КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №759/5146/25 Суддя І інстанції - Єросова І.Ю.
Провадження № 33/824/2972/2025 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Вознюка В.А. в інтересах ОСОБА_1 з доповненнями ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 17 березня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 17 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосоване до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, зі стягненням судового збору в дохід держави у розмірі 605, 60 грн.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 22.02.2025 р. о 21:40 год. у м.Києві по вул.Святошинській, 1А керував транспортним засобом «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія на місці зупинки із застосуванням приладу «Драгер Алкотест 6820» №0556, результат огляду позитивний 1.54 проміле. У зв`язку із чим ОСОБА_1 порушив п.2.9.а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою судді, захисник Вознюк В.А. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи оскаржувану постанову такою, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, вказуючи на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 17 березня 2025 року, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 17 березня 2025 року, мотивуючи клопотання тим, що ОСОБА_1 жодної повістки про виклик до суду не отримував, як і копію оскаржуваного рішення. Зазначає, що суд розглянув справу з першого судового засідання, без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, чим порушив право ОСОБА_1 на захист.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизована суть адміністративного правопорушення, а саме не вказано згідно Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», за яких підстав поліцейський вважав, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, оскільки не зазначено, які саме ознаки сп`яніння були виявлені у ОСОБА_1 .

Апелянт зазначає, що при розмові з поліцейськими ОСОБА_1 повідомляв, що не згоден з результатами огляду його на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», але поліцейські належним чином не це не відреагували, чим порушили саму процедуру огляду на стан сп`яніння. Натомість, відео, яке є в матеріалах справи, неповне та не відтворює всю бесіду, яка на той час була.

Крім того, апелянт вказує, що пунктом 4 розділу 7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції встановлено, що поліцейський, який подає матеріали до суду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідно категорії, а за матеріалами про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 та ч. 3 статті 130 КУпАП - довідку про належність транспортного засобу, чого зроблено не було.

Також апелянт зазначає, що у протоколі обов`язково мають бути зазначені до долучені до нього відомості про наявність чи відсутність у порушника посвідчення водія. У разі непред`явлення посвідчення водія на місці зупинки інформація про наявність чи відсутність їх у особи має бути перевірена через відповідні інформаційні бази. До протоколу має додаватися копія посвідчення водія або інформація про отримання порушником прав з зазначенням їх серії, номера. У разі відсутності у порушника посвідчення водія до протоколу має додаватися відповідна інформація з відповідної бази.

Апелянт звертає увагу, що в матеріалах справи щодо ОСОБА_1 відсутні належні та допустимі докази щодо скоєння ним правопорушення, а в силу ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

В доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що всі документи складались без його участі.

Також зазначає, що з дати останнього калібрування приладу «Drager Alcotest 6820» сплинуло більше пів року.

Будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, ОСОБА_1 в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, надіславши суду заяву про проведення апеляційного розгляду у його відсутність, а його обидва захисники надіслали суду заяви, в яких повідомили про неможливість представлення інтересів ОСОБА_1 у зв`язку з закінченням терміну дії договору про надання правової допомоги. Враховуючи наведене та вимоги ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний розгляд проведено у відсутність учасників.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З приводу клопотання про поновлення строку на оскарження постанови, то слід зазначити, що як вбачається з матеріалів провадження, повідомлення про розгляд справи ОСОБА_1 вручено не було, копія постанови за наслідками судового розгляду йому не направлялась. У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення реалізації права на апеляційний перегляд судового рішення, вважаю, що строк апеляційного оскарження постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 17 березня 2025 року слід поновити.

По суті апеляційної скарги слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.9 (а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Проте, ОСОБА_1 вимоги вказаного пункту ПДР дотримано не було.

Порушення ОСОБА_1 зазначених вимог п. 2.9 (а) ПДР України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №254130 від 22.02.2025, згідно якого ОСОБА_1 22.02.2025 р. о 21:40 год. у м.Києві по вул.Святошинській, 1А керував транспортним засобом «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія на місці зупинки із застосуванням приладу «Драгер Алкотест 6820» №0556, результат огляду позитивний 1.54 проміле. У зв`язку із чим ОСОБА_1 порушив п.2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зазначений протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 та підписаний особою, яка його склала. ОСОБА_1 від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення відмовився.

В свою чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються чек-листом приладу «Drager alcotest 6820», результат позитивний - 1.54 проміле; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де зафіксовано результат тестування і наявність стану алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 ; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.02.2025; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

З переглянутого під час апеляційного розгляду відеозапису вбачається, що після зупинки, шляхом переслідування, транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , йому були повідомлені причини зупинки. В подальшому, при перевірці у ОСОБА_1 документів, передбачених п. 2.1 ПДР України, та в ході спілкування, працівниками поліції у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», який ОСОБА_1 погодився пройти. Результат тесту виявився позитивний та становив 1.54 проміле, який поліцейський оголосив ОСОБА_1 та повідомив, що останній знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. Заперечень щодо результату огляду ОСОБА_1 не висловлював, лише сказав, що йому зрозуміло. ОСОБА_1 повідомили, що на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. В процесі роздрукування чеку Драгера ОСОБА_1 підійшов до працівників поліції та поцікавився скільки часу займе вся процедура складання протоколу та вдруге висловився з того приводу, що він не заперечує результати огляду, однак, просить якомога швидше оформити всі документи. ОСОБА_1 було роз`яснено права, зачитано протокол про адміністративне правопорушення. Копію протоколу ОСОБА_1 відмовився отримувати. При цьому, водію було повідомлено, що його відсторонено від керуванням транспортним засобом протягом 24 годин.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизована суть адміністративного правопорушення, а саме не вказано за яких підстав поліцейський вважав, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, оскільки не зазначено, які саме ознаки були виявлені у ОСОБА_1 є неспроможними, з огляду на наступне.

Так, після проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння і встановлення позитивного результату, в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 (а) ПДР України, що відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

А з приводу доводів про не зазначення ознак алкогольного сп`яніння, то слід зазначити, що вони зазначені у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.02.2025, де вказано, що у результаті огляду, проведеного поліцейськими, виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітке мовлення, порушення координації рухів.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 повідомляв, що не згоден з результатами огляду, повністю спростовуються дослідженим під час апеляційного розгляду відеозаписом, з якого вбачається, що після оголошення ОСОБА_1 результату тесту в 1.54 проміле та повідомлення, що останній знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 заперечень не висловлював, лише сказав, що йому зрозуміло, а в подальшому при спілкуванні з поліцейським чітко вказав, що він результатів проведеного на місці зупинки огляду не заперечує.

При цьому, відеозапис має чітку і логічну послідовність подій, що мали місце 22.02.2025 о 21 год. 40 хв. після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , хід спілкування співробітників поліції із водієм, процес проходження водієм огляду на стан сп`яніння, та складання як протоколу про адміністративне правопорушення, так і інших документів, тобто відображає всі події, що стосуються безпосередньо складу ст. 130 КУпАП, при цьому зазначені події зафіксовані на відеозаписі без розриву у часі.

Також є необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника про відсутність в матеріалах справи довідки про належність транспортного засобу та інформації щодо посвідчення водія, враховуючи наступне. Так, в матеріалах справи наявна картка обліку адміністративного правопорушення, де зазначено посвідчення водія НОМЕР_2 від 14.10.2008, дата вилучення 22.02.2025. Крім того, матеріали справи містять дані щодо транспортного засобу «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відсутність в матеріалах справи довідки про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, свідчить виключно про правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не може свідчити про порушення поліцейськими вимог закону.

Твердження ОСОБА_1 про те, що складання документів проводилося без його участі є неспроможними, та спростовуються даними відеозапису, згідно якого всі документи працівниками поліції було складено на місці зупинки транспортного засобу. При цьому, після складання протоколу поліцейським було ознайомлено ОСОБА_1 з його змістом, де містилось і посилання на ті докази, що долучаються до протоколу, зокрема, направлення водія для проведення огляду на стан сп`яніння, показання технічного засобу, акт огляду на стан сп`яніння та відеозапис з нагрудної відеокамери. Разом з тим, ОСОБА_1 відмовився як отримувати копію протоколу про адміністративне правопорушення, так і підписувати його, про що була зроблена відповідна відмітка у протоколі.

З приводу доводів ОСОБА_1 про те, що з дати останнього калібрування приладу «Drager Alcotest 6820» сплинуло більше пів року, то вони також є неспроможними, оскільки з роздрукованого результату приладу Drager Alcotest 6820, за допомогою якого ОСОБА_1 проходив огляд вбачається, що останнє калібрування приладу проводилось 05.11.2024. А враховуючи те, що ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння 22.02.2025, то наведені обставини свідчать про належне здійснення повірки та калібрування приладу Drager Alcotest 6820. Відповідно, підстав для визнання результатів огляду недійсними не має, адже, проведення огляду на стан сп`яніння здійснено в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103

Доводи апеляційної скарги про те, що судом розглянуто справу за відсутності ОСОБА_1 , не повідомленого належним чином про судове засідання, не є самі по собі підставою для скасування правильної та законної постанови суду, з огляду на те, що процесуальні права ОСОБА_1 були в повній мірі відновлені в апеляційному суді, оскільки він мав безперешкодне право брати участь в судовому засіданні та реалізувати права, надані йому законом, проте, таким правом не скористався. Більш того, саме відсутність належного повідомлення ОСОБА_1 про день та час розгляду справи та не отримання ним своєчасно копії постанови стали підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Враховуючи сукупність доказів у справі приходжу до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії ОСОБА_1 , які полягають у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, є порушенням п. 2.9 (а) ПДР України та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і такий висновок, всупереч твердженням апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Таких доводів, які б спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, та призначив стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка є безальтернативною.

Будь - якого неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які б могли стати підставою для скасування рішення суду, при апеляційному розгляді не встановлено.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 17 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Клопотання захисника Вознюка В.А. - задовольнити.

Поновити захиснику Вознюку В.А. строк на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 17 березня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника Вознюка В.А. в інтересах ОСОБА_1 з доповненнями ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 17 березня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосоване до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Кепкал