Номер провадження3/205/4722/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2025 м. Дніпро

Суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра Дахно М.М., дослідивши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

ВСТАНОВИВ:

На адресу суду з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 665143 від 21.09.2025 ОСОБА_1 ухилилася від батьківських обов`язків, а саме ч.1, 2 ст.150 СКУ, відносно сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який систематично втікає з дому, ходить проїзною частиною дороги, матір на роз`яснення не реагує. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст.184 КУпАП.

До протоколу уповноваженою особою долучено такі матеріали:

-рапорт заступника командира роти 4 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції виїхали на виклик про зниклу дитину, виявили неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався проїзною частиною дороги; дитину було доставлено за місцем проживання, викликано швидку допомогу у зв`язку із агресивним станом дитини;

-інформація з бази «Армор» щодо ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що розлучена, колишній чоловік - військовослужбовець, вона мешкає разом із психічно хворим неповнолітнім сином ОСОБА_3 2008 року народження, який має статус особи з інвалідністю 1 групи. Син постійно вживає прописані йому лікарем ліки, неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні у психіатричній лікарні. Син часто поводить себе агресивно, кричить, вибиває двері, збігає з дому, тоді вона звертається до поліції з приводу його зникнення. Також повідомила, що син перебуває на обліку в соціальній службі, та працівники вказаної служби відвідують їхню родину. Повідомила про складності із влаштуванням дитини до інтернату, оскільки немає місць.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 1 КУпАП одними із завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків вважатиметься не будь-яка дія, а невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які, зокрема, регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Згідно фабули, викладеної в протоколі, ОСОБА_1 ухиляється від виконання передбачених ч.1,ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України обов`язків.

Частиною 1 ст.150 СК України передбачено обов`язок батьків виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Частиною 2 вказаної статті встановлено обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

У розумінні положень ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 35 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що особи, винні у порушенні вимог законодавства про охорону дитинства, несуть цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законів України. У разі відмови від надання дитині необхідної медичної допомоги, якщо це загрожує її здоров`ю, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність згідно з законом.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно вимог п.1, п.15 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1376 06.11.2015, складання протоколів про адміністративні правопорушення, отримання пояснення від осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків здійснюють уповноважені на те посадові особи органів поліції; до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

З огляду на викладене, виходячи з аналізу вказаного вище законодавства, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення уповноваженою особою, що склала протокол, не дотримано зазначених вимог.

У протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано зміст правопорушення, оскільки не зрозуміло, які саме обов`язки з перелічених у ч.1,2 ст.150 СК України відносно свого сина не виконала ОСОБА_1 , та що стало підставою для притягнення її до відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП. До матеріалів справи не долучено висновків органу опіки і піклування, медичних висновків чи інші матеріали, які б давали суду можливість встановити, від яких саме батьківських обов`язків ухиляється особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не з`ясовано та не підтверджено стан здоров`я неповнолітнього сина ОСОБА_1 , наявність у нього статусу особи з інвалідністю, психічного захворювання, не з`ясовано, зокрема, чи вживала матір заходи щодо своєчасного відвідування лікаря та лікування останнього.

Суд також дослідив надані Управлінням патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції відеозаписи нагрудних камер №470852 (початок запису о 14:37, кінець запису о 15:42), №470476 (початок запису о 14:37, кінець запису о 14:38).

На записі зафіксовано, як працівники поліції біля зупинки забирають неповнолітнього хлопця та привозять його до будинку, де під час спілкування із його матір`ю ОСОБА_1 з`ясовують, що син внаслідок загострення психічної хвороби часто веде себе агресивно, що вона двічі із сином перебувала на його лікуванні у психіатра, що вона не може його влаштувати до інтернату, що вона спілкується із соціальною службою, яка не може їй допомогти у цьому питанні.

Наприкінці запису №470852 працівник патрульної поліції роз`яснює ОСОБА_1 , що протокол про адміністративне правопорушення відносно неї складено для того, щоб суд за її проханням вплинув на соціальну службу, яка не направляє дитину на лікування.

Оцінюючи зазначені докази, суд бере до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Однак, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення і являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи. Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України», п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене, і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 N 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в України та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» вказується, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпції факту. Тобто таких, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

У справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У постанові Верховного суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, була висловлена правова позиція про те, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, дослідивши матеріали, долучені до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку, що вони не містять доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Враховуючи відсутність у даній справі належних та беззаперечних доказів факту вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , беручи до уваги відсутність у суду права відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу, суд дійшов висновку про те, що за таких обставин факт вчинення останньою правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, є недоведеним, що має наслідком закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.33, 38, 40-1, ст.184, 247, 251, 256, 280 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Новокодацький районний суд міста Дніпра.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М.М.Дахно