Справа № 366/2728/25 Головуючий в суді І інстанції - Мовчан В.В.
Провадження № 33/824/5342/2025 Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в особі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Коваленко Т.В.(в режимі ВКЗ), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Шох К.А. з доповненнями захисника Коваленко Т.В. на постанову судді Іванківського районного суду Київської області від 02 жовтня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Іванківського районного суду Київської області від 02 жовтня 2025 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 16.08.2025 о 00 год. 15 хв. в с. Термахівка, вул. Поліська керував транспортним засобом марки Skoda Fabia, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія, зі згоди, проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу Драгер, результати огляду - 1,38 ‰ (проміле), чим порушив п. 2.9.а Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У апеляційній скарзі захисниця Шох К.А. не погодилась з оскаржуваною постановою та просила оскаржувану постанову скасувати і закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В доповненнях до апеляційної скарги захисниця Коваленко Т.В. вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального права та не ґрунтуються на доказах, які містяться в матеріалах справи. Вважає, що працівники поліції не дотримались встановленого законом порядку фіксації правопорушення та збирання і оформлення доказів. Вказала, що ОСОБА_1 під час процедури проходження огляду не було забезпечено права на реальну допомогу адвоката, оскільки останній заявляв про це, що свідчить про істотне порушення його права на захист. Крім того, вказала на те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у справі, оскільки він не є самостійним беззаперечним доказом. Також зазначає про те, що з відеозапису вбачається, що відсутній момент виявлення ознак алкогольного сп`яніння в ОСОБА_1 . Вказала також, що ОСОБА_1 не була вручена копія протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки вона міститься в матеріалах справи, що слід розцінити як істотне порушення права останнього на захист. Крім того, зазначила про те, що працівниками поліції в порушення ст.266-1 КУпАП не було забезпечено повідомлення та виклик представників військової служби правопорядку. Також вказала на те, що наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери працівника поліції не містить доказів складання та оголошення протоколу, а також файл є неповним, камера постійно вимикалась, внаслідок чого відеозапис не є безперервним. Просила апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Вислухавши пояснення:

захисниці Коваленко Т.В., яка подану апеляційну скаргу підтримала, підтвердила її доводи та просила її задовольнити;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисниці Шох К.А. з доповненнями захисниці Коваленко Т.В. до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновки судді про доведеність події правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за обставин, наведених у постанові та доведеність вини ОСОБА_1 у його вчиненні стверджуються зібраними у справі доказами. На підставі зібраних у справі доказів суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП із накладенням на нього стягнення за цією статтею.

Так, суддею вірно встановлено та наведено в постанові, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 а ПДР, оскільки керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначено в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП та у відповідності до положень ст. ст. 23, 33 КУпАП. З вказаним видом адміністративного стягнення апеляційний суд погоджується, враховуючи характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки.

Доводи апеляційної справи про порушення права на захист ОСОБА_1 у зв`язку з незабезпеченням надання правової допомоги адвоката є безпідставними та не грунтуються на матеріалах справи. Так, з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що працівники поліції зупинили транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , при цьому, працівники поліції пояснили причину зупинку, зазначивши про комендантську годину, а також повідомили особі про наявність в неї таких ознак алкогольного сп`яніння як запах алкоголю з порожнини рота та почервоніння очей, на що ОСОБА_1 повідомив, що випив келих пива, та що є військовим. Крім того, після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не висловив про незгоду з результатами та заперечень проти складання протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 за весь час з моменту зупинки транспортного засобу і до проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння жодного разу не повідомив працівникам поліції про необхідність надання йому правової допомоги, на запитання відповідав чітко та не висловлював заперечень під час процедури проведення огляду, а тому, на думку суду, ОСОБА_1 не потребував надання правової допомоги адвоката.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення не є належним доказом у справі, то вони є безпідставними.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 15.03.2025р. серії ЕПР1 №424539 щодо ОСОБА_1 , він містить дату, час та місце вчинення адміністративного правопорушення, також вказаний протокол містить викладення фактичних обставин вчинення правопорушення, зазначення статті та частини статті, за якою ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності. Крім того, викладені у вказаному протоколі обставини вчинення правопорушення узгоджуються з наявним в матеріалах справи відеозаписом. Відтак, вказаний протокол є належним та допустимим доказом, таким, що оформлений відповідно до вимог законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не виявляли наявність ознак алкогольного сп`яніння є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Так, з відеозапису з бодікамер вбачається, що працівниками поліції було повідомлено ОСОБА_1 про наявність в нього запаху алкоголю з порожнини рота, а також про почервоніння очей. Суд при цьому зважає на те, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи ознак алкогольного сп`яніння, перелік яких визначений у п.3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. У зв`язку із викладеним суд вважає доведеним, що працівники поліції виявили в ОСОБА_1 наявність ознак алкогольного сп`яніння.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що працівниками поліції не було вручено ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, то суд звертає увагу на те, що згідно відеозапису з бодікамер працівників поліції ОСОБА_1 відмовився від підписання протоколу про адміністративне правопорушення, і саме така поведінка ОСОБА_1 , на думку суду, позбавила працівників поліції можливості вручити йому протокол. Крім того, такі доводи апеляційної скарги не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ним п.2.9 а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що працівниками поліції в порушення ст.266-1 КУпАП не було повідомлено працівників ВСП, то суд вважає їх безпідставними та такими, що не відповідають вимогам закону.

За змістом ч.1 ст. 15 КУпАП за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Як вбачається зі змісту ч.2 ст.266-1 КУпАП України огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів у випадку, якщо вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.

Як вбачається з матеріалів справи, інкриміноване ОСОБА_1 , адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП було вчинено не на території військової частини, а в АДРЕСА_2 . Також матеріали справи не містять належних доказів того, що на момент зупинки його працівниками поліції він виконував обов'язки військової служби.

Доводи апеляційної скарги про те, що відео з нагрудних камер працівників поліції є неповним та не безперервним, суд вважає безпідставними. Так, долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери працівника поліції є належним та допустимим доказом, оскільки на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.

При цьому суд звертає увагу на те, що апеляційна скарга не містить доводів на спростування того факту, що ОСОБА_1 на момент зупинки його працівниками поліції перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Наведене у свої сукупності вказує на те, що справа про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП була розглянута повно, всебічно та об`єктивно. Постанова судді Іванківського районного суду Київської області від 02 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для скасування чи зміни цієї постанови суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу з доповненнями захисників без задоволення.

Керуючисьст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Шох К.А. з доповненнями захисника Коваленко Т.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Іванківського районного суду Київської області від 02 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька