Справа№464/7622/25
пр.№ 3/464/2590/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2025 року суддя Сихівського районного суду м.Львова БЕСПАЛЬОК О.А., розглянувши матеріали, які надійшли з УПП у Львівській області ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 , 24 жовтня 2025 року в 14 год. по вул.Хоткевича, 20 у м.Львові керував автомобілем марки «Toyota», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, що не реагують на світло, підвищена жвавість ходи, мови, неприродна блідність). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі відмовився, що зафіксовано висновком лікаря №002209, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_2 під час розгляду справи вину у вчиненому не визнав, зазначив, що 24 жовтня 2025 року близько 14 год. керував автомобілем «Toyota» по вул.Хоткевича у м.Львові. Підстав для зупинки його транспортоного засобу поліцейськими не було, оскільки вимог ПДР він не порушував. Працівник поліції повідомив, що зупинка здійснена через нібито звернення невідомої особи щодо «ознак сп`яніння». Під час спілкування з інспектором поводився спокійно, документи надав одразу, заперечив вживання будь-яких алкогольних чи наркотичних речовин та висловив готовність пройти огляд на місці. Ознаки сп`яніння були відсутні, реакцію зіниць не перевіряли, а різні працівники поліції зазначали різні «ознаки», що свідчить про формальний підхід. На вимогу поліцейських проїхав у медичний заклад, де пройшов всі тести та виконував вказівки. Однак, фізично не зміг здати сечу, хоча неодноразово намагався. Пропонував здати кров, у чому йому було відмовлено. Водночас, мав нагальну необхідність забрати дитину з садка, про що повідомляв. Ствердив, що не відмовлявся від огляду, а лише не міг надати саме той біоматеріал, який вимагали. Таким чином, протокол складено безпідставно та за відсутності будь-яких законних підстав для направлення його на огляд і висновків про «відмову». Просить суд врахувати наведене та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Захисник Азізова і.З. Пилипець Р.Ю. подав клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. В обгрунтування клопотання покликається на те, що згідно протоколу від 24 жовтня 2025 року поліцейські зазначили, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом з «явними ознаками наркотичного сп`яніння» та нібито відмовився від проходження медичного огляду. Такі твердження є неправдивими та не підтверджуються жодним допустимим доказом. Навпаки матеріали справи підтверджують, що: реальних та законних підстав для зупинки транспортного засобу не було; встановлена законом процедура огляду не дотримана; водій не відмовлявся від огляду й фактично проходив його; невідповідність ознак, зазначених у протоколі, тим, які наводились під час зупинки; ненадання можливості здати альтернативний біологічний матеріал (кров), що є прямим порушенням Інструкції №1452/735. Враховуючи наведене, просить провадження закрити. Також, подав додаткові пояснення, за змістом яких зазначив, що у матеріалах справи наявний висновок медичного огляду №002209, складений лікарем ОСОБА_3 . Він є недійсним та недопустимим доказом, оскільки складений з порушенням вимог Інструкції №1452/735. З 04 липня 2025 року діє оновлена редакція пункту 2 розд.III Інструкції №1452/735, яка передбачає, що лікар, уповноважений проводити огляд на стан сп`яніння, обов`язково має пройти тематичне удосконалення за програмою, що включає: методику відбору, зберігання та транспортування біоматеріалу, документальне оформлення відповідних процедур. З отриманих відповідей на адвокатські запити (лист КНП ЛОР №968 від 12 листопада 2025 року та лист ЛНМУ ім.Данила Галицького №01-14/946 від 21 листопада 2025 року) підтверджено, що лікар ОСОБА_3 не проходила такого навчання. Її курс ТУ 2023 року стосувався суто терапії наркозалежних пацієнтів і не містив необхідних компетентностей щодо проведення оглядів на стан сп`яніння. Відповідно до п.21 розд. III Інструкції №1452/735 висновки, складені з порушенням Інструкції, є недійсними. Враховуючи те, що висновок №002209 складено неуповноваженою особою, порушує вимоги Інструкції, не може використовуватись як доказ у справі. Ця обставина додатково підтверджує відсутність будь-яких належних доказів вини ОСОБА_2 та обґрунтованість клопотання про закриття провадження.

Заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст.252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст.251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_2 своєї вини під час розгляду справи, факт скоєння ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП стверджується наступними доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №492857 від 24 жовтня 2025 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП та яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення;

- даними рапорту поліцейського від 24 жовтня 2025 року, з якого вбачається, що під час патрулювання у складі екіпажу Омега 012 отримав інформацію про підозрілу поведінку водія автомобіля марки «Toyota» д.н.з. НОМЕР_1 та ймовірне перебування водія у стані сп`яніння, у зв`язку з чим було зупинено вищевказаний автомобіль. В ході спілкування з водієм, в останнього виявлено ознаки наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, що не реагують на світло, підвищена жвавість ходи, мови, неприродна блідність). Водієві було запропоновано пройти огляд у медичному закладі, на що ОСОБА_2 погодився, проте в медичному закладі останній відмовився від проходження такого, що зафіксовано висновком лікаря та відеореєстратором з нагрудної камери, про що був складений відповідний протокол;

- даними висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №002209 від 24 жовтня 2025 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 у медичному закладі відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння;

- даними постанови серії ЕНА №6007294 від 24 жовтня 2025 року про порушення ОСОБА_2 п.2.3 в ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КуПАП;

- даними відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції, досліджених при розгляді справи, які містять фіксацію обставин події та з яких вбачається, що протягом тривалого часу, неодноразово, інспектором пропонувалося ОСОБА_2 проїхати у медичний заклад для проходження огляду з метою виявлення наркотичного сп`яніння, а також роз`яснено наслідки відмови від проходження такого. ОСОБА_2 , довго вагаючись та, консультуючись по телефону, у подальшому все ж таки погодився на проведення такого огляду. При цьому, він заздалегіть повідомляв, що не зможе здати сечу для аналізу, покликаючись на аналогічну ситуацію, яка трапилась з його братом. У медичному закладі ОСОБА_2 фактично пройшов медичний огляд, однак відмовився надавати зразок сечі, мотивуючи це відсутністю фізичної можливості.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи не лише за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, але і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Проте, всупереч зазначених вимог ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, що стверджується наведеними вище доказами.

