Справа № 358/2220/25 Провадження № 3/358/891/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Богуслав

Суддя Богуславського районного суду Київської області Буравова К.І., розглянувши матеріали, які надійшли з від військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ,громадянина України, водія-сапера розмінування 1 роти розмінування, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИЛА:

Формулювання обставин правопорушення, яке пред`являлось особі у протоколі та визнане суддею доведеним.

1. 22.11.2025 о 18 год 00 хв в особливий період, який настав з моменту введення Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ воєнного стану, військовослужбовець Міністерства Оборони України, водій-сапер розмінування 4 відділення розмінування 3 взводу розмінування 1 роти розмінування ОСОБА_1 , призваний за мобілізацією до військової частини НОМЕР_1 , прибув з відрядження до ППД військової частини НОМЕР_1 , у якого було виявлено ознаками алкогольного сп`яніння: порушення координації рухів, почервоніння обличчя, запах алкоголю з ротової порожнини. Солдат ОСОБА_1 від освідчення відмовився, в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про що складено відповідний акт № 30 від 22.11.2025.

2. Своїми неправомірними діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП.

3. ОСОБА_1 у судовому засіданні 09.12.2025 свою винуватість у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП не визнав та зазначив, що 22.11.2025 по приїзду до ППД після здачі зброї, він разом з іншими військовими пройшли медичний огляд і лікар його повідомив, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, однак від проходження огляду на стан сп`яніння він відмовився. Заперечує, що перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки його ніхто не оглядав. Військова служба правопорядку (ВСП) не викликалася.

Докази на підтвердження встановлених суддею обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

4. Заслухавши пояснення особи яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов такого висновку.

5. Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

6. Згідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

7. Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

8. З врахуванням загального визначення поняття адміністративного правопорушення, обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно-небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

9. Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

10. Відповідно до вимог статей 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний всебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини правопорушення та з`ясувати, чи було його вчинено, а також чи винна у цьому відповідна особа.

11. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу (ч.2 ст.251 КУпАП).

12. Відповідно до положень ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

13. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

14. З урахуванням ч.1 ст.172-20 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

15. Частини друга ст. 172-20 КУпАП, передбачає, що адміністративна відповідальність настає за участь начальників (командирів) та інших керівників у розпиванні з підлеглими військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів під час виконання ними обов`язків військової служби, або невжиття ними заходів для відсторонення від обов`язків військової служби осіб, які перебувають у нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або приховування випадків розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, появи на території військової частини в нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння підлеглих військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів.

16. Відповідно до ч. 3 ст. 172-20 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

17. Об`єктом правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є суспільні відносини у сфері військової дисципліни, належне несення військової служби. При цьому кваліфікуючою ознакою правопорушення є його вчинення в умовах особливого періоду.

18. У статті 1 Закону України № 1932-ХІІ від 06 грудня 1991 року «Про оборону України» надано роз`яснення терміну особливий період, яким є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

19. Особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (абзац 5 статті 1 Закону України № 3543-ХІІ від 21 жовтня 1993 року «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

20. Згідно з частиною 8 статті 4 Закону України № 343-ХІІ від 21 жовтня 1993 року «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

21. Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з воєнною агресією російської федерації, з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який діє до теперішнього часу.

22. На підставі статті 1 Закону України № 389-VІІІ від 12 травня 2015 року «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

23. Виходячи із вищевикладеного вбачається, що особливий період охоплює собою мобілізацію, воєнний час та частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

24. За загальним правилом суб`єктом військового адміністративного та військового дисциплінарного деліктів, до яких відносяться й адміністративні правопорушення, передбачені статтею 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є особа, яка перебуває на військовій службі.

25. У частині 9 статті 1 Закону України № 2232-ХІІ від 25 березня 1992 року «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовослужбовці - це особи, які проходять військову службу.

26. Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку (частина 4 статті 24 Закону України № 2232-ХІІ від 25 березня 1992 року «Про військовий обов`язок і військову службу»).

27. З набранням чинності Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 303/2014 в України настав особливий період. Станом на час розгляду справи особливий період не завершений.

28. Крім того, відповідно до Указу президента України №64/2022 від 24.02.2022 з подальшими змінами, на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан, який станом на час розгляду справи у суді не завершився.

29. Таким чином, починаючи з 24 лютого 2022 року та по теперішній час в Україні діє режим воєнного стану, який є особливим періодом.

30. Відповідно до військового квитка ОСОБА_1 є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі.

31. Відповідно до ст. 266-1 КУпАП, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом таких лікарських препаратів.

32. У разі незгоди військовослужбовця на проведення огляду уповноваженою посадовою особою з використанням спеціальних технічних засобів та тестів, або у разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

33. Під час проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів уповноважена особа застосовує засоби відеозапису, а у разі їх відсутності чи неможливості застосування огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису в разі його застосування обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

34. Нормами законодавства та судовою практикою встановлено, що адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП настає також за відмову військовослужбовця від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, якщо така відмова була висловлена після належної та законної пропозиції пройти огляд у порядку, визначеному ст. 266-1 КУпАП.

35. З огляду на альтернативний склад правопорушення, передбачений ст. 172-20 КУпАП, сам факт відмови військовослужбовця від проходження огляду в умовах особливого періоду утворює закінчений склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, за умови дотримання встановленої законом процедури направлення та пропозиції пройти такий огляд.

36. У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

37. До адміністративного матеріалу долучено:

- протокол про адміністративне правопорушення серії Т0440 №30 від 22.11.2025, складеного уповноваженою посадовою особою відповідно до п.14 ст.255 КУпАП - командиром 2 взводу розмінування 1 роти розмінування в/ч НОМЕР_1 , лейтенантом ОСОБА_4 та підписаного свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3

- витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 291 від 29.05.2025, де зазначено, що солдат ОСОБА_1 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ;

- акт фіксації відмови від добровільного проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння від 22.11.2025, згідно якого 22.11.2025 водій-сапер розмінування 4 відділення розмінування 3 взводу розмінування 1 роти розмінування, солдат ОСОБА_1 перебував у визначеному місці розташування підрозділу на території ППД в/ч НОМЕР_1 військової частини, з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, порушення координації рухів. ОСОБА_1 було запропоновано добровільно пройти медичне обстеження на предмет підтвердження чи спростування факту перебування у нетверезому стані, від чого він відмовився в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

- доповідну чергового військової частини НОМЕР_1 , молодшого лейтенанта ОСОБА_5 від 22.11.2025, де зазначено, що 22.11.2025 о 18 годині по прибуттю військовослужбовців до місця розташування після виконання робіт було виявлено водія-сапер розмінування 4 відділення розмінування 3 взводу розмінування 1 роти розмінування, солдата ОСОБА_1 , який відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в присутності свідків про що складено відповідний акт;

- письмові пояснення ОСОБА_3 , згідно яких 22.11.2025 на території військової частини НОМЕР_1 був виявлений солдат ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів, почервоніння обличчя, запах алкоголю з ротової порожнини. Солдату ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння в КНП «Миронівська опорна багатопрофільна лікарня» Солдат ОСОБА_1 від проходження освідування відмовився у моїй присутності, про що складено відповідний акт ;

- письмові пояснення ОСОБА_2 , згідно яких 22.11.2025 на території військової частини НОМЕР_1 був виявлений солдат ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів, почервоніння обличчя, запах алкоголю з ротової порожнини. Солдату ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння в КНП «Миронівська опорна багатопрофільна лікарня» Солдат ОСОБА_1 від проходження освідування відмовився у моїй присутності, про що складено відповідний акт

Висновки суду

38. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступних висновків.

39. Зокрема, досліджені судом докази у розумінні ст. 251 КУпАП України суд визнає належними, допустимими та достатніми, оскільки вони отримані у передбаченому законом порядку, узгоджуються між собою та у своїй сукупності повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-20 КУпАП, за фактом, викладеним у протоколі про військове адміністративне правопорушення № 30 від 22.11.2025.

40. Так, протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою посадовою особою, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить усі необхідні відомості про подію правопорушення та особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому є належним і допустимим доказом у справі.

41. Досліджені та перевірені в судовому засіданні обставини, поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

42. Таким чином, в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а саме відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, вчинена в умовах особливого періоду.

43. Санкція частини третьої статті 172-20 КУпАП передбачає накладення штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

44. Відповідно до положень ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність

45. Відповідно до ст. ст. 34, 35 КУпАП судом не встановлено обставин, що пом`якшують адміністративну відповідальність, так само як і обставин, що її обтяжують.

46. Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

47. При накладенні адміністративного стягнення, відповідно до ст.ст. 33-35 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступеня його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, приходжу до висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та вважаю за доцільне застосувати до ОСОБА_1 стягнення в межах санкції частини 3 статті 172-20 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн.

48. Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

49. Стаття 40-1 КУпАП передбачає, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

50. Разом з тим, відповідно до п. 12 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

51. Таким чином, є підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Керуючись статтями 40-1, 172-20 ч. 3, 251, 252, 268, 277, 278-279, 280, 283-285, 294 КУпАП, України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , визнати винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Реквізити для плати штрафу: (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/21081100, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37955989, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО): 899998, Рахунок отримувача: UА0010750, Код класифікації доходів бюджету: 21081100), Протокол про адміністративне правопорушення серії Т0440 №30 від 22.11.2025).

Відповідно до ч. 1 ст.307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1,300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до нього може бути застосоване подвійне стягнення розміру штрафу визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, в порядку ст.308 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Богуславський районний суд Київської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Відсутність у постанові в справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні Закону України «Про виконавче провадження», відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані, згідно постанови Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц (провадження №61-331св18), у розрізі ст. 18 указаного Закону, не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання (відмови у відкритті виконавчого провадження).

Суддя К. І. Буравова