Справа № 462/8910/25
ПОСТАНОВА

11 грудня 2025 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 28.10.2025 р. близько 23 години 40 хвилин знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно свого батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме: висловлювався до нього нецензурною лайкою, наніс декілька ударів рукою в голову, чим була завдана шкода психологічному та фізичному здоров`ю, проте тілесних ушкоджень не завдав та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи судом повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Натомість захисник Торопчин О.Д. 08.12.2025р. звернувся до суду із клопотання про закриття провадження у справі, в якому в поряд з цим вказав, що розгляд справи проводити за його відсутності, оскільки перебуватиме в іншому судовому засіданні.

Відповідно до ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що така поведінка ОСОБА_1 щодо не з`явлення до суду і не повідомлення про причини неявки спрямована на уникнення накладення на нього судом адміністративного стягнення, а тому вважає можливим розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних доказів, що узгоджується з принципом судочинства, зазначеному в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, що є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. (ст.1 КУпАП).

Крім цього, суд враховує, що ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи Залізничним районним судом м. Львова під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, про що свідчить його особистий підпис, а також інформація щодо часу та місця розгляду зазначеної справи розміщувалась на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: https://zl.lv.court.gov.ua.

При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, при розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є обов`язковою.

Розглянувши матеріали справи, суд виходить з такого.

У відповідності до ст. 251, 252 КУпАП, приймаючи рішення по справі про адміністративне правопорушення, суд оцінює докази в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 988108 від 29.10.2025 р., заявою потерпілого ОСОБА_3 , яка зареєстрована у ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області 29.10.2025 р. №28032 щодо прийняття міри до сина ОСОБА_1 , який 28.10.2025р. о 23.40 год. вчинив відносно нього домашнє насильство та відібраними інспектором СПДН ВП ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області від 29.10.2025 р. письмовими поясненнями у ОСОБА_3 , в яких зазначені обставини вчиненого правопорушення; формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, із змісту якої вбачається, що заявник здійснив виклик поліції з метою допомоги в госпіталізації сина до психіатричної лікарні, терміновим заборонним приписом стосовно кривдника ОСОБА_1 серії АА №611238 від 29.10.2025 р., яким заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 5 діб.

Суд критично оцінює письмові пояснення ОСОБА_1 від 29.10.2025 року в частині того, що батько ОСОБА_3 поводив себе агресивно по відношенню до нього, а він себе захищав від батька, оскільки такі спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення та спростовуються дослідженими судом доказами у справі, які є узгодженими між собою та достовірність таких у суду не викликає сумнівів.

Наведене узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Суд прийшов до переконання, що в діях ОСОБА_1 присутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Із врахуванням особи правопорушника, зокрема його вік, який являється особою з інвалідністю 3 групи загального захворювання, обставини вчиненого правопорушення, відсутні обставини, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд переконаний, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі санкції статті за вчинене правопорушення.

Крім цього, відповідно до ч. 5 ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова суду про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 173-2 і 173-6 цього Кодексу, повинна містити обґрунтування необхідності або відсутності необхідності направлення порушника на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, відповідно до статті 39-1 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, а також особу кривдника, суд приходить до переконання про відсутність, на даний час, необхідності направлення ОСОБА_1 на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство.

Підстав щодо клопотання захисника Торопчина О.Д. про закриття провадження у справі з огляду на те, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 3 групи захворювання по психіатрії, тривалий час хворіє на душевну хворобу, суд вважає такі відсутні, оскільки суду не надані докази проте, що ОСОБА_1 під час вчинення протиправної дії був в стані неосудності.

Відповідно до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Керуючись ст. 23, 40-1, 173-2, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 /триста сорок/ гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави 605 /шістсот п`ять/ гривень 60 копійок судового збору.

Роз`яснити, що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно ч. 2 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Залізничний районний суд м. Львова.

Суддя: Бориславський Ю. Л.