Оспорювання водієм ОСОБА_2 причини зупинки, не звільняє його від обов`язку виконати вимогу поліцейського про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі після повідомлених йому ознак наркотичного сп`яніння.

Також, суд відхиляє доводи захисника ОСОБА_4 щодо відсутності факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та відсутності пропозицій альтернативних біологічних матеріалів з огляду на наступне.

Як вбачається з висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №002209 від 24 жовтня 2025 року, лікарем було зафіксовано відмову ОСОБА_2 від огляду.

Відповідно до п.11 Розділу ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МОЗ та МВС №1452/735 від 09 листопада 2015 року, під час огляду особи на стан наркотичного сп`яніння передбачається дослідження біологічного середовища, яким можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Пункт 12 цієї ж Інструкції передбачає, що для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Вважаю необґрунтованими доводи захисника щодо необхідності пропонувати здачу альтернативних біологічних матеріалів. З огляду на пряму фіксацію відмови обвинуваченого від здачі сечі, що є одним з основних об`єктів для дослідження на наркотичне сп`яніння згідно з п.11 Інструкції, обов`язок пропонувати інші біологічні середовища виникає лише у разі об`єктивної неможливості взяти основні зразки. У даному випадку такої неможливості не доведено, оскільки зафіксовано саме відмову.

Крім того, вважаю, що неможливість здавання сечі має бути реальною та підтвердженою відповідними об`єктивними доказами, наприклад, медичними показниками. Така неможливість не виникає раптово, а їй передують відповідні обставини. ОСОБА_2 не надав суду жодного доказу на підтвердження об`єктивної неможливості здати сечу на дослідження у медичному закладі. Особа, яка прагне довести свою невинуватість, має активно діяти щодо свого захисту, а не обмежуватися пасивною поведінкою, перекладаючи вирішення зазначеного питання на повноважні органи.

Таким чином, матеріали справи підтверджують факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку, а його посилання на неможливість здачі сечі не є поважною причиною для уникнення адміністративної відповідальності, оскільки не підтверджене належними та допустимими доказами та суперечить вимогам Інструкції в частині допустимих об`єктів дослідження для наркотичного сп`яніння.

Доводи захисника, про відсутність письмового направлення водія на огляд до медичного закладу, як такі, що безумовно свідчать про наявність підстав для закриття провадження по справі, судом не приймаються, оскільки відповідно до вимог ст.266 КУпАП особа направлена для огляду на стан сп`яніння до закладу охорони здоров`я прибуває до такого закладу у супроводі працівника поліції, в свою чергу лікар такого закладу проводить огляд особи у присутності працівника поліції. Отже направлення особи на медичний огляд не складається безпосередньо для особи, яку направлено на огляд, оскільки вимоги КУпАП передбачають лише дотримання особою вимоги працівника поліції на проходження огляду, та при цьому не передбачають проходження такого огляду особою самостійно.

Доводи захисника про те, що озвучені ознаки сп`яніння працівниками поліції не співпадають з тими, що зазначені в протоколі, на увагу не заслуговують, оскільки виявлення таких ознак покладається на працівника поліції та відбувається за оцінкою поліцейського під час спілкування з водієм та в подальшому може слугувати підставою для пропонування пройти відповідний огляд.

Порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року №1452/735, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (із змінами), не встановлено.

Також, не встановлено порушень, допущених працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію ОСОБА_2 та його захисника щодо наявності підстав для закриття провадження у справі, не наведено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, вважаю, що на нього необхідно накласти адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів, яке є безальтернативним та згідно ст.23 КУпАП буде достатньою та необхідною мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушника в дусі додержання законів, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Оскільки на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення, то відповідно до ст.40-1 КУпАП з нього на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

На підставі ч.1 ст.130 КУпАП та керуючись ст.ст. 40-1, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

Реквізити для оплати штрафу: отримувач коштів ГУК у Львівській області/Львів. обл./21081300, р/р UA0013001, банк одержувач: Казначейство України (ЕАП), , МФО (код банку) 899998 (у порядку виконавчого провадження: стягувач Головне управління державної казначейської служби України у Львівській області, адреса: 79005, м.Львів, вул.К.Левицького, 18, ).

Реквізити для оплати судового збору: отримувач коштів ГУК у м.Києві /м.Київ/22030106, р/р UA0026001, банк одержувача: Казначейство України (ЕАП), , код класифікації доходів бюджету: 22030106, МФО (код банку) 899998.

У разі несплати штрафу у п`ятнадцятиденний термін, відповідно до вимог ст.ст.307, 308 КУпАП, з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення пред`являється до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

СУДДЯ Оксана БЕСПАЛЬОК