Провадження № 3/752/8575/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2025 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Первушина О.С., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції у місті Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 08.10.2025 року об 11 годині 50 хвилин, керуючи транспортним засобом «Seat Ibiza», державний номерний знак НОМЕР_1 , поблизу будинку №37 по вулиці Академіка Заболотного в місті Києві, порушив вимоги пунктів 2.3 б), 8.4 б), 10.2 Правил дорожнього руху України, а саме - не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою при виїзді з апрковки ТРЦ «Арт Мол» на дорогу, не виконав вимоги дорожнього знаку «Дати дорогу», не дав дорогу вантажному автомобілю марка та номерні знаки якого не встановлені, який рухався по вулиці Академіка Заболотного, внаслідок чого відбулось зіткнення, вантажний автомобіль не зупинився на місці події, що спричинило механічні пошкодження транспортного засобу, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 свою вину не визнав та показав суду про те, що він дійсно рухався з паркувального майданчика та зупинився перед дорожньою розмітку, після чого вантажний автомобіль здійнив зіткнення з бампером його автомобіля та не зупинився. Зазначив, що в момент зіткнення він стояв перед дорожньою розмітку, надаючи дорогу транспортним засобам, які рухались по головній дорозі.

Заслухавши особу, відносно якої складено протоколи про адміністративні правопорушення, вивчивши матеріали справи, надходжу до наступних висновків.

При вирішенні справ про адміністративні правопорушення суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із учасників дорожньо-транспортної пригоди, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим, і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків.

Згідно ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно ст. 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Так, суд приймає до уваги письмові пояснення ОСОБА_1 , які узгоджуються зі схемою місця ДТП, у якій відображено механічні пошкодження, які отримав транспортний засіб, а також з фотокартками, наданими у розпорядження суду.

Крім того, працівниками поліції не було встановлено марку та номерні знаки вантажного автомоблія, а також водія вказаного транспортного засобу.

Таким чином, в ході судового розгляду даної справи судом не було встановлено належних та допустимих доказів на підставі яких, поза розумним сумнівом, що є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною, може бути зроблений висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержавних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь обвинуваченої особи.

На підставі викладеного, оскільки суд не наділений повноваженнями вносити зміни до протоколу чи редагувати виклад суті правопорушення, і так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це призведе до порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу, суд надходить до висновку про те, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому суд надходить до висновку про необхідність у відповідності до вимог ст. 247 ч. 1 п. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закриття провадження у даній справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 - закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.С.Первушина