ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/5033/25 Номер провадження 33/814/1088/25Головуючий у 1-й інстанції ХІНЕВИЧ В. І. Доповідач ап. інст. Харлан Н. М.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Харлан Н.М., із секретарем судового засідання Писаренко К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 05 листопада 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою об`єднано справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (справа №537/5034/25, провадження №3/537/1667/2025), та за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (справа №537/5033/25, провадження №3/537/1666/2025) та присвоєно об`єднаній адміністративній справі № 537/5033/25, провадження № 3/537/1666/2025.

Крім того, постановою суду

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Згідно з постановою, 10.08.2025 о 13 год. 00 хв., за адресою: АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного, фізичного та економічного характеру відносно колишньої співмешканки ОСОБА_2 , яке полягало у словесних образах, нанесенні удару по щоці внаслідок чого завдано шкоди психологічному та фізичному здоров`ю потерпілій ОСОБА_2 , чим вчинив правопорушення за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, 10.08.2025 о 13 год. 00 хв., за адресою: АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке полягало в словесних образах та тяганні за руки внаслідок чого завдано шкоди психологічному та фізичному здоров`ю потерпілій ОСОБА_3 , чим вчинив правопорушення за яке передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся ОСОБА_1 , в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях ознак адміністративного правопорушення.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що місцевий суд взяв до уваги лише надані поліцейськими матеріалами, в тому числі пояснення ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_4 та повністю проігнорував його пояснення та порушення, які були допущені поліцейськими.

Вказує, що в протоколах зазначено, що події відбувались за адресою АДРЕСА_2 , але не зазначено що саме знаходиться за даною адресою: центральній міський ринок, аптека АНЦ, медичний центр "Віком", критий ринок, тощо, тобто не було встановлено конкретне місце, де, нібито відбувались правопорушення, що є порушенням положень ст. 247 КУпАП.

Зазначає, що в протоколах не конкретизовано обставини порушень: яким саме чином ним висловлювались словесні образи, чи є вони образливими, та чи носять ці висловлювання характер психологічного тиску та насилля над потерпілими.

Також вказує, що не конкретизовано в чому саме полягає насилля економічного характеру, на яке є посилання в протоколі, оскільки його прохання написати розписку про придбання ним для дитини речей на 1 200 грн. в рахунок сплати аліментів на утримання дитини є ознакою домашнього насилля економічного характеру, то незрозуміло яким чином він має підтвердити свої витрати на дитину.

Зазначає, що посилання на заподіяння ОСОБА_5 або його доньці фізичного насилля, крім слів ОСОБА_5 , нічим не підтверджено.

Крім того, місцевий суд послався на пояснення свідка ОСОБА_4 , але не врахував, що в протоколах зазначено про відсутність свідків події, а в поясненнях свідка відсутні: адреса, дані документу, яким підтверджується особа та зазначено, що свідок є продавцем, при цьому не вказано в якій саме установі вона працює.

Також вказує на порушення його права на захист, оскільки в протоколах відсутня інформація про роз`яснення йому прав та його прохання викликати йому адвоката було проігноровано, не були вручені йому копії протоколів в яких зазначено що він нібито відмовився від їх отримання, але даний запис є хибним.

Зазначає, що хоча він є громадянином України, але є уродженцем Грузії, і йому складно зрозуміти всі юридичні формулювання на державній мові, але йому не було роз`яснено право запросити перекладача.

Крім того вказує, що 13.10.2025 він просив перенести судове засідання на іншу дату, так як адвокат, з яким у нього був укладений договір, відмовився від подальшої роботи і йому був потрібний час для пошуку іншого адвоката, але можливо він поплутав дати, так як суддя щось говорив про 10 листопада, а йому складно орієнтуватися у датах, тому він не прибув до суду 05.11.2025 разом з іншим адвокатом, а лише 11 листопада йому стало відомо про те, що рішення у справі було прийняте саме 05 листопада у його відсутність.

Учасники провадження до апеляційного суду не з`явилися, звернулися із заявами, в яких просили здійснювати розгляд без їх участі. ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Доля Г.О. просили задовольнити апеляційну скаргу з підстав у ній наведених, а потерпіла ОСОБА_2 заперечила проти її задоволення.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши їм аналіз та оцінку, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З матеріалів провадження вбачається, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення вказаних вимог дотримався в повному обсязі.

Диспозиція частини 1 статті 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо, внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

А диспозиція ч. 2 ст. 173-2 КУпАП передбачає ті ж самі дії, вчинені стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.

Згідно зі ст. 3 Закону, дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; наречені; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); дід (баба) та онук (онука); прадід (прабаба) та правнук (правнучка); вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); рідні брати і сестри; інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Нормами наведеного закону визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Так з протоколів про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 847530 від 10.08.2025 та серії ВАБ № 847529 від 10.08.2025 вбачається, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство по відношенню до своїх колишньої співмешканки ОСОБА_2 та неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , яке полягало в словесних образах та тяганні за руки неповнолітньої, словесних образах, нанесенні удару по щоці ОСОБА_2 .

Аналізуючи диспозицію ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП в редакції чинній як на час вчинення адміністративного правопорушення так і на момент розгляду матеріалів справи судами першої та апеляційної інстанції, відповідальність настає за вказаною нормою за умови вчинення домашнього насильства, внаслідок якого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

В даному випадку вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, доводиться наявними у справі доказами у їх сукупності, а саме протоколами про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 847530 від 10.08.2025 та серії ВАБ № 847529 від 10.08.2025, терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА № 439157 від 10.08.2025, формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 10.08.2025, поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 10.08.2025, поясненнями свідка ОСОБА_4 від 10.08.2025, відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.

Згідно із поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , 10.08.2025 близько 11 год. 30 хв., вона зі своєю дочкою ОСОБА_3 на ринку зустрілася зі своїм колишнім співмешканцем ОСОБА_1 , оскільки за рішенням суду останній має право бачитися з донькою 2 рази на місяць. При зустрічі на ринку, ОСОБА_1 почав виражатися нецензурною лайкою, забирати у дитини рюкзак та вдарив її по лівій щоці в присутності доньки та продавців на ринку. Крім того, дитина не хотіла до нього йти та він її тягав за руку.

Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_4 , остання є продавцем на ринку де відбулися події правопорушень та стала свідком того, що чоловік о 13-00 бив жінку, шарпав дитину, щось у них забирав, нецензурно лаявся. При цьому дитину трясло та вона плакала.

З приводу показань зазначеного свідка, які ставляться під сумнів ОСОБА_1 , то з відеозапису вбачається, що працівники поліції встановили особу зазначеного свідка та вона власноруч без примусу та стороннього впливу писала пояснення, що долучені до справи.

Відсутність у протоколах вказівки про наявність свідків події, не виключає можливості їх залучення для надання пояснень, щодо обставин, які їм відомі та мають істотне значення для справи.

Відповідно до відеозапису із нагрудної камери поліцейського, зазначені вище обставини фактично знайшли своє підтвердження.

Так, під час складання адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 , останній чинив психологічний тиск як на ОСОБА_2 , так і на малолітню ОСОБА_3 , які сховалися за працівниками поліції та прижалися до кіоску, були в пригніченого стані та виявляли ознаки страху перед ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 при цьому образливо висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 , погрожував їй фізичною розправою, забрав у неповнолітньої ОСОБА_3 рюкзак, яка при цьому зазначила, що у рюкзаку знаходяться її речі, що явно завдавало шкоди як психічному здоров`ю колишній співмешканці так і дитині.

Неповнолітня ОСОБА_3 на образливі висловлювання щодо ОСОБА_2 намагалася заперечити, проте ОСОБА_1 її перебивав та не давав висловитися, вдавався до шантажу.

Навіть під відеозапис нагрудної камери поліцейського та в присутності поліції, ОСОБА_1 вчиняв дії, що підпадають під ознаки домашнього насильства, а тому підстав ставити під сумнів показання потерпілої та свідка, апеляційний суд не має.

Щодо наявності порушення прав ОСОБА_1 на залучення захисника, про які він вказує в апеляційній скарзі, то останній під час складання адміністративних матеріалів наполягав на залученні йому адвоката, проте поліцейським ОСОБА_1 було обгрунтовано зазначено, що працівник поліції не уповноважений залучати правопорушнику адвоката, проте особа має право самостійно його залучити. Більше того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 скористався своїм правом на захист, шляхом юридичних консультацій по телефону.

Крім того, працівником поліції ОСОБА_1 було ознайомлено зі містом протоколів про адміністративне правопорушення, роз`яснено суть правопорушень, а також ознайомлено з правами, передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, надано можливість надати пояснення та підписати протоколи.

Однак, ОСОБА_1 категорично відмовився від підпису у протоколах.

Що стосується розгляду справи без участі ОСОБА_1 , слід звернути увагу, що у відповідності до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В даному випадку ОСОБА_1 був належним чином повідомленим про судове засідання, призначене на 05.11.2025, про що наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 91) та до суду із клопотанням про перенесення судового розгляду не звертався.

Отже, проаналізувавши наведене вище вбачається, що версія ОСОБА_1 про те, що він жодних дій, які підпадають під ознаки домашнього насильства не вчиняв, є неспроможною, а істотних порушень при складанні адміністративних матеріалів, апеляційним судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, вважаю доведеним, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 05 листопада 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Н.М. Харлан