ЄУН №337/6247/25
Провадження №3/337/1716/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року

Хортицького районного суду м. Запоріжжя Салтан Л.Г, розглянувши матеріали, що надійшли з ЗРУП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , пенсіонера,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП суд,

В С Т А Н О В И В :

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 680004 від 12 листопада 2025 року» 07.11.2025 року приблизно об 09.00 год., гр. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно невістки ОСОБА_2 , а саме: ображав нецензурною лайкою потерпілу, погрожував їй фізичною розправою, штовхав її, внаслідок чого була завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілої, чим порушив пп.12 п.2 ст.3 р.1 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину не визнав, суду пояснив, що він мешкає у квартирі АДРЕСА_2 . Співвласниками квартири є його рідний брат, який наразі проходить службу в ЗСУ та його дружина-потерпіла ОСОБА_3 . Він мешкає в окремій кімнаті, за домовленістю з братом несе витрати по утриманню усієї квартири, потерпіла сплачує лише послуги з Інтернету. З потерпілою спільного бюджету вони не мають, харчуються окремо, жодних питань не вирішують, не мають жодних взаємних прав та обов`язків. За час проходження братом служби в лавах ЗСУ 7 листопада 2025 року був перший конфлікт з потерпілою. 7 листопада 2025 року він готував їжу на кухні. У той час, коли він вийшов до кімнати, на кухню зайшла потерпіла. Коли він повернувся, потерпіла висунула до нього претензії, щоб він перемістився на пральну машинку, бо їй потрібно нагодувати сина. Він мовчки переніс продукти харчування та кухонне приладдя, яким користувався, продовжив процес приготування їжі. Тоді потерпіла почала нарікати. що він зайняв забагато місця на кухні, вимагала звільнити приміщення кухні. Він зазначив, що звільнить кухню, коли приготує їжу. Тоді ОСОБА_3 почала розкидавати його речі, залишки овочів, дошку для нарізки овочів та інше. Між ними виник конфлікт. Вона почала його штовхати, він відштовхував її у відповідь. Ненормативну лексику не вживали. Дитина потерпілої сиділа за столом, мовчки спостерігала конфлікт. Потерпіла почала його ображати, висловлювала претензії, що він ніхто в їхній квартирі, не має права в ній проживати, йому слід забратися на вулицю, тощо. Потім вийшла з кухні, сказала, що так цього вона не залишить і напише заяву до поліції. Жодного насильства по відношенню до потерпілої він не застосовував. Між ними виникла сварка з приводу користування кухнею та квартирою. Потерпіла не бажає, щоб він мешкав у квартирі, намагається його викинути на вулицю, тому звернулася до поліції.

Потерпіла ОСОБА_4 суду пояснила, що ОСОБА_1 є рідним братом її чоловіка. Чоловік наразі мобілізований. Зі згоди чоловіка в їхній квартирі мешкає його рідний брат ОСОБА_1 , який мав в квартирі реєстрацію. ОСОБА_1 займає окрему кімнату. Вони мають окремий бюджет, окремо харчуються, спільних витрат не несуть. Розмовляти з ОСОБА_1 не є можливим, оскільки він постійно ходить в навушниках. Вона має дитину-інваліда. Вранці 07.11.2025 року приблизно об 08-00 год. вона зайшла на кухню, щоб перед дитячим садочком нагодувати дитину, бо якщо вона не поїсть, буде цілий день голодною. ОСОБА_1 також готував. Вона прибрала зі столу гострі ножі та його чашку з гарячим напоєм, щоб дитина не завдала собі шкоди. ОСОБА_1 продовжив процес готування на поверхні пральної машини. ОСОБА_1 загороджував прохід до мийки. Вона попросила його дати їй прохід та не заважати, на що він відповів заперечно. Вона намагалася проштовхнутися до мийки. А він проявив агресію та почав її відштовхувати. Між ними виник конфлікт, свідком якого була дитина. В ході штовхання вона отримала вивих руки, однак за медичною допомогою не зверталася. В ході конфлікту ОСОБА_1 її ображав, поводився агресивно. Дитина пережила стрес, тому вона звернулася до поліції із заявою.

Вислухавши покази учасників справи, розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами

Пунктом 3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; наречені; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); дід (баба) та онук (онука); прадід (прабаба) та правнук (правнучка); вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); рідні брати і сестри; інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя.

Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Відповідно до Закону України "Про попередження насильства в сім`ї" насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Відповідно до ч.1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру; сексуальне насильство - форма домашнього насильства, що включає будь-які діяння сексуального характеру, вчинені стосовно повнолітньої особи без її згоди або стосовно дитини незалежно від її згоди, або в присутності дитини, примушування до акту сексуального характеру з третьою особою, а також інші правопорушення проти статевої свободи чи статевої недоторканості особи, у тому числі вчинені стосовно дитини або в її присутності..

Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.

Диспозиція ч.1 ст.173-2 КУпАП визначає, що вчинення насильства в сім`ї - умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Отже, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Слід зазначити, що перш за все, насильством є застосування силових методів, або психологічного тиску за допомогою погроз, свідомо спрямованих на слабких або тих, хто не може чинити опір, тобто переш за все це будь-яке застосування сили щодо беззахисних. Ознаками домашнього насильства є умисність - тобто наявність в діях наміру, спрямованого на досягнення бажаного результату; спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство по відношенню до своєї жертви. Якщо в діях немає хоча б однієї з чотирьох наведених ознак, вони не є насильством.

Конфлікт - це зіткнення протилежно спрямованих, несумісних одна з одною потреб, інтересів, соціальних установок, планів тощо у свідомості окремої особи, яке виникає в міжособистісних взаємодіях окремих осіб чи груп. Конфлікт не містить вище перелічених ознак. Для конфлікту як способу взаємодії характерним є баланс (рівність) сил між його учасниками, владний баланс (симетричні відносини), що характеризується здатністю кожної зі сторін однаково впливати на процес конфлікту, відносною рівністю фізичних сил, соціально-психологічної адаптованості, соціального статусу, стану здоров`я, ментального розвитку тощо.

Різниця між конфліктом та насиллям, за вчинення якого передбачена відповідальність, полягає у тому, що у тому, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди, а не прагненням розв`язати спір. При цьому маніпуляції можуть бути як стилем поведінки в конфлікті так і проявами домашнього насильства, як то газлайтинг - певні примушування постраждалої сумніватися в своїй адекватності та/чи в адекватності свого сприйняття навколишнього середовища, віктімблейдинг - явище/поведінка, в основі якої знаходиться звинувачення постраждалої у провокування насильства щодо неї або в тому, що відносно неї було вчинено насильство.

Самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання чи словесні образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення лише у тому випадку, коли такі дії спрямовані на обмеження волевиявлення особи, при цьому такі дії повинні викликати у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що містяться в матеріалах справи, між правопорушником і дружиною його брата виникла сварка з приводу користування кухнею у квартирі, в якій вони мають певні права на проживання, в ході сварки вони почали конфліктувати, отже в їх відносинах склалася ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію, несумісну з інтересами іншої сторони, тобто зазначені особи не є залежними одна від одної.

На глибоке переконання суду - 07.11.2025 року мав місце саме конфлікт, під час якого сторони висловлювали на адресу одне одного образи. Жодного доказу щодо дій ОСОБА_1 , які б носили домінантний характер та могли б бути спрямовані на обмеження волевиявлення ОСОБА_4 , викликати в неї побоювання за свою безпеку чи безпеку дитини, спричинити емоційну невпевненість, та завдати їй психологічної шкоди не містять. Жодних доказів на заподіяння ОСОБА_4 моральної шкоди матеріали справи не містять. У судовому засіданні ОСОБА_4 дала пояснення, що зазначений конфлікт відбувався на очах дитини-інваліда і саме дитині була спричинення моральна шкода.

Також з матеріалів справи не вбачається і умислу ОСОБА_1 на вчинення інкримінованого правопорушення, як обов`язкової складової частини адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Сам протокол не містить відомостей про наявність в його діях такого умислу.

Отже, обставини викладені у протоколі, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в ньому відсутні як об`єктивна, так і суб`єктивна сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що прямо суперечить принципу правової визначеності.

Отже, встановлені при розгляді справи про адміністративне правопорушення обставини не переконують суд у наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з вищевикладеними обставинами, справа підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови направити учасникам провадження для відома.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів.

Суддя Л.Г. Салтан