Справа № 304/2581/25 Провадження № 3/304/1299/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2025 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Сидоренко Ю.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Никитюк Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Перечин адміністративний матеріал (протокол серії ЗхРУ № 011322Е від 23.10.2025 року), який надійшов з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця с.Зарічово Перечинського району Закарпатської області, працюючого майстром лісу Дубриницького лісництва Ужгородського лісового господарства ДП «Ліси України», не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , моб. тел: НОМЕР_2 ,

за ч.1 ст.185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу серії ЗхРУ № 011322Е від 23.10.2025 року, складеного помічником начальника відділу - начальником кінологічного відділення ОСОБА_3 , вбачається, що 23 жовтня 2025 року о 18 год. 10 хв. на околиці населеного пункту Дубриничі (територія Перечинської територіальної громади Ужгородського району, Закарпатської області), в межах контрольованого прикордонного району на відстані 8500 метрів до державного кордону України, на напрямку 189 прикордонного знаку уповноваженою службовою особою ДПСУ ОСОБА_4 був виявлений та затриманий громадянин України ОСОБА_1 , який здійснив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця Держприкордонслужби під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, а саме: законну, неодноразову повторену вимогу ОСОБА_4 надати можливість оглянути транспортний засіб та звірити номери його агрегатів відкрито відмовився виконувати, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена за ч.1 ст.185-10 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП, не визнав повністю. Проти фактичних обставин, викладених у складеному протоколі про адміністративне правопорушення, заперечує. Також в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 23.10.2025 року після 15-00 годин він на автомобілі марки Нива» держномер НОМЕР_3 разом зі своєю сестрою ОСОБА_5 приїхали в с.Зарічево, де на узбіччі дороги біля дорожнього знаку він припаркував вказаний автомобіль та вони чекали шкільний автобус, в якому повинна була прибути його племінниця ОСОБА_6 . Через деякий час під`їхали два автомобіля, які припаркувалися біля їх автомобіля, попереду та позаду нього. З цих автомобілів вийшли п`ять чоловіків у цивільному одязі. Повідомили, що вони працівники прикордонної служби, проте жодних документів не пред`явили. Вони почали просити оглянути телефон, на що він надав їм свій телефон. Потім самовільно почали оглядати салон автомобіля та коли побачили на задньому сидінні мобільний телефон його сестри ОСОБА_7 , забрали його з салону та почали самовільно оглядати її телефон, читати переписку, на що сестра заперечувала та просила повернути належний їй мобільний телефон. Після чого почалася дискусія, в ході якої він та його сестра просили представитися осіб, які фактично оглядали їх автомобіль та мобільні телефони, на що особи не реагували. Дорогою проїжджав його друг ОСОБА_8 , який біля них зупинився та він попросив ОСОБА_9 викликати поліцію. Після прибуття на місце події працівників поліції для з`ясування обставин, в подальшому він був затриманий особами в цивільному одязі, лише один з яких був одягнутий у форму зеленого кольору, та його відвезли до прикордонного загону в с-ще Великий Березний, де тримали три доби. Складений відносно нього протокол за ст.185-10 КУпАП вважає безпідставним та таким, що не відповідає дійсності. Підтримує у повному обсязі подане захисником клопотання та за наведеними у ньому підставами просить провадження у даній справі закрити за відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Никитюк Н.О. вказує на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №011322Е від 23.10.2025 року відносно ОСОБА_1 не зазначено, яким саме нормативним актом передбачено право посадової особи Держприкордонслужби оглянути транспортний засіб та звіряти номери агрегатів транспортного засобу, не зазначено, яким нормативним актом на особу, яка використовує транспортний засіб, покладено обов`язок надавати транспортний засіб для огляду для звіряння номерних агрегатів на вимогу посадової особи Держприкордонслужби. Окрім того, в описовій частині протоколу зазначено місцем вчинення правопорушення «напрямок 189 прикордонного знаку на околиці населеного пункту Дубриничі (територія Перечинської територіальної громади Ужгородського району Закарпатської області) в межах контрольованого прикордонного району, що знаходиться на відстані близько 8500 метрів до державною кордону України». Свідки у протоколі не зазначені. Протокол про адміністративне правопорушення був оформлений без участі ОСОБА_10 , і був наданий йому для ознайомлення та для підписання в уже заповненому вигляді без можливості вносити свої зауваження до протоколу. Проте, в момент складання протоколу про адміністративне затримання, ОСОБА_1 надав письмові пояснення на окремому аркуші, про що зазначено у протоколі про адміністративне затримання, не погодившись із пред`явленим звинуваченням.

Захисник звертає увагу, що у протоколі про адміністративне затримання від 23.10.2025 року зазначено, що «23.10.2025 року о 18:10 год на околиці населеного пункту Дубриничі (територія Перечинської територіальної громади Ужгородського району Закарпатської області) в межах контрольованого прикордонного району на відстані близько 8500 метрів до державного кордону України, на напрямку 189 прикордонного знаку уповноваженою особою ДПСУ ОСОБА_11 був виявлений та затриманий громадянин України ОСОБА_1 ...», при цьому, місцем складання протоколу затримання зазначено селище Великий Березний, що у свою чергу спростовує об`єктивність інформації щодо місця вчинення порушення в селі Дубриничі, зазначеного у цьому документі, та є порушенням вимог сг. 256 КУпАП.

Також зауважує, що у відповіді на адвокатський запит відділенням поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області надано лист від 06.11.2025 року, до якого долучено диск із відеозаписом, який містить фіксацію фрагменту виїзду співробітників поліції на місце події поблизу автобусної зупинки в с. Зарічово за участю ОСОБА_1 впродовж часу з 16:31 год по 16:57 год 23.10.2025 року.

Враховуючи наведені у клопотанні обставини, захисник вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП не доведена, у зазначені в протоколі час та місці здійснення злісної непокори законній вимозі працівників Державної прикордонної служби України під час виконання ними службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, належними доказами не підтверджена, а встановлена невідповідність даних протоколу про адміністративне правопорушення об`єктивним обставинам справи вказують на відсутність доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні. Захисник Никитюк Н.О вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУПАП та просить провадження у даній справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В судовому засіданні свідок сторони захисту ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 суду, пояснила, що ОСОБА_1 є її рідним братом, з яким вона на автомобілі марки «Ніва» темно-зеленого кольору поїхали у м.Перечин купити одяг та після відвідування магазинів вони поїхали до с.Зарічево зустріти автобус, в якому зі школи поверталася її донька ОСОБА_13 . Брат припаркував вказаний автомобіль на узбіччі дороги, вони сиділи в автомобілі та вони чекали шкільний автобус. Через деякий час, біля їх автомобіля, попереду та позаду нього зупинилося два автомобіля, заблокувавши їм виїзд. З цих автомобілів вийшли чоловіки, які були одягнені у цивільний одяг. Один з чоловіків, будучи у цивільному одязі, представився та сказав, що вони працівники прикордонної служби, однак на її вимогу документів не пред`явили. Вони попросили у брата мобільний телефон, щоб оглянути, на що ОСОБА_1 погодився та надав їм свій телефон. При цьому, відкрити багажник автомобіля Потім один з чоловіків почали оглядати салон їх автомобіля марки «Ніва» та, побачивши на задньому сидінні її мобільний телефон, забрав його з салону та самовільно почав його оглядати. На вказані протиправні дії вона висловлювала своє невдоволення, заперечувала та просила негайно повернути їй мобільний телефон, на що вказані особи взагалі не реагували. Від цих чоловіків на її адресу та брата лунали погрози фізичного та психологічного характеру, які казали, що у разі невиконання їх вимог, їх скрутять та кинуть обличчям у болото. У цей час на автомобілі проїжджав друг брата, на ім`я ОСОБА_14 , який зупинився біля них та брат попросив друга викликати поліцію, оскільки невідомі особи вилучили у них мобільні телефони та здійснюють їх огляд. ОСОБА_1 пропонували їхати на заставу. Після здійснення виклику на лінію «102», на місце події прибули працівники поліції та почали з`ясовувати ситуацію, яка виникла. Та як розгорталися далі події вона не бачила та обставини, при яких було складено відносно її брата ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, їй невідомі, так як із донькою вона пішла додому. Також свідок ОСОБА_12 повідомила суду, що з приводу протиправних дій за подіями від 23.10.2025 року нею була подана у той же день скарга на гарячу лінію Держприкордонслужби, проте результатів розгляду скарги до теперішнього часу нею не отримано.

Вислухавши в судовому засіданні детальні пояснення ОСОБА_1 , показання свідка ОСОБА_12 , з`ясувавши позицію захисника - адвоката Никитюк Н.О. за заявленим стороною захисту клопотанням про закриття провадження у справі в редакції від 17.11.2025 року, відтворивши в судовому засіданні за участю учасників судового розгляду носій інформації з відеозаписом подій від 23.10.2025 року, наданий стороною захисту, повно та всебічно вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення № 304/2581/25 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.185-10 КУпАП, суддя приходить до таких висновків.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

У відповідності до вимог ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.185-10 КУпАП передбачає, що правопорушенням є злісна непокора законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею, полягає у вчиненні такого діяння: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, а так само іншого умисного їх невиконання зазначених розпоряджень та вимог.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (абзац другий пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1992 року № 8 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів»).

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2011 року №10-рп/2011 надав тлумачення визначенню непокори: «Слово "непокора" означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги».

В протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не вказано в чому саме полягали законні вимоги працівника Державної прикордонної служби та в чому саме виразилася злісна непокора ОСОБА_1 цим вимогам. Також відсутні відомості про те, що працівники Державної прикордонної служби України пред`явили ОСОБА_1 саме законні вимоги або розпорядження.

З пояснень в судовому засіданні ОСОБА_1 вбачається, що за першою ж вимогою надати мобільний телефон, вказану вимогу він виконав, жодних інших вимог, у тому числі, які стосуються огляну транспортного засобу, звірення номерів та агрегатів автомобіля, таких вимог взагалі йому не пред`являлося.

Згідно п.1 ст.21-7 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" поверхнева перевірка здійснюється щодо осіб, речей, товарів (вантажів) і транспортних засобів, які перебувають у контрольованому прикордонному районі, в пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України або контрольному пункті в`їзду-виїзду, а саме:

1) у разі порушення особою чи спроби особи порушити прикордонний режим, режим у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України, режим у контрольних пунктах в`їзду-виїзду або зашкодити інтересам національної безпеки України;

2) у разі перебування особи в межах прикордонної смуги без відповідного дозволу;

3) у разі наявності підстав вважати, що в транспортному засобі перебуває правопорушник або особа, свобода якої обмежується в незаконний спосіб;

4) у разі наявності підстав вважати, що в особи чи в транспортному засобі знаходиться річ, обіг якої заборонено чи обмежено або яка становить загрозу життю і здоров`ю людини;

5) якщо транспортний засіб або річ особи є знаряддям вчинення правопорушення та/або знаходяться в місці, в якому могло бути вчинено правопорушення;

6) в інших випадках, передбачених законодавством або рішенням суду.

Матеріали справи про адміністративні правопорушення не містять будь-які посилання або інші відомості, які б достовірно вказували на те, що ОСОБА_1 чинив злісну непокору працівникам прикордонної служби та у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження тих обставин, що на адресу ОСОБА_1 були пред`явлені законні, неодноразово повторені вимоги військовослужбовців, та ОСОБА_1 на такі вимоги не реагував та їх не виконував.

Наведені у протоколі про адміністративні правопорушення твердження про те, що ОСОБА_1 здійснив 23.10.2025 року о 18-10 годині на околиці населеного пункту с.Дубриничі злісну непокору законній вимозі військовослужбовця Державної прикордонної служби під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, не ґрунтується на фактичних обставинах справи та спростовуються детальними показаннями свідка ОСОБА_12 , яка допитана судом безпосередньо в залі судового засідання та яка попередньо була попереджена судом за дачу завідомо неправдивих показань.

Також з інформації, що міститься у відеозаписі, наданому ВП №1 УжгородськогоРУП ГУНП в Закарпатській області на запит сторони захисту вбачається, що подія відбувалася в с.Зарічово. а не в селі Дубриничі, за часом 16 година, а не 18-10 годин, як зазначено у складеному відносно ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення. Особа, яка здійснила виклик поліції, повідомив, що він їхав по дорозі і викликав поліцію, тому що у його товариша забирають телефон, не називають свої імена, і намагаються когось затримати на три доби. На відео особа в цивільній формі стверджує, що він представився, а інші особи цього робити не повинні. ОСОБА_12 висловлює своє невдоволення тим, що на неодноразове її прохання, скероване до присутніх у цивільному одязі осіб, лише один представився. Цей самий чоловік в цивільному одязі у відповідь на запитання працівника поліції про причину зупинки ОСОБА_1 , пояснює, що має до останнього делікатні питання щодо нього та автомобіля «Нива». При цьому особи у цивільному одязі між собою спілкуються про автомобіль «Нива» білого кольору. Під час надання письмових пояснень співробітникам поліції ОСОБА_15 підтверджує факт здійснення ним перевірки автомобіля «Нива», в салоні якого знаходився ОСОБА_1 . Зазначає, що цим автомобілем користується особа, яка використовує номер телефону НОМЕР_4 . Проте, на місці події присутніми особами не підтверджено тих обставин, що ОСОБА_1 має будь-яке відношення до цього номера телефону. Також на відео особи у цивільному одязі підтверджують, що здійснювали огляд мобільного телефону ОСОБА_1 . Далі працівником поліції відбираються письмові пояснення у присутніх на місці події осіб.

До матеріалів справи, окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 011322Е від 23.10.2025 року (а.с.1), суду надано наступні документи: протокол про адміністративне затримання ОСОБА_1 від 23.10.2025 року, в якому вказано, що особу встановлено за посвідченням працівника державної лісової охорони України №149, виданим 11.09.2023 року (а.с.2); копія посвідчення працівника державної лісової охорони України №149, виданим 11.09.2023 року (а.с.3); заява ОСОБА_1 від 23.10.2025 року про відмову від адвоката та повідомлення родичів (а.с.4); заява ОСОБА_1 від 23.10.2025 року про розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.185-10 КупАП (а.с.5); заява ОСОБА_1 від 23.10.2025 року про отримання смс-повідомлень (а.с.6).

Разом з тим, будь-яких інших доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП, а також винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні, суду не надано та в ході розгляду даної справи, судом не встановлено.

Під час оформлення матеріалів справи, не надано доказів того, чи перебував військовослужбовець при виконанні обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, чи були його розпорядження, вимоги законними.

При цьому, сукупність зібраних та проаналізованих по справі доказів не дозволяє їх спростувати у категоричній формі та зробити беззаперечний і однозначний висновок про вчинення ОСОБА_1 неправомірних дій.

Отже, з наданих до суду доказів неможливо встановити наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП, оскільки суду не надано жодного належного та допустимого доказу, у тому числі фото-,відеофіксації того, що ОСОБА_1 вчинив злісну непокору вимозі військовослужбовця Державної прикордонної служби при виконанні обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону.

Сам протокол не доводить факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП, яке йому інкримінується.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Також зауважує, що суд не має повноважень збирати докази винуватості особи відповідно до практики ЄСПЛ, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти росії» ("Malofeyevav. russia", рішення від 30.05.2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти росії» ("Karelin v.russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 року) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Так, в силу п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам "Кобець проти України" від 14.02.2008 року, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001 року, "Лавенте проти Латвії" від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Аналогічна норма міститься також у положеннях статті 62 Конституції України.

Враховуючи зазначене, протоколи про адміністративні правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , суперечать встановленим обставинам справи, твердження в них зроблені та тримаються на припущеннях, що відповідно до ст.62 Конституції України піддається сумніву та тлумачиться на користь людини.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Така ж позиція встановлена і в Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, викладені у протоколі обґрунтування, суддя дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 не доведена поза розумним сумнівом (застосування принципу в рішенні ЄСПЛ «Кобець проти України»). Цей висновок суду дає підстави застосувати положення статті 247 ч.1 п.1 КУпАП, та закрити провадження у даній справі відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

З наведених вище підстав, суддя приходить до висновку про відсутність складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП, яке інкримінується ОСОБА_1 , а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП .

Керуючись ст.ст. ч.1 ст.185-10, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.251, 283-285, 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_16 - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником, законним представником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Перечинський районний суд Закарпатської області.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області: Сидоренко Ю. В.