Провадження № 3/727/2607/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2025 року Суддя Шевченківського районного суду міста Чернівці Ярема Л.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, неодруженого,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

учасники розгляду:

особа, яка притягається до адмінвідповідальності ОСОБА_1 ,

захисник - адвокат Корнієнко В.М.

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу серії ЕПР1 №466965 від 27.09.2025 року, ОСОБА_1 27.09.2025 року о 21 год. 40 хв. в місті Чернівці по вулиці Небесної Сотні, 11, керував транспортним засобом Сітроен д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, неприродня блідість. Від проходження огляду у визначеному законом порядку у лікаря нарколога відмовився на місці зупинки транспортного засобу, чим порушив п.2.5.ПДР України.

Такі дії кваліфіковано, як адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що того дня 27.09.2025 року він із товаришем їхав в ТЦ Майдан близько