ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 на постанову Чечелівського районного суду міста Дніпра від 18 листопада 2025 року, якою провадження у справі про притягнення

ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

закрито у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,

за участю:

захисника Карнаушенка А.А.,

потерпілого ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Чечелівського районного суду міста Дніпра від 18 листопада 2025 року, провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА № 121039 від 11.10.2025 року, 11 жовтня 2025 року о 14:25 год. у м. Дніпрі на перехресті вул. Степана Бандери та вул. Володимира Антоновича, яке регулюється сигналами світлофора, водій автомобіля «Mersedes-Benz», номерний знак НОМЕР_1 , водій ОСОБА_2 здійснив рух на перехрестя на заборонений червоний сингал світлофора, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «Ford Fusion», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався з напрямку, з якого було дозволено рух на зелений сигнал світлофора. Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Завдано матеріальних збитків, травмованих немає.

В апеляційній скарзі потерпілий просить постанову суду скасувати, винести нову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на те, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вважає, що суд зробив формальний висновок та незаконно поклав акцент лише на відсутність офіційного перекладача, не врахував фактичну участь іноземного громадянина, який не заявляв про незнання мови, ініціював спілкування через додаток-перекладач, підписав протокол без претензій. Зазначає, що виходячи з наявності протоколу про адміністративне правопорушення, схеми ДТП, письмових пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та потерпілого, наявності відео з бодікамер патрульних, не можна стверджувати, що події, яка підлягає розгляду, не було, на чому ґрунтує своє рішення суддя. Зауважує, що від ОСОБА_2 не надходило усних чи письмових заяв про те, що він не володіє українською мовою, тобто іноземець не заявляв про непорозуміння мови та сам ініціював комунікацію через додаток-перекладач, що забезпечило його можливість давати пояснення та сприймати з розумінням інформацію, яку йому надавали патрульні. Тому вважає, що патрульним, який складав протокол про адміністративне правопорушення від 11.10.2025 року, були передбачені обставини, які не потребують офіційного представника перекладу, оскільки мовний бар`єр був відсутній за ініціативи ОСОБА_2 та письмове пояснення ОСОБА_2 надав на рідній та зрозумілій для себе англійській мові. Вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що відео з бодікамери підтверджує визнання іноземцем факту проїзду на червоний сигнал та його розуміння мови спілкування, що є прямим порушенням правової позиції ВС від 27.11.2018 року у справі №522/3820/17. Також суд першої інстанції не викликав свідків на слухання справи. Вважає, що суд помилково зосередився лише на формальній відсутності офіційного перекладача, ігноруючи реальну участь іноземця в процесі. Звертає увагу, що суд безпідставно не врахував той факт, що водій-іноземець не мав жодних законних підстав для використання спеціальних світлових або звукових сигналів, на які він посилався як на підставу для виїзду на перехрестя на заборонений (червоний) сигнал світлофора, оскільки іноземець, який керував транспортним засобом волонтерської організації, не є медичним працівником, не перебуває у складі бригади екстреної медичної допомоги та не мав службового завдання, що могло б надати право на використання пріоритету руху; автомобіль, на якому він пересувався, не зареєстрований як спеціалізований транспортний засіб та не має відповідної сертифікації. Тобто іноземець не мав законного права використовувати проблискові маячки або спеціальні звукові сигнали, отже не мав права здійснювати проїзд перехрестя за заборонний сигнал світлофора.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілого, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Розглядаючи вимоги апеляційної скарги по суті суд апеляційної інстанції вважає викладений у постанові суду першої інстанції висновок про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, а також вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

У протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_2 є громадянином Норвегії.

Відповідно до ст.16 КУпАП іноземці і особи без громадянства, які перебувають на території України, підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах з громадянами України.

Згідно зі ст.26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно зі ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, а також Протоколи до неї, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі. Крім того, відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У зв`язку з цим відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя; допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення; якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не розмовляє нею, - одержувати безоплатну допомогу перекладача.

Відповідно до ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Відповідно до п.12 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 року №1376, протокол про адміністративне правопорушення підписується уповноваженою посадовою особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення може бути підписано також цими особами. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення та пояснення по суті адміністративного правопорушення, які додаються до протоколу про адміністративне правопорушення, а також викласти мотиви своєї відмови підписати його.

У разі якщо особа, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, не володіє українською мовою, протокол про адміністративне правопорушення складається за участю перекладача.

Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, в провадженні у справі про адміністративне правопорушення мають бути забезпечені права, передбачені ст. 268 КУпАП, в тому числі право користуватись юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватись послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції не було залучено перекладача при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та оформленні матеріалів справи. У протоколі не зазначено жодних відомостей про те, чи ця особа володіє українською мовою, якою здійснюється провадження.

Зі змісту відеозапису вбачається, що процесуальні права, в тому числі право мати захисника та перекладача ОСОБА_2 , громадянину Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, працівниками поліції роз`яснені не були.

Посилання потерпілого в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_2 не заявляв про незнання мови, ініціював спілкування через додаток-перекладач, підписав протокол без претензій не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом, оскільки з відеозапису вбачається, що особа, яка притягається до відповідальності, будучи громадянином Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, вочевидь не розуміє української мови та не володіє нею, а поліцейський спілкується з ним українською мовою, без залучення перекладача за допомогою Гугл перекладача.

Щодо використання Гугл перекладача, то таке не є забороненим законом та могло бути застосовано особою для намагання зрозуміти те, що відбувається на місці, а також для намагання зрозуміти поліцейських, однак при цьому поліцейські, як посадові особи, встановивши, що вільне спілкування особи на українській мові не можливе, повинні були діяти на підставі вимог закону та залучити перекладача, а не застосовувати Гугл перекладач. При цьому, відповідно до діючого законодавства України, при встановленні, що особа, яка не володіє мовою, якою здійснюється провадження у справі, залучається саме перекладач, використання будь-яких інших засобів перекладу законом не передбачено.

Окрім цього, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що з матеріалів справи не можливо встановити точний та дійсний зміст інформації, яка перекладалася поліцейськими з використанням Гугл перекладача, а також коректність такого перекладу, що також викликає об`єктивні сумніви у розумінні в повному обсязі змісту подій, що відбувалися на місці ДТП.

Посилання потерпілого про те, що ОСОБА_2 вживав окремі українські та російські слова, а отже розумів зміст подій, що відбувалися, не є слушними, оскільки поодиноке повторення та використання окремих слів певної мови не свідчить про знання та її розуміння.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 підписав протокол та надав свої пояснення іноземною мовою, однак без залучення перекладача неможливо встановити чи розуміла особа зміст викладеного у протоколі про притягнення його до адміністративної відповідальності обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення та можливі правові негативні наслідки для нього.

При цьому, поліцейські не пропонували ОСОБА_2 зробити переклад протоколу з української мови на англійську.

Викладене свідчить про те, що під час складання протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності відносно громадянина Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії ОСОБА_2 були істотно порушені та обмежені його процесуальні права, оскільки працівниками поліції не виконано вимог щодо залучення перекладача під час складання протоколу та не були належним чином роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (підпункт «е» п. 3 ст. 6 Конвенції) та практики ЄСПЛ перекладач необхідний у кримінальному процесі, якщо особа не розуміє або не розмовляє мовою судочинства в обсязі, достатньому для розуміння перебігу судового процесу та участі в розв`язанні питання, яке для неї мало вирішальне значення, або особа за рівнем володіння мовою не здатна на ведення свого захисту та висувати на розгляд суду свою версію без допомоги перекладача.

Верховний суд в постанові від 03.07.2018 року (справа №176/407/17) зробив наступний висновок: Розуміння зазначених обставин охоплює виключно їх мовно-комунікативний аспект, але не стосується правового механізму здійснення захисту, оскільки перекладач надає комунікативну, а не правову допомогу, що є функцією захисника. Для констатації факту порушення права особи на захист через незабезпечення обвинуваченого послугами перекладача установлення зазначених обставин має бути «поза розумним сумнівом». При цьому чинниками для з`ясування розуміння особою зазначених обставин Конвенція та практика ЄСПЛ визначають: 1) тривалість проживання у державі ведення судочинства; 2) рівень освіти, час та місце її здобуття; мова навчання; 3) рід занять, спосіб життя та обсяг комунікації.

Європейський Суд з прав людини має сталу практику щодо розгляду справ із дотриманням права на допомогу перекладача, як однієї зі складових прав обвинуваченого на захист у контексті дотримання права на справедливий судовий розгляд, що зафіксовано у декількох рішеннях цього Суду, зокрема: «В контексті права на справедливий судовий розгляд, гарантованого ст.6-3, підпункт (е), означає, що обвинувачений, який не розуміє мови, що використовується, або не розмовляє на ній, має право на безоплатну допомогу перекладача для письмового або усного перекладу всіх документів чи заяв по порушеній проти нього справі, що необхідні йому для розуміння того, що відбувається, та гарантувати його права» (Справа "Шабельник проти України", рішення від 19 лютого 2009 року).

Таким чином, відсутність перекладача при складанні відносно громадянина Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії ОСОБА_2 протоколу у справі про адміністративне правопорушення свідчить про істотне порушення вимог ст.268 КУпАП.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Згідно зі ст.280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на наведене, враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення складений із порушенням права особи на захист, зазначені порушення неможливо усунути під час судового розгляду даної справи, за таких обставинсуддя суду першої інстанції обґрунтовано закрив провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без зміни.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Чечелівського районного суду міста Дніпра від 18 листопада 2025 року про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот