Справа № 467/1547/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2025 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, пенсіонерки за віком, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась,

за ч.3 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ :

Суть звинувачення за версією поліції

Протоколом ВАД № 724280 від 11 жовтня 2025 року поліція висунула ОСОБА_1 звинувачення у тому, що 11 жовтня 2025 року об 11 год. 25 хв. вона, знаходячись за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , здійснювала продаж цигарок марки «Lifa» та «Marshall» без марок акцизного податку, чим порушила правила торгівлі тютюновими виробами з рук.

Дії ОСОБА_1 уповноваженою особою кваліфіковані за ч.3 ст. 156 КУпАП.

Позиція особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

Безпосередньо ОСОБА_1 на слухання справи не з`явилась, хоча про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належно, причин свого неприбуття не повідомляла, ніяких заяв і клопотань, які б вказували на її наміри брати участь у розгляді справи, не направляла.

Тому, враховуючи наявність достовірних даних про належне сповіщення ОСОБА_1 про судовий розгляд (зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення), з огляду на положення ст. 268 КУпАП, згідно із яких її участь у цьому судовому засіданні не є обов`язковою, суд вважав за можливе прийняти рішення по суті справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У свою чергу, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, дослідивши матеріали справи у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ураховуючи положення ст.ст. 245, 251, 280 цього ж Кодексу, аналізував наступні питання.

Чи було вчинено адміністративне правопорушення

Відповідальність за ч.3 ст. 156 КУпАП настає у разі торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом.

Але за наслідками дослідження самого протоколу і доданих до нього документів суд не може зробити однозначний висновок про дійсність факту учинення цього адміністративного правопорушення.

Зокрема, до протоколу додано пояснення самої ОСОБА_1 про те, що до неї прийшов невідомий чоловік з метою купівлі цигарок. Коли вона вийшла з цигарками до нього, то біля воріт стояв службовий автомобіль поліції, а в ході розмови вона повідомила поліції, що здійснює продаж цигарок.

Водночас, у протоколі містяться пояснення ОСОБА_1 про те, що вона збирала цигарки для ЗСУ, тобто, їх продаж, як розуміє суд, не здійснювала.

Відповідно, з огляд на положення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, тобто, на гарантоване особі право не свідчити проти себе, не може взяти за основу пояснення самої ОСОБА_1 , тобто, не може вважати, що ці її пояснення підтверджують чи спростовують викладені у протоколі обставини, ураховуючи, що вони за своєю суттю є прямо протилежними.

До протоколу додано фотознімки, ймовірно, ОСОБА_1 біля цигарок марки «Lifa» та «Marshall». Однак, ці фотознімки самі по собі не вказують на факт продажу цигарок, у тому числі й з урахуванням її пояснень.

Наявність у ОСОБА_1 за місцем проживання тютюнових виробів не спростовує можливості того, що вона дійсно могла збирати їх для військовослужбовців ЗСУ.

А от пояснень чоловіка, який прибув до ОСОБА_1 додому з метою придбання цигарок, поліція суду не надала.

Отже, за матеріалами провадження встановлено лише наявність за місцем проживання ОСОБА_1 тютюнових виробів, але прямих доказів їх продажу нею у справі взагалі немає.

Сам же по собі протокол не може вважатись єдиними і беззаперечним доказом факту учинення адміністративного правопорушення.

Що заважало поліції відібрати пояснення у особи, яка мала намір здійснити купівлю тютюнових виробів у ОСОБА_1 , залишається незрозумілим, у той час, як безпосередньо самого факту продажу жодним із доказів, що надані суду, не зафіксовано.

Тим самим, протокол про учинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.156 КУпАП, має під собою лише її власні пояснення, які, як вказував суд вище, є суперечливими.

Сам по собі факт вилучення за місцем проживання ОСОБА_1 тютюнових виробів також не вказує на факт їх продажу і не спростовує версії, що вона збирала їх для ЗСУ.

Тому, з цих мотивів, суд не може однозначно і безсумнівно переконатись, що ОСОБА_1 було учинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.156 КУпАП.

Тобто, що вона дійсно виконала дії, які утворюють об`єктивну сторону цього правопорушення, а саме: факт торгівлі тютюновими виробами з рук.

Відповідно, не доведено наявність у її діях об`єктивної сторони цього правопорушення, а тому й не доведено загалом його складу.

Відповідно, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Чи винна ця особа у вчиненні адміністративного правопорушення

Вина ОСОБА_1 не доведена сукупністю належних і допустимих доказів, а тому говорити про те, що вона винна у вчиненні інкримінованих їй дій неможливо.

Зокрема, суд приймає рішення про виключення із доказової бази у цій справі протоколу ВАД № 72428 від 11 жовтня 2025 року через його невідповідність вимогам ч.1 ст. 256 КУпАП у частині формулювання висунутого звинувачення.

Зокрема, суд відмічає, що уповноважена на складання протоколу особа вказала у ньому про порушення ОСОБА_1 правил торгівлі тютюновими виробами з рук.

Проте, ця ж особа не вказала, які саме правила торгівлі порушила ОСОБА_1 і яким саме нормативно правовим актом вони встановлені.

Зокрема, яким вином взагалі торгівля з рук може бути регламентована правилами.

Звідси, безпосередньо сам протокол можливо вважати сумнівним доказом, який не може бути покладений в основу звинувачення.

Бо викладена у ньому у такий спосіб суть звинувачення порушує право особи на ефективний захист, ураховуючи й те, що правила торгівлі з рук відсутні.

Але суд самостійно не має змоги цього робити з огляду на позицію ЄСПЛ, сформовану ним, зокрема, у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016) про те, що суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчинення адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд також не має права самостійно вишукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином перебиратиме на себе функції обвинувача, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Решта доказів, що долучені до протоколу, є похідними від нього, але водночас вони є суперечливими і неузгодженими між собою, а тому й сумнівними за своїм характером, у тому числі й з мотивів, що наведені судом вище.

Відповідно, ця справа не забезпечена достатніми, допустимим і належними доказами щодо учинення ОСОБА_1 інкримінованого їй правопорушення.

А відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, факт учинення ОСОБА_1 правопорушення не доведений і усі сумніви суд тлумачить на її користь.

Чи настає адміністративна відповідальність

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами (постанова ВС від 09 серпня 2019 року у справі № 760/20247/16-а).

З урахуванням того, що відповідно до частини першої статті 9, 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Тобто, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності (постанова ВС від 25 травня 2021 року у справі № 383/1120/16-а (2-а/383/4/17).

У даному випадку не доведено, що ОСОБА_1 виконала дії, які утворюють собою об`єктивну сторону правопорушення за ч.3 ст.156 КУпАП, тобто, що вона здійснювала торгівлю тютюновими виробами з рук.

Фактично, протокол складено на основі наміру ОСОБА_1 здійснити такий продаж і то сумнівно.

Тому можливо говорити про недоведеність (відсутність) у її діях складу правопорушення у цілому.

Що виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за цією нормою.

Тому це провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, бо суд не встановив наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 156 КУпАП.

Інші питання, що вирішуються судом при винесенні постанови

Судовий збір не підлягає стягненню із ОСОБА_1 бо вона у цій справі не піддається адміністративному стягненню.

Захід забезпечення цього провадження у виді вилучення речей належить скасувати із їх поверненням володільцю згідно із вимогами ст.ст. 260, 265 КУпАП.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 245, 251, 247, 280, 283,284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 156 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 цього ж Кодексу у зв`язку з відсутністю у її діях складу цього правопорушення.

Захід забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення у виді вилучення речей скасувати.

Повернути ОСОБА_1 вилучені у неї 30 (тридцять) пачок цигарок після набрання цією постановою законної сили.

Попередити ОСОБА_1 , що у разі вчинення дій, пов`язаних із торгівлею тютюновими виробами з рук, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, у тому числі й за місце свого проживання, її дії, за наявності для того підстав, можуть бути кваліфіковані за відповідною частиною статті 156 КУпАП і вона може бути притягнута до адміністративної відповідальності згідно із законом.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на неї.

Суддя Ірина Явіца