КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 359/9327/25 Головуючий у І інстанції Шевченко О.В.
Провадження № 22-ц/824/5498/2025 Головуючий у ІІ інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 грудня 2025 року Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Таргоній Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 - адвоката Онишко Вікторії Михайлівни на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2025 року про притягнення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Турецької Республіки, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2025 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн на користь держави.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Судом зокрема встановлено, що 01 серпня 2025 року о 17 годині 40 хвилин у м. Бориспіль Київської області, на перехресті вул. Київський Шлях і вул. Старокиївська, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «BYD Leopard 3 Titanium» д.н.з. НОМЕР_1 , порушив вимоги п.п.б) п.2.3., п.16.13. ПДР, а саме на нерегульованому перехресті рівнозначних доріг, повертаючи ліворуч, не надав переваги у русі автомобілю «Volkswagen Golf Variant» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів. Під час ДТП, транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2025року в частині призначення стягнення скасувати та застосувати до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що на його думку були відсутні підстави для призначення саме мінімального стягнення, оскільки відсутні будь-які пом`якшуючі обставини.

Також, не погоджуючись з даною постановою, захисник ОСОБА_2 - адвокат Онишко В.М. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2025 року скасувати, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В доводах апеляційної скарги захисник ОСОБА_2 - адвокат Онишко В.М. зазначає, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №409361 від 01 серпня 2025 року працівниками поліції було з`ясовано, що ОСОБА_2 є громадянином Турецької Республіки і не володіє українською мовою, про що вони були належним чином поінформовані. Поряд із цим, останньому не було забезпечено право на надання пояснень щодо обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, не забезпечено участь перекладача, який сприяв би апелянту у можливості розуміти зміст складених щодо нього документів, а також реалізувати своє право на захист. Відповідно, відсутність перекладача унеможливила роз`яснення ОСОБА_2 його процесуальних прав та обов`язків, передбачених статтею 268 ЦПК України.

Захисник звертає увагу апеляційного суду на те, що працівники поліції, усвідомлюючи, що особа, відносно якої складається протокол, є іноземцем і не володіє українською мовою, мали відкласти складання протоколу до моменту залучення перекладача, однак протокол був складений у відсутність останнього.

Скаржник звертає увагу суду на те, що у матеріалах справи містяться пояснення лише інших учасників події ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , тоді як позиція ОСОБА_2 залишилася невідомою.

За доводами апеляційної скарги, суд першої інстанції не забезпечив особисту участь ОСОБА_2 у судових засіданнях, в нього не відбиралися пояснення і не було заслухано думку апелянта під час судових засідань, суд першої інстанції також не забезпечив залучення перекладача під час розгляду справи, що є грубим порушенням процесуальних прав іноземця.

Захисник ОСОБА_2 - адвокат Онишко В.М., приймаючи участь в судовому засіданні в режимі відео конференції, підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила залишити без задоволення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити, також висловив свої заперечення щодо апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 - адвоката Онишко В.М.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, що з`явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції приходить до висновків, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_2 - адвоката Онишко В.М. підлягає задоволенню повністю, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суддя місцевого суду, розглядаючи справу, не дотримався.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши дану справу, апеляційний суд визнає слушними доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 - адвоката Онишко В.М. щодо незаконності та необґрунтованості постанови суду, оскільки вказане рішення прийняте з недотриманням вимог діючого КУпАП, за результатами неповного дослідження доказів, та без врахування положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до ст. 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України №475/97-ВР від 17.07.1997 року; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 року.

Ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції.

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління - Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987 року; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998 року).

ЄСПЛ дійшов висновку, що стаття 6 Конвенції не може застосовуватися з точки зору «кримінального обвинувачення» до такої міри покарання як негайне позбавлення посвідчення водія (Комюніке Секретаря Європейського Суду з прав людини стосовно рішення у справі «Ескубе проти Бельгії»).

Отже, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст.6 Конвенції не ставить в залежність виведення з-під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.

Виходить, що у справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, - особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та долучені до нього докази, апеляційний суд дійшов висновку, що під час розгляду даної справи суду першої інстанції слід було керуватися в тому числі й Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини. Однак, вимоги КУпАП та практики ЄСПЛ під час розгляду справи в суді першої інстанції виконані не були, внаслідок чого поза увагою суду залишилися обставини, які мали суттєве значення для правильного вирішення даної справи.

Ст. 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів.

Диспозиція нормист.124 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до правил дорожнього руху.

Відповідно п. 2.3.б. ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

П. 13 ПДР України передбачено, що перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч.

При цьому, для встановлення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення необхідна наявність всіх складових, а саме: суб`єкта, водія, що керує транспортним засобом, об`єкта, суб`єктивної сторони та об`єктивної сторони правопорушення.

Відповідно до оскарженої постанови, ОСОБА_2 визнаний винуватим та притягнутий до адміністративної відповідальності, оскільки останній, являючись учасником дорожнього руху, порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції вказав, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 409361 від 01 серпня 2025 року; схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 01 серпня 2025 року, яка відбувалася на нерегульованому перехресті рівнозначних доріг по вул. Київський Шлях і вул. Старокиївська у м. Бориспіль Київської області; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 01 серпня 2025 року; письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 01 серпня 2025 року; даними фототаблиці; відеозаписами із камер вуличного спостереження, нагрудних камер працівників поліції, а також відеореєстратора з автомобіля, яким керував ОСОБА_2 .

Апеляційним судом встановлено, що місцевий суд не в повній мірі дослідив матеріали судової справи, в результаті чого дійшов необґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Апеляційний суд ознайомившись з усіма матеріалами справи про адміністративне правопорушення, в тому числі із долученими до протоколу відеозаписами, на яких зафіксовано обставини події, що відбувалась 01 серпня 2025 року та з яких вбачається, що на місці ДТП працівники поліції встановили, що ОСОБА_2 є громадянином Турецької Республіки, що підтверджується наявним в матеріалах справи паспортом останнього та посвідкою на постійне проживання в Україні, спілкується іноземною мовою, українською мовою не володіє.

При цьому, працівники поліції звертались до ОСОБА_2 українською мовою, що підтверджується відеозаписом.

Спілкування останнього іноземною мовою дає підстави вважати, що особа, яка притягається до відповідальності, вочевидь не в повній мірі розуміла, що відбувається.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право користуватись послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження.

Згідно ч.1 ст. 274 КУпАП перекладач призначається органом (посадовою особою), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.12 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України 06.11.2015 року №1376, протокол про адміністративне правопорушення підписується уповноваженою посадовою особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення може бути підписано також цими особами. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення та пояснення по суті адміністративного правопорушення, які додаються до протоколу про адміністративне правопорушення, а також викласти мотиви своєї відмови підписати його.

У разі якщо особа, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, не володіє українською мовою, протокол про адміністративне правопорушення складається за участю перекладача.

Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, в провадженні у справі про адміністративне правопорушення мають бути забезпечені права, передбачені ст. 268 КУпАП, в тому числі право користуватись юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватись послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції не було залучено перекладача при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та оформленні матеріалів справи.

У протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_2 є громадянином Туреччини, однак у протоколі не зазначено жодних відомостей про те, чи ця особа володіє українською мовою, якою здійснюється провадження.

Зі змісту відеозапису вбачається, що процесуальні права, в тому числі право мати захисника та перекладача, громадянину Турецької Республіки ОСОБА_2 , працівниками поліції роз`яснені не були.

Із протоколу вбачається, що ОСОБА_2 підписав його та надав свої пояснення іноземною мовою, однак без залучення перекладача неможливо встановити чи розуміла особа зміст викладеного у протоколі про притягнення його до адміністративної відповідальності обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення та можливі правові негативні наслідки для нього.

При цьому, поліцейські не пропонували ОСОБА_2 зробити переклад протоколу з української мови на мову яку розуміє останній, а також не роз`яснювали йому право звернутися за юридичною допомогою як особі, яка не володіє належним чином державною мовою та є іноземцем.

Викладене свідчить про те, що під час складання протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності відносно громадянина Туреччини ОСОБА_2 було істотно порушені та обмежені його процесуальні права, не виконано вимог щодо залучення перекладача під час складення протоколу та не були належним чином роз`яснені його права та обов`язки, в тому числі, гарантоване право користуватись юридичною допомогою захисника та інші істотні права, передбачені ст.268 КУпАП.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (підпункт «е» п. 3 ст. 6 Конвенції) та практики ЄСПЛ перекладач необхідний у кримінальному процесі, якщо особа не розуміє або не розмовляє мовою судочинства в обсязі, достатньому для розуміння перебігу судового процесу та участі в розв`язанні питання, яке для неї мало вирішальне значення, або особа за рівнем володіння мовою не здатна на ведення свого захисту та висувати на розгляд суду свою версію без допомоги перекладача.

Верховний суд в Постанові від 03.07.2018 року (справа №176/407/17) зробив наступний висновок: Розуміння зазначених обставин охоплює виключно їх мовно-комунікативний аспект, але не стосується правового механізму здійснення захисту, оскільки перекладач надає комунікативну, а не правову допомогу, що є функцією захисника. Для констатації факту порушення права особи на захист через незабезпечення обвинуваченого послугами перекладача установлення зазначених обставин має бути «поза розумним сумнівом». При цьому чинниками для з?ясування розуміння особою зазначених обставин Конвенція та практика ЄСПЛ визначають: 1) тривалість проживання у державі ведення судочинства; 2) рівень освіти, час та місце її здобуття; мова навчання; 3) рід занять, спосіб життя та обсяг комунікації.

Європейський Суд з прав людини має сталу практику щодо розгляду справ із дотриманням права на допомогу перекладача, як однієї зі складових прав обвинуваченого на захист у контексті дотримання права на справедливий судовий розгляд, що зафіксовано у декількох рішеннях цього Суду, зокрема: «В контексті права на справедливий судовий розгляд, гарантованого ст.6-3, підпункт (е), означає, що обвинувачений, який не розуміє мови, що використовується, або не розмовляє на ній, має право на безоплатну допомогу перекладача для письмового або усного перекладу всіх документів чи заяв по порушеній проти нього справі, що необхідні йому для розуміння того, що відбувається, та гарантувати його права» (Справа "Шабельник проти України", рішення від 19 лютого 2009 року).

Таким чином, відсутність перекладача, та у разі необхідності захисника, при складанні відносно громадянина Турецької Республіки ОСОБА_4 протоколу у справі про адміністративне правопорушення свідчить про істотне порушення вимог ст.268 КУпАП.

Відповідно до ст. 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Згідно зі ст.280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог місцевим судом дотримано не було.

Суд першої інстанції, розглядаючи справи, не дав належної оцінки зазначеним обставинам, не врахував, що під час складання протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності відносно громадянина Турецької Республіки ОСОБА_2 було істотно порушені та обмежені його процесуальні права, не залучено перекладача та не були належним чином роз`яснені його права та обов`язки, в тому числі, гарантоване право користуватись юридичною допомогою захисника та інші істотні права, що передбачені ст.268 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення складений із порушенням права особи на захист, за таких обставин суд приходить до висновку про відсутність в діях громадянина Турецької Республіки ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Між тим, згідно ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Приймаючи до уваги наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не доведена у поза розумний сумнів.

Відповідно до вимог ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження по справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, постанова суду першої інстанції, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - адвоката Онишко Вікторії Михайлівни задовольнити.

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2025 року, якою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Турецької Республіки, визнано винним за ст. 124 КУпАП - скасувати, а провадження по справі закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Д.О.Таргоній