Справа № 196/1439/25
№ провадження 3/196/664/2025
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року с-ще Царичанка

Суддя Царичанського районного суду Дніпропетровської області Костюков Д.Г., розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовий квиток НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 126 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

25 листопада 2025 року, близько 10.40 год. в с.Івано-Яризівка а/д Т-0413 3 км Дніпровського району, водій ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ 2103 н.з. НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04.04.2025, чим порушив вимоги п. 2.1.а ПДР України. Правопорушення вчинено повторно протягом року.

ОСОБА_2 , будучи належним чином сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується його підписом у відповідній графі протоколу, до суду не з`явився, будь-яких заяв чи клопотань не надіслав.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повинна добросовісно використовувати свої процесуальні права.

Відповідно до вимог ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, при цьому, справа про адміністративні правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП може розглядатися у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки судовий розгляд даної категорії справ не підпадає до винятків, передбачених нормами ч.2, ч.3 ст.268 КУпАП.

Крім цього, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні, від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» констатував, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, а тому, враховуючи вищевказане, принцип невідворотності, який передбачає неминучість настання адміністративної відповідальності для особи, яка вчинила адміністративний проступок, оскільки адміністративний проступок, на який не відреагувала держава, заподіює правопорядку серйозної шкоди, а безкарність правопорушника буде заохочувати його на вчинення нових проступків і буде подавати негативний приклад іншим нестійким особам, та відповідно до ст. 268 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність особи яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних у справі матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Так, вина ОСОБА_2 підтверджується наступними матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №523063 від 25.11.2025 року, в якому мається особистий підпис ОСОБА_2 ;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 , відповідно до яких останній факт керування автомобілем, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, визнав повністю;

- рапортом інспектора СРПП ВП №4 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Нушель М.;

- довідкою інспектора САП Дніпровського РУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області Бреус Н., наданої на підставі наявної інформації в базі ІПНП НП України, згідно якої гр-н ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не має посвідчення водія;

- диском DVD-RW з відеозаписом події, яка зафіксована на технічні засоби б/к №799090, №799063, 70maiM300.

Факт повторності вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, підтверджується постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04.04.2025, згідно якої ОСОБА_2 був визнаний винним за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі в 17 000,00 грн. на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, та постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23.04.2025, згідно якої ОСОБА_2 був визнаний винним за ч.1 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП та на нього на підставі ст.36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі в сумі 40800,00 грн. на користь держави, без позбавлення права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу, які були досліджені судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень, який є у вільному доступі. На оглянутому в ході розгляду справи відеозаписі з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції та відеореєстратора, встановленого на автомобілі патрульної поліції, зафіксовано, що поліцейські зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_2 та під час перевірки документів було встановлено, що ОСОБА_2 керував автомобілем, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, що останнім не заперечувалося.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки складений та підписаний уповноваженою особою, в присутності ОСОБА_2 , якому роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, про що свідчить підпис останнього у відповідній графі протоколу. При цьому, ОСОБА_2 був ознайомлений зі змістом протоколу, зауважень чи заперечень при його складенні не висловлював та отримав копію протоколу, що підтверджується його особистим підписом у протоколі.? ?

Зібрані докази суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Таким чином, досліджені та перевірені судом докази поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме: повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення суд керується вимогами ст.33 КУпАП.

З урахуванням викладеного, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу, враховуючи, що ОСОБА_2 не являється власником транспортного засобу.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, стягується судовий збір з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 126 ч.5, 280, 283, 284, 294, ч. 1 ст. 303, ст.40-1 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , військовий квиток НОМЕР_1 , адміністративне стягнення: штраф у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 , військовий квиток НОМЕР_1 ,судовий збір у дохід держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України (ст.308 КУпАП).

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, або її захисником протягом десяти днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Царичанський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя: Д.Г. Костюков