октавія д.н.з. НОМЕР_3 в напрямку с. Тиврів в лівій крайній смузі. Відбулося ДТП, відбій автомобіля Шевроле д.н.з. НОМЕР_2 вдарив його вправу дверку, після чого його автомобіль відкинуло у відбійник. ОСОБА_2 , зрозумівши, що сталось одразу загальмував та зателефонував у 102.

Із письмових пояснень ОСОБА_1 від 01.11.2025 року, що містяться в матеріалах справи вбачається, що останній 01.11.2025 року, рухався по Немирівському шосе транспортним засобом Шевроле д.н.з. НОМЕР_2 о 10:00 год в напрямку с. Щітки в правій смузі. Після з`їзду на окружну Майдан Чапельського, відбулося ДТП, почув удар в ліву сторону автомобіля, після чого відкинуло у відбійник правою стороною. Зіткнення відбулось на 400 км М-30 з транспортним засобом НОМЕР_3 .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, зважаючи на наступне.

Відповідно до статті 9 КУпАП: адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З диспозиції статті 124 КУпАП випливає, що відповідальність за зазначеною нормою настає у разі порушення учасниками дорожнього руху ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Означена норма є бланкетною, тобто відсилає до конкретних ПДР, порушення вимог яких має бути у причинному зв`язку з їх наслідками.

Відповідно до пункту 10.3 ПДР «У разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися».

Відповідно до пункту 2.3 (б) ПДР «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі».

За диспозицією статті 124 КУпАП: між діями водія з порушення ПДР та спричиненим ДТП з пошкодженнями має буди необхідний причинно-наслідковий зв`язок.

Із матеріалів справи, зокрема, схеми місця ДТП, не вбачається: місце зіткнення транспортних засобів; хто саме вчинив ДТП; на якій смузі було вчинено ДТП.

Письмові пояснення потерпілого ОСОБА_2 , наявні в матеріалах справи, та протокол про адміністративне правопорушення від 01.11.2025 серія ЕПР1 № 500115, не є достатніми доказами винуватості ОСОБА_1 , оскільки останній у своїх письмових поясненнях та поясненнях наданих безпосередньо під час розгляду матеріалу про адміністративне правопорушення в суді, заперечував фактичні обставини механізму утворення ДТП, зокрема, місце зіткнення. А також зазначав, що саме автомобіль потерпілого вдарив його на правій смузі руху, а не навпаки. А наявна в матеріалах справи схема місця ДТП містить інформацію про розташування автомобілів уже після ДТП, та не містить інформації про місце зіткнення та механізм утворення ДТП.

Інших доказів матеріали справи не містять.

Таким чином, при наявності двох протилежних версій, одна з яких жодним чином не підтверджена матеріалами справи, а інша жодним чином не спростована, приймаючи до уваги норми статті 62 Конституції України, що всі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010, відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі й закріплених в статті 62 Конституції України.

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Європейський суд з прав людини, у своєму рішенні від 10.02.1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищевикладене, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 124, ст. ст. 7, 9, 221, 245, 247, 251, 252, 276, 279, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: