Справа № 642/5961/25
Провадження № 3/642/1499/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

08.12.25 м. Харків

Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Балабая С.С.,

за участю секретаря судового засідання Ажиппо О.О.,

захисника - адвоката Шубіна О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в режимі відеоконференції матеріали адміністративної справи, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовець, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

установив:

До Холодногірського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №460195 від 21.09.2025, зазначено, що 21.09.2025 о 00:47год в м. Харкові по вул. Волонтерській поблизу буд. 57 водій керував ТЗ з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з пооржнини рота, почервоніння шкіряного покриву обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки тз за допомогою газоаналізатора Алкотест Драгер та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКН у лікаря нарколога відмовився, чим порушив п. 2.5. ПДР України. Водія відсторонено від керування тз. Велась відеофіксація на БК, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

До початку судового засідання захисник ОСОБА_1 адвокат Шубін О.П. надав клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, мотивуючи його тим, що ОСОБА_2 є діючим військовослужбовцем Збройних Сил України, що підтверджується долученими до матеріалів справи довідкою військової частини, копією посвідчення військовослужбовця та витягом з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів; відповідно до ч. 3, 4, 6 ст. 266-1 КУпАП та п. 3 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 12.01.2024 № 32, огляд військовослужбовців на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння за кермом транспортного засобу (тобто в громадському місці) проводиться виключно уповноваженими посадовими особами Військової служби правопорядку або командиром військової частини; з моменту встановлення поліцейськими факту військової служби ОСОБА_1 працівники Національної поліції втратили повноваження на проведення будь-яких дій, спрямованих на виявлення стану сп`яніння, складання акту огляду, направлення чи протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП; у зв`язку з цим усі зібрані ними після цього моменту докази є недопустимими, а склад адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 відсутній (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП). Зазначив, про незакону зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а також про те, що відповідно до відеозаписів нагрудних камер патрульних, чітко вбачається, що поліцейські не представилися та не повідомили водія про проведення відеозапису на боді- камеру. Звернув увагу суду на те, що жодних ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 поліцейським не виявлено та не повідомлено водієві. Так поліцейський лише зазначив, що він має підозру, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння, проте які саме ознаки він виявив, водієві не зазначає. При складенні акту огляду допущено одразу два порушення. По-перше, у акті огляду в графі «Результати огляду на стан сп`яніння» зазначено: «відмовився від огляду». При цьому форма акту огляду передбачає внесення до цієї графи наступних відомостей - «проба позитивна/негативна та кількісний показник», а не факту відмови від проходження огляду. Крім того, фактично огляд не проводився поліцейським, а тому були відсутні результати, які згідно п. 10 Розділу II Інструкції № 1452/735 і вносяться до такого акту та є підставою для його складення. По-друге, акт огляду складено тільки в одному примірнику, отже другий примірник не складався та не вручався, що є порушенням Інструкції № 1452/735. В іншому випадку, факт вручення Акту огляду водієві на нагрудні камери поліцейських не зафіксовано. Окрім того, вважає за необхідне звернути увагу суду, що до протоколу додано направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21.09.2025 року. В розділі «Результат огляду» зазначено: «не доставлявся». Направлення складено поліцейським 1-го взводу 3-ї роти 3-го батальону УПП в Харківській області, сержантом поліції Шутка С.Є. Час складання направлення зазначено як «00 год. 55 хв.», проте, виходячи з наявних в матеріалах справи доказів, зокрема віеофіксації події вбачається, що о 00 год. 55 хв. вищевказане направлення поліцейськими взагалі не складалось та ОСОБА_1 не надавалось. Крім того, зазначає, що у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 460195 від 21.09.2025 р. взагалі не викладено обставини, яким саме транспортним засобом (автомобіль, мопед, велосипед тощо) керував ОСОБА_1 о 00 год. 47 хв. 21.09.2025 року по вул. Волонтерській (Соціалістична), 57 у м. Харкові. Підсумовуючи викладене, захисник зазначає, що до складеного протоколу про адміністративне правопорушення не долучено відповідних доказів, що відображають об`єктивну та суб`єктивну сторону правопорушення, а тому з урахуванням вказаної практики вважає, що фабула адміністративного протоколу не відповідає обставинам справи. Також зазначає, що поліцейськими було роз`яснено ОСОБА_1 його право пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, або в медичному закладі у лікаря-нарколога, або відмовитись від огляду, при цьому поліцейськими було роз`яснено лише ці варіанти дій, але не запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд в медичному закладі та не отримано від нього відмову. Зазначає, що відсутні допустимі докази вини його підзахисного, так як внаслідок безпідставної зупинки та недодержання порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння військовослужбовців, всі отримані докази в силу доктрини «плодів отруйного дерева» є недопустимими.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Шубін О.П. просив закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних в справі доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до преамбули Закону України від 30.06.1993 №3353-XII «Про дорожній рух» (далі Закон №3353-ХІІ) цей Закон визначає правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища.

Закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (стаття 1 Закону №3353-ХІІ).

Учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, окрім іншого, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху (ч.ч. 1, 2, 5 ст. 14 Закону №3353-ХІІ).

Пунктом 1.1 ПДР встановлено, що ці Правила відповідно до Закону №3353-ХІІ встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.п. 1.3, 1.9 ПДР).

Відповідно до п. 2.9а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані сп`яніння.

Частиною 1 ст. 15 КУпАП визначено, що військовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, повністю підтверджується матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №460195 від 21.09.2025 та доданим до нього відеозаписом; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість від 21.09.2025.

З доданого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом який було зупинено правомірно та в ході бесіди йому було повідомлено про те, що у поліцейського є підстави вважати, що ОСОБА_1 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, останній повідомив працівникам поліції, що вживав алкогольні напої та просив працівників поліції допомогти довезти його до дому, ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора або в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКН у лікаря нарколога від чого ОСОБА_1 відмовився.

Суд звертає увагу, що на відеозаписі АЛ 8891 ЕП1 460195 ст.130 ч.1 ОСОБА_1 роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП.

Також суд знаходить неспроможними посилання захисника на норми ст. 266-1 КУпАП в обґрунтування недопустимості доказів по справі з огляду на наступне.

Відповідно до ст.266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Аналіз положень ст. ст.266-1 КУпАП свідчить про те, що даною нормою права не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом. Тобто, положення ст. 266-1 КУпАП не стосуються спеціального суб`єкту - водій транспортного засобу, а лише військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень. Тому для військовослужбовців, які керують транспортним засобом застосовується порядок проходження огляду на підставі ст. 266 КУпАП, які проводять працівники поліції.

Як було встановлено, в даному випадку 21.09.2025 ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції в м. Харкові по вул. Волонтерська поблизу буд. 57, під час керування транспортним засобом, тобто поза межами території будь-якої військової частини. Вказаний транспортний засіб військовим формуванням або ЗСУ не належить.

Крім того, відповідно ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Даний порядок визначає процедуру огляду водіїв, в той же час положення ст. 266-1 КУпАП передбачають порядок огляду військовослужбовців. При цьому статус водія є спеціальною нормою для військовослужбовців і тому при проведенні огляду військовослужбовця водія таку процедуру проводить поліція, у випадку проведення огляду військовослужбовця-пішохода такий огляд проводить військова служба правопорядку. Таким чином, під час процедури огляду на стан сп`яніння водія представники військової служби правопорядку не повинні запрошуватись.

На переконання суду, з наданих суду матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції дотримано вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Щодо посилання захисника ОСОБА_1 адвоката Шубіна О.П. на відсутність підстав у працівників поліції для зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції ( стаття 64 Конституції).

Отже, у випадку введення режиму воєнного стану допускається обмеження прав, встановлених ст. 33 Конституції України.

Указом президента України №64/22 від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан починаючи із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово подовжувався та діє на цей час.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного станузапроваджувати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комендантську годину (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень), а також встановлювати спеціальний режим світлового та інших видів маскування.

Відповідно до абз. 2 п. 8 Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою КМУ №573 від 08.07.2020 на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.

Наказом начальника Харківської обласної військової адміністрації №13 В від 15 серпня 2025 року з 17.08.2025 на території Харківської області запроваджено комендантську годину з 00 годин 00 хвилин до 05 годин 00 хвилин.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.

Отже суд приходить до висновку, що зупинка поліцейським транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 була здійснена правомірно на підставі п. 7 ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію».

Щодо неповідомлення поліцейським під час зупинки ознак сп`яніння ОСОБА_1 , суд зазначає, що водієві поліцейським було повідомлено про наявність підстав вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння та відповідні ознаки зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, крім того таку ознаку, як запах алкоголя з порожнини роту неможливо встановити шляхом перегляду відеозаписів з бодікамери

Також, суд зазначає, що згідно з записів з бодікамер вбачається, що ОСОБА_1 підтвердив обставину вживання ним алкогольних напоїв, а в подальшому відмовився від проходження огляду, як на місці зупинки, так і в медичному закладі.

Щодо доводів захисника щодо неналежного оформлення акту огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів та Направлення на огляд водія, суд зазначає наступне.

Щодо акту огляду на стан алкогольного сп`яніння слід зазначити, що відповідно до п. 10 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженної наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1413/27858 (надалі Інструкція) результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Отже, відповідний акт складається лише за результатами огляду на місця зупинки. Приймаючи до уваги, що в данному випадку огляд водія на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки не проводився, потреби в складенні такого акту не існувало, тому суд не приймає його в якості доказу. При цьому суд зазначає, що складення цього акту поліцейським жодним чином не вплинуло на належність, достовірність та допустимість інших наявних доказів.

Щодо доводів адвоката про ненадання ОСОБА_3 направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, суд зазначає, що вимогами Інструкції не передбачено, що відповідне направлення надається на руки водієві транспортного засобу, тому вважає ці доводи захисника недоречними.

Щодо відсутності на записах бодікамер підтвердження факту складення відповідного направлення, суд зазначає, що ця обставина також не впливає на належність, достовірність та допустимість інших доказів та не може їх спотворити.

Стосовно посилання захисника Шубіна О.П. на невідповідність вимогам КУпАП протоколу про адміністративне правопорушення в цій справі внаслідок незазначення в ньому марки та державного номеру транспортного засобу, суд зазначає, що дослідженний в судовому засіданні серії ЕПР1 №460195 від 21.09.2025 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Так протокол містить дату і місце його складення, посаду, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, інші відомості, необхідні для вирішення справи, як того вимагає ч. 1 ст. 256 КУпАП.

На переконання суду незазначенні в протоколі відомостей про відсутність яких вказує захисник не впливає на можливість встановлення судом факту здійснення відповідного адміністративного правопорушення ОСОБА_1 і також не впливає на належність, достовірність та допустимість інших доказів у справі.

Щодо посилання захисника на ту обставину, що поліцейським було роз`яснено ОСОБА_1 його право пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, або в медичному закладі у лікаря-нарколога, або відмовитись від огляду, при тому, що поліцейськими було роз`яснено лише ці варіанти дій, але не запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд в медичному закладі та не отримано від нього відмову, суд зазначає про те, що дослідженні в судовому засіданні записів з нагрудних відеореєстраторів підтверджують, що після роз`яснення поліцейським можливостей проходження огляду на місці зупинки за допомогою газоаналізатора, проходження огляду в закладі охорони здоров`я або відмови від проходження огляду, та у випадку відмови, складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду.

Отже, досліджені судом докази доводять винуватість ОСОБА_1 поза розумним сумнівом, тобто достовірно і достатньо підтверджують вчинення ним порушення вимог пункту п.2.5. ПДР України, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Вищевказані докази суд знаходить належними та допустимими, а доводи захисника ОСОБА_1 адвоката Шубіна О.П., такими, що спростовуються дослідженими відеозаписами з бодікамер співробітників поліцій та такими, що не відповідають порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння водіїв транспортних засобів встановлених діючим законодавством.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами

Згідно зі ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків, зокрема, накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

З огляду на положення ст. 33 КУпАП, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність особи, що притягається до адміністративної відповідальності, не досліджуються.

З урахуванням встановлених судом обставин, особи правопорушника, суд вважає необхідним накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, яке буде справедливим, достатнім і необхідним для виховання особи та запобігання новим проступкам.

За правилами статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Водночас, відповідно до пункту 12 частини першої статті п`ятої Закону України «Про судовий збір», військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків, звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Керуючись статтями 23, 33, 40-1, частиною першою статті 130, 245, 251, 283, 284, 285, 289, 294 КУпАП, статтями 4, 9 Закону України «Про судовий збір», суд

п о с т а н о в и в :

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення в виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до частини першої статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений правопорушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку статті 308 КУпАП, тобто у порядку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Холодногірський районний суд м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.

Повний текст постанови складено 11.12.2025.

Суддя С.С. Балабай