Провадження № 3/686/9236/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Дем`янов Ю.М., за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Осташа М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Хмельницькому справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого у АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він 13.11.2025 близько 11 год. 27 хв., рухаючись а/д М-30 Стрий-Ізварино, с. Малашівці 1 км, в порушення п. 2.9.а. Правил дорожнього руху, керував транспортним засобом Fiat, номерний знак НОМЕР_1 , із причепом д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки у встановленому законом порядку проводився із застосуванням спеціального технічного приладу - газоаналізатора алкотест «Drager ARAM 3544» (тест 7500) - результат 0,61 проміле.

Указаними діями, на думку інспектора відділення поліції №2 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У зв`язку із зазначеним, відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 511737 від 13.11.2025 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся про час та місце проведення розгляду справи у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі.

У відповідності до ч. 1 ст. 268 КУпАП суд розглядає справу за відсутності ОСОБА_1 .

Захисник Задорожного А.В. проти розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не заперечував, надав пояснення, які узгоджені із підзахисним, про те, що останній не вчиняв адміністративного правопорушення, в стані алкогольного сп`яніння не перебував, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі останній не відмовлявся, однак працівниками поліції було безпідставно відмовлено останньому у цьому.

Як стверджує захисник, указані неправомірні дії працівників поліції, в частині порушення порядку проведення огляду на стан сп`яніння, тягнуть за собою визнання такого огляду недійсним. Також зазначив про те, що виявлене тремтіння пальців рук у ОСОБА_1 пов`язане із наявністю ряду захворювань, внаслідок чого останньому встановлено інвалідність 2 групи.

На підтвердження указаних обставин адвокат долучив до матеріалів справи про адміністративне правопорушення копію пенсійного посвідчення та довідку КНП «Ярмолинецька багатопрофільна лікарня» від 13.11.2025 (огляд проведено о 13 год. 50 хв.) про те, що ОСОБА_1 пройшов медичне освідчення на стан сп`яніння. Заключення: тверезий. Однак алкогольного сп`яніння на момент огляду не встановлено.

У зв`язку із викладеними обставинами просив суд провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи, та всі докази у сукупності, які надані працівниками поліції на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку, що провадження у справі, що розглядається, підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення у зв`язку із наступним.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному Законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Належних, допустимих та достовірних доказів, які з достатністю б вказували на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи немає, не встановлені такі і судом в ході судового розгляду.

Так, на підтвердження винуватості ОСОБА_1 працівниками поліції до матеріалів справи долучено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 511737 від 13.11.2025, направлення на огляд водія ТЗ з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.11.2025 у зв`язку із виявленням ознак алкогольного сп`яніння, а саме виражене тремтіння пальців рук, почервоніння шкірного покриву обличчя; акт огляду на стан сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів від 13.11.2025, відеозапис із нагрудного персонального відеореєстратора поліцейського із записом обставин правопорушення.

Досліджуючи матеріали справи, суд вважає за необхідне зазначити, що диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає декілька окремих складів адміністративного правопорушення, в тому числі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, а також такий склад як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до п. 2.9а Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують швидкість реакції.

Порядок огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції встановлений ст.266 КУпАП, згідно якої:

« ч.2 - огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів;

ч.3 - у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я:

ч.5 огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним;

ч.6 - направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України».

Як слідує з п.п. 1, 2, 3, 4 6, 7, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року №1103:

- огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність);

- водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я;

- поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту виявлення відповідних підстав;

- у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Системний аналіз указаних норм свідчить про те, що огляд на стан сп`яніння може бути проведений виключно відносно водіїв, інших осіб, які керують транспортними засобами на місці зупинки, а в разі їх відмови від проходження на місці зупинки чи у зв`язку із незгодою із результатами огляду у закладі охорони здоров`я.

Як встановлено із переглянутих в судовому засіданні відеозаписів, а саме із переглянутого відеофайлу під назвою «00000__0006А», зробленого із нагрудної камери працівника поліції (якого саме працівника поліції в матеріалах справи інформація відсутня, номер відеореєстратора не зазначено), на 06 хв. 13 сек. відеозапису зафіксовано, як ОСОБА_1 під час оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення повідомляє про бажання пройти огляд в медичному закладі, оскільки не вживав алкогольні напої. Ствердно повідомив, що погоджується на його проведення. Однак працівник поліції йому відповів дослівно: «Що ми маємо з Вами цілий день бути», у такий спосіб відмовивши останньому від його проведення.

На момент висловлення своєї згоди протокол про адміністративне правопорушення складений не був, оскільки із переглянутого відео файлу слідує, що протокол був роздрукований працівником поліції на 08 хв. 33 сек. указаного відеозапису.

В подальшому, ОСОБА_1 повторно висловив бажання пройти огляд в медичному закладі, що підтверджується відеозаписом на 12 хв. 28 сек. та повідомив працівників поліції, що він не відмовляється від його проходження. Однак працівник поліції повідомив дослівно: «Можете їхати не їхати в медичний заклад, Вам було першочергово зачитано, що ви на це маєте право». Також працівник поліції на 12 хв. 58 сек. повідомив ОСОБА_1 про те, що він не уповноважений пропонувати і направляти в медичний заклад. У такий спосіб працівник поліції повторно відмовив ОСОБА_1 у проходженні огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

На 14 хв. 21сек. відеозапису працівник поліції пропонує підписати акт огляду ОСОБА_1 . При цьому, він вказує, що ОСОБА_1 підписується про ознайомлення із його змістом. Прохання ОСОБА_1 вписати до акту те, що він погоджується на проходження огляду в медичному закладі, працівник поліції ігнорує. У такий спосіб працівник поліції втретє відмовив у проходженні огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Також під час перегляду відеофайлу під назвою «00000__0007А» на 00 хв. 30 сек. зафіксовано те, що працівник поліції пропонує підписати ОСОБА_1 направлення на проходження медичного огляду в медичному закладі. При цьому вказує, що це встановленої форми зразок і він не має права в нього вписувати інші відомості, ніж ті, що там передбачені. У такий спосіб проігнорував бажання ОСОБА_1 внести відомості про згоду на проведення огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Отже, суддею встановлено порушення працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП, а також положень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року №1103, що відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП є безумовною підставою для визнання такого огляду недійсним.

Із переглянутих відеозаписів нагрудних камер в судовому засіданні встановлено, що після зупинки транспортного засобу працівники поліції не забезпечили водієві можливість проведення огляду на стан сп`яніння в медичному закладі незважаючи на неодноразові звернення ОСОБА_1 до них із такою вимогою, безпідставно відмовили йому у його проведенні, не роз`яснили наслідки такої відмови, що ці дії є окремим складом адміністративного правопорушення. Отже, процедура огляду на стан сп`яніння у визначеному законом порядку завершена не була.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявний акт огляду на стан сп`яніння, у якому зафіксовано результати огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та зазначено «З результатами згоден» та виконано підпис ОСОБА_1 . Разом з тим, зміст указаного акту суперечить змісту відеозаписів, на яких зафіксовано процедуру проведення огляду, оскільки ОСОБА_1 одразу висловив заперечення щодо результатів на стан сп`яніння, а саме чітко вказав, що із ними не згоден.

Суд звертає увагу на те, що згідно із ч. 9 розділу II Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року №1103, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

ОСОБА_1 звернувся щодо проходження огляду на стан сп`яніння в межах визначених законодавцем строків, більше того у визначений вище строк працівники поліції мали змогу доставити останнього на його прохання до медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння, однак цього не виконали, а підійшли до виконання своїх обов`язків формально.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Суддя зазначає про те, що протокол про адміністративне правопорушення, долучений до матеріалів справи, сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

З наведених вище міркувань, а також із врахуванням невідповідності в матеріалах справи акту огляду від 13.11.2025 фактичним обставинам справи, які зафіксовані на нагрудні камери працівників поліції, щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (в акті зазначено із результатами згоден, хоча фактично ОСОБА_1 висловив незгоду), згідно якого було б у належний спосіб зафіксовано те, що ОСОБА_1 від проходження обстеження в медичному закладі відмовився, факт такої відмови не підтверджений за результатами розгляду справи в суді та спростовується матеріалами справи в цілому.

Отже, працівниками поліції порушено процедуру проведення огляду на стан сп`яніння, що тягне визнання такого огляду недійсним.

Також судом враховано як належний та допустимий доказ на підтвердження позиції особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, довідку КНП «Ярмолинецька багатопрофільна лікарня» про медичне освідчення на стан сп`яніння ОСОБА_1 (заключення: тверезий), яке проводилося 13.11.2025 о 13 год. 50 хв., із врахуванням поведінки працівників поліції, які безпідставно відмовили останньому у проведенні такого огляду за їх участі в медичному закладі.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З огляду на положення ст.62 Конституції України, ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини, який притримується у своїх рішеннях правової позиції, за якою суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення у справі «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), приходжу до висновку, що направлені до суду матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів.

Справа надійшла до суду разом з диском відеозапису. При перегляді відеозапису в судовому засіданні встановлено, що наданий суду запис фіксації портативним відеореєстратором поліцейського факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не містить переконливих доказів відмови від проходження огляду в медичному закладі, а відтак, суду не надано достатніх доказів на підтвердження викладених у вказаному протоколі обставин.

Оцінюючи встановлені обставини суд приходить до висновку, що порушення ОСОБА_1 п.2.9а Правил дорожнього руху не доведено, а тому провадження у справі підлягає закриттю у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України, за відсутністю складу адміністративного правопорушення у його діях.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 247, 268, 277, 283, 284, 294 КУпАП,

постановив:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Суддя Юрій ДЕМ`ЯНОВ