Провадження № 3/750/3878/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 року м. Чернігів

Суддя Деснянського районного суду міста Чернігова Кузнєцова О.О., за участю секретаря Тарасовець К.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Жилінського О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Згідно із протоколом 21.08.2025 о 18 год.13 хв. у м. Чернігові, по вул.Шевченка, 157, громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку у медичному закладі у лікаря-нарколога відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні 17.10.2025 захисник пояснив, що з протоколом його довіритель та він не погоджуються. Причиною зупинки озвучено наявність орієнтування, що в автомобілі перевозиться зброя. Він відкрив салон, все показав, нічого не знайшли. Потім сказали, що чуємо запах алкоголю і обіцяли відпустити, якщо він пройде Драгер. ОСОБА_1 пройшов Драгер, результат 0. Тоді поліцейський сказав, що у вас очі червоні, тому є підозра, що перебуваєте в стані наркотичного сп`яніння. В направленні на огляд вказаний час 18 год 38 хв, але згідно із відеозаписом , а саме clip -2, в цей час ведеться розмова. Крім того, в направленні вказано, що водія до лікарні доставив поліцейський Садовий, в той час як водія ніхто до лікарні до доставляв. Водій сам поїхав до лікарні, здав аналізи. Крім того, як стверджували поліцейські водієм був зіпсований оригінал протоколу і тому вони друкували інший.

В судовому засіданні 04.11.2025 ОСОБА_1 пояснив, що з протоколом він не згодний. В той час коли його зупинили, то він не перебував в стані наркотичного сп`яніння. Він рухався із човникової станції, поліцейські ховались, а потім поїхали за ним. Причину зупинки сказали, що є орієнтування про те, що в машині є зброя. Показав багажник, пройшов Драгер, який показав 0. Тоді поліцейські сказали, що він в стані наркотичного сп`яніння. Він самостійно здав аналізи протягом двох годин. Зазначив, що він не дуже володіє українською мовою, тому може так здавалось, що у нього порушення мови. З поліцейськими не поїхав в лікарню, бо його товариша в такій же ситуації поліцейські повезли не в лікарню і стали вимагати гроші. Доказів для законності підстави зупинки не надали. Крім того, у нього залишився оригінал протоколу, в якому він писав свої пояснення. Поліцейські сказали, що він зіпсував протокол, бо пояснення написав в графі для підпису. Він не знає, як в справі появився інший протокол.

В судовому засіданні 11.12.2025 захисник, ознайомившись із відповіддю з УПП в Чернігівській області, зазначив, що законних підстав для зупинки ТЗ фактично не було. Також не відповідає дійсності зазначення у відповіді, що оригінал протоколу був направлений до суду, оскільки у ОСОБА_1 є той самий перший оригінал, в якому він писав пояснення і не відмовлявся від надання пояснень.

Також було здійснено перегляд відео, доданого до протоколу.

З`ясувавши обставини справи про адміністративне правопорушення та дослідивши всі наявні матеріали справи, з`ясувавши причини та умови, що сприяли вчиненню даного правопорушення, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до частин 2, 3, 6 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 2, 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ та МВС.

При цьому відмова водія, в контексті положень диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, від проходження огляду за своєю природою є вольовою дією та свідчить на свідоме умисне ухилення особи від проходження огляду на стан сп`яніння.

У разі відмови водія від проведення огляду поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння та дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, складений за відмову від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння.

Оскільки факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 не заперечував, судом досліджені докази наявності у поліцейських підстав для зупиники ТЗ, наявності у водія ознак наркотичного сп`яніння та відмови від проходження огляду.

Судом встановлено, що надані матеріали суперечливі і поза розумним сумнівом вину водія у порушенні Правил дорожнього руху не доводять.

Суд враховує наступне.

Підставою для зупинки ТЗ поліцейський вказав, що було орієнтування, що в даному ТЗ знаходиться зброя. Водієві докази наявності такого орієнтування надані не були.

Судом, з метою повного розгляду справи, судом було витребувано зазначене орієнтування.

Згідно із відповіддю з УПП в Чернігівській області на запит суду, був наданий рапорт поліцейського Садового Дениса, відповідно до якого встановлено, що під час патрулювання вул. Механізаторів до поліцейських усно звернулись перехожі, які повідомили, що бачили як дві особи біля р.Десна діставали із ТЗ предмети, схожі на зброю, номер ТЗ побачити не було можливості.

Проте, ані марки машини, ані її кольору при цьому не вказується. Крім того, поліцейський не повідомляє водієві таку підставу для зупинки як то усне звернення громадян.

О 18 год 46 хв. поліцейський повідомляє, що на даний час проводяться заходи щодо виявлення зброї, її незаконного перевезення, і що причиною зупинки не було орієнтування на даний ТЗ чи водія.

Тому рапорт поліцейського Садового Д. від 12.11.2025 не приймається судом до уваги, він прямо суперечить тим даним, які оголошувались водієві.

Тобто фактично водія було введено в оману поліцейськими щодо причини зупинки ТЗ. Фактично ТЗ був зупинений без законної на те підстави.

Разом з тим, водій погоджується на огляд ТЗ.

Далі поліцейський запитує водія «…ви алкогольні напої не вживали…ні ви…ні пасажир…огляд готові пройти …вийдіть, відповідно до наказу проведемо у вас ознаки…».

На прохання поліцейського вийти із автомобіля для перевірки ознак сп`яніння водій погоджується.

В подальшому, без перевірки цих ознак, без їх озвучення водію, поліцейські достають прилад Драгер, пропонують водію вибрати мундштук, налаштовують прилад Драгер для тестування.

При цьому суд констатує, що поліцейський не роз`яснив водієві його право відмовитися проходити огляд на місці зупинки та пройти такий огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у лікаря -нарколога.

Лише перед продуттям Драгеру водію оголошують ознаки запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння (чого саме), різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Результат продуття Драгеру 0.

Далі роздруковується чек із приладу, поліцейським зі слів водія він заповнюється.

Потім поліцейський просить водія ще раз показати посвідчення, щоб «…звірити рік народження, щоб підтвердити вашу особу, що ви пройшли…бо це все з ваших слів…».

Відповідно до п.2.4 (невідомо якого нормативно-правового акту) поліцейський просить надати документи, які вказані в п. 2.1 (також невідомого документу). О 18 год 26 хв поліцейський зазначає, для того, щоб ви пройшли освідування треба ваші дані.

В той же час судом встановлено, що освідування водія вже проведено за допомогою приладу Драгер, тому яким чином поліцейські без належного встановлення особи водія провели таке освідування.

Далі фактично поліцейський блокує рух автомобіля, стоячи з переду ТЗ, в той час як інший поліцейський шукає відповідну інформацію на службовому планшеті щодо цього водія. В подальшому перед автомобілем була поставлений конус.

Отже, з початку поліцейськими було проведено освідування на Драгері, зафіксовано його результати, а потім поліцейські вимагають від водія показати посвідчення водія.

Такі дії працівників поліції є непослідовними та неправомірними, оскільки спочатку поліцейський повинен був встановити особу водія, а потім проводити тестування на Драгері, враховуючи, що до роздруківки чеку з приладу вносяться відомості щодо водія, які фактично в даному випадку не були встановлені.

Поки один із поліцейських на службовому планшеті друкує постанови за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме не надання на вимогу поліцейського посвідчення водія, інший поліцейський ознайомлює водія із направленням до лікаря-нарколога, в якому зачитує виявлені у водія ознаки наркотичного сп`яніння, при цьому зачитується прізвище ім`я та п батькові водія, рік йог народження.

По перше, не зрозуміло, якою нормою закону передбачена таки дії як зачитування направлення водія на огляд до лікаря нарколога.

По друге, на підставі чого були внесені відомості до направлення щодо водія, якщо особисті дані водія не було встановлено.

О 18 год 45 хв. поліцейський вказує ще одну причину зупинки як то не пристебнення пасажира паском безпеки. Водій просить надати докази, на що поліцейський відповідає, що він не притягує водія до відповідальності за це правопорушення.

О 18 год 47 хв водій погоджується на проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння, але просить назвати законну причину зупинки.

Щодо ознак наркотичного сп`яніння, на які вказували поліцейського, а саме почервоніння обличчя, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, то суд зауважує наступне.

Згідно із відеозаписом, почервоніння обличчя у водія не спостерігається. Крім того, вбачається, що в той день та час була сонячна погода, водій затуляє лице від сонця. Таку ознаку із почервоніння обличчя, спочатку поліцейські вказують як ознаку алкогольного сп`яніння, а згодом вже як ознаку наркотичного сп`яніння.

Такої ознаки як порушення мови також не спостерігається.

Щодо поведінки, яка не відповідає обстановці, то суду зауважує, що така поведінка водія була викликана саме неправомірними діями поліцейських щодо нього.

Суд наголошує на тому, що дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону, починаючи із наявності законних підстав для зупинки ТЗ, так і всіх подальших дій, які викладені як в ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», так і в Інструкції.

В даному випадку дії поліцейських були спрямовані на складання протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП за будь яких умов. Такі дії поліції не гуртуються на вимогах закону та суперечать в цілому функції поліції.

Крім того, судом було встановлено, що в оригіналі протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП, який був підписаний поліцейським та наданий для підпису та написання пояснень водієм, останній написав свої пояснення, про що свідчить копія протоколу, наданого суду водієм.

В той же час до суду було направлено оригінал протоколу зовсім інший, в якому вказано про те, що водій відмовився від підпису та надання пояснень. Фактично здійснено фальсифікацію доказів особою, яка їх збирала.

Таким чином, судом констатується суттєве порушення поліцейськими вимог закону щодо складання та оформлення матеріалів.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно з якими усі сумніви щодо доведеності провини особи тлумачаться на її користь.

В силу п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Зважаючи на характер та суворість адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважає, що провадження відносно ОСОБА_2 у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є кримінальним. Відповідно воно підпадає під визначення «кримінальної процедури» у розумінні ст. 4 Протоколу № 7 вказаної Конвенції.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини в справі «Коробов проти України» від 21 липня 2011 року, заява № 39598/03, п. 65). Приймаючи до уваги дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», заява № 16437/04. Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд вважає, що у справі відсутні належні докази, оцінивши які, можливо було б дійти до безсумнівного висновку стосовно винуватості ОСОБА_1 , зважаючи на порушення вимог закону, допущені поліцейськими.

Згідно із ст.7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

За наведених обставин приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не доведена поза розумним сумнівом, а тому в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно ст.247 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Довести до відома начальника УПП в Чернігівській області про допущені факти порушення вимог закону поліцейськими при складанні матеріалів за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 7, 9, 130 ч. 1, 247 п.1, 251, 252, 280, 283, 284, 287, 289 КУпАП, Конституцією України, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів до Чернігівського апеляційного суду через Деснянський районний суд міста Чернігова.

Суддя О.О. Кузнєцова