Справа №585/2114/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Євлах О. О.
Номер провадження 33/816/251/25 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Собини П.М. на постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03 вересня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03 вересня 2024 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 28 квітня 2024 року близько 12 год. 31 хв. в м. Ромни по вул. Гостинодвірська керував транспортним засобом «Hyundai Tocson», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, млява мова, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Собина П.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03 вересня 2024 року скасувати, провадження у справі закрити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не вірно оцінив надані покази свідка ОСОБА_2 .

Так, останній повідомив, що виїхав з м. Охтирка близько 09 год. 00 хв., та зважаючи, що відстань від м. Охтирка до м. Ромни становить 172 км. та час в дорозі становив 2 години 30 хв., тому в м. Ромни останній прибув близько 11 год. 30 хв. Після того, як він разом із ОСОБА_1 посиділи близько 40 хв. в кафе, з приміщення закладу вони вийшли близько 12 год. 10 хв. Таким чином, покази свідка про те, що саме він керував автомобілем ОСОБА_1 , який о 12 год. 30 хв. був зупинений працівниками поліції, підтверджується долученими відеозаписами.

Окрім цього, матеріали справи не містять доказів законності вимог працівників поліції зупиняти автомобіль. Таким чином, оскаржувана постанова судді першої інстанції винесена за відсутності доказів законної підстави для зупинки транспортного засобу, як наслідок, в матеріалах справи відсутні достовірні докази про правові підстави зупинки транспортного засобу, які передбачені ст. 35 Закону України «Про національну поліцію».

Апеляційний розгляд даної скарги було проведено без участі всіх учасників судового розгляду виходячи з таких обставин.

Згідно матеріалів справи, подія інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення відбулася 28 квітня 2024 року, постанова суду, про визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП була винесена 03 вересня 2024 року. Апеляційна скарга захисника ОСОБА_4 на вказане судове рішення була подана 13 вересня 2024 року.

Тобто, справа про адміністративне правопорушення перебуває на розгляді в апеляційному суді 1 рік і 3 місяці.

Такий тривалий нерозгляд апеляційної скарги обумовлений неодноразовими клопотаннями захисників та особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Так, призначене на 08 год. 30 хв. 17 грудня 2024 року судове засідання було відкладено у зв`язку зі вступом до участі нового захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Моісеєнко В.В., якому необхідний був час для ознайомлення з матеріалами справи.

Судове засідання призначене на 13 год. 00 хв. 21 лютого 2025 року за клопотанням особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 було відкладено.

До початку судового засідання, призначене на 14 год. 30 хв. 23 травня 2025 року, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 повторно подав клопотання про відкладення апеляційного розгляду через стан здоров`я.

05 вересня 2025 року на адресу апеляційного суду надійшли клопотання адвокатів Собини П.М., Моісеєнка В.В. про відкладення судового розгляду, призначене на 13 год. 30 хв. 05 вересня 2025 року.

І в судове засідання призначене на 14 год. 00 хв. 05 грудня 2025 року, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисники Собина П.М., Моісеєнко В.В. будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце апеляційного розгляду, до апеляційного суду не з`явився.

При цьому, постановою судді Сумського апеляційного суду від 03 грудня 2025 року за клопотаннями захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Собини П.М., було призначено на 14 год. 00 хв. 05 грудня 2025 року апеляційний розгляд даної справи у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів за допомогою підсистеми «Електронний суд» .

Проте, захисник Собина П.М. до початку судового засідання, під час перевірки зв`язку секретарем судового засідання, повідомив, що не може брати участь в апеляційному розгляді, оскільки зайнятий в іншому судовому засіданні і просив відкласти апеляційний розгляд.

Захисник Моісеєнко В.В. будучи також належним чином повідомленим про час, дату та місце апеляційного розгляду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, на судове засідання на з`явився.

При вирішенні питання щодо можливості здійснення апеляційного розгляду за відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисників Собини П.М., Моісеєнка В.В, апеляційний суд враховує наступне.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі Пономарьов проти України", та "Трух проти України").

У рішенні в справі "Каракуця проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи, їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

Враховуючи вищезазначене, а також ті обставини, що особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвокат Моісеєнко В.В. знаючи, що в апеляційному суді на розгляді перебуває подана апеляційна скарга, в судове засіданні не з`явилися, апеляційний суд дійшов висновку, що останні не бажають приймати участь в апеляційному перегляді даної справи.

Враховуючи численні клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисників Собини П.М., Моісеєнка В.В. про відкладення та принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, з метою її розгляду у розумні строки, апеляційний суд не вбачає підстав для чергового відкладення апеляційного розгляду та вважає за можливе здійснити розгляд поданої апеляційної скарги на постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03 вересня 2024 року, у відсутність особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та його захисників, і в даному випадку права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя, не є порушеним.

Окрім цього, апеляційний суд зауважує про тривалий час перебування на розгляді в апеляційному суді поданої адвокатом Собини П.М. скарги, судовий розгляд який не був проведений жодного разу, через подання клопотань про відкладення.

Тому, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи дану справу, суддя суду першої інстанції вищезазначені вимоги дотримав у повному обсязі та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, з врахуванням:

- протоколу про адміністративне правопорушення від 28 квітня 2024 року серії ААД № 655797;

- відеоматеріалів нагрудних камер працівників поліції та відеореєстратора зі службового автомобіля, якими зафіксована відмова ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу та в закладі охорони здоров`я.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку, є належними та допустимими і ставити їх під сумнів в апеляційного суду підстави відсутні.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (частини 1, 2 статті 251 КУпАП).

Із долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, відеозаписів нагрудних камер працівників поліції та відеореєстратора службового автомобіля, вбачається, як 28 квітня 2024 року близько 12 год. 31 хв. по вул. Гостинодвірська в м. Ромни зупинено автомобіль «HYUNDAI TOCSON», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

Під час спілкування працівників поліції із водієм, в останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, млява мова).

Відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівником поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, на що останній відмовився.

На пропозицію проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду, ОСОБА_1 також відмовився.

Окрім цього, на відеозаписі зафіксовано повідомлення останнього про те, що стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП та заборонено подальше керування транспортним засобом.

На підставі вище викладеного, працівниками поліції було складено протокол відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом є безпідставними та спростовується долученим до матеріалів справи відеозаписом.

Так, відповідно до відеозапису відеореєстратора службового автомобіля поліції вбачається, як на вул. Гостинодвірська в м. Ромни був зупинений автомобіль марки «HYUNDAI TOCSON», номерний знак НОМЕР_1 , з якого без зволікання, вийшов з місця водія ОСОБА_1 .

Окрім цього, під час спілкування ОСОБА_1 із працівниками поліції, з пасажирського місця не виходила жодна особа. Також апеляційний суд зауважує про те, що на одному із відеозапису чітко вбачається, як ОСОБА_1 відчинив передні двері з пасажирського місця та забирав ключі із замку запалювання автомобіля, проте жодного пасажира в салоні транспортного засобу не було.

Заперечення ОСОБА_1 своєї вини, які були висловлені ним під час розгляду справи в суді першої інстанції про те, що він не керував транспортним засобом обґрунтовано оцінені судом першої інстанції критично, оскільки спростовується долученими відеозаписами.

Окрім цього, судом першої інстанції також обґрунтовано не взято до уваги покази свідка ОСОБА_5 , які є суперечливими та не узгоджуються з іншими доказами по справі.

Так, на безперервному, доволі тривалому за часом записі з місця події жодного разу не зафіксовано, що ОСОБА_1 вказує поліцейським, що саме свідок ОСОБА_5 керував автомобілем, який був відсутній на місці зупинки транспортного засобу.

Доводи апелянта про те, що суд не вірно виклав пояснення свідка щодо часу керування ним автомобілем, апеляційний суд вважає необґрунтованим, оскільки останній чітко зазначив, що вони були зупинені працівниками поліції о 09 год. 40 хв., що не відповідає записам.

Таким чином, пояснення надані свідком у судовому засіданні не є переконливими і для стороннього спостерігача мають на меті допомогти знайомому уникнути відповідальності за вчинене.

Щодо доводів про безпідставність зупинки транспортного засобу, апеляційний суд зазначає наступне.

З огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, не згода водія із причинами зупинки або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, і такий обов`язок не впливає на причину зупинки. Неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від відповідальності за керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Також, слід наголосити, що підстава зупинки транспортного засобу не є предметом доказування у справі за ст. 130 КУпАП, оскільки ці обставини не мають значення для правильного вирішення справи та встановлення факту керування особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та вимога поліцейського про проходження водієм в установленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, пов`язується лише з наявністю ознак такого сп`яніння у водія, а не з встановленням підстав для зупинки транспортного засобу.

Окрім цього, із долученого відеозапису відеореєстратора службового автомобіля вбачається, як транспортний засіб «HYUNDAI TOCSON», номерний знак НОМЕР_1 , виїхав на зустрічну смугу руху, чим створено небезпеку для інших учасників дорожнього руху.

За таких обставин, мотиви відмови водія від виконання вимоги поліцейських у відповідності до пункту 2.5 ПДР України правового значення не мають. Наслідком такої відмови є складення відносно водія протоколу про адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП. Така відмова за внесеними змінами до статті 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735, які є чинними, як на час події, так і на час розгляду справи, фіксується поліцейськими за допомогою технічних засобів відеозапису, а за їх відсутності у присутності двох свідків.

З огляду на сукупність вищевказаних доказів, апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про недоведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Підстави ставити під сумнів вказані докази відсутні, оскільки є об`єктивними, відповідають вимогам ст.251 КпАП України, та нічим не спростовані апелянтом.

Судом враховано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2007 року у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 реалізуючи своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Істотних порушень вимог КУпАП, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови суду, під час розгляду даних матеріалів судом першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, із врахуванням наявних в матеріалах справи доказів, яким була надана належна правова оцінка, суддя вірно встановив в діях ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доказів на спростування таких висновків під час апеляційного розгляду здобуто не було.

Вказана справа про адміністративне правопорушення була розглянута суддею суду першої повно, всебічно, об`єктивно і будь-яких порушень, при цьому, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Собини П.М., апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03 вересня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Собини П.М. на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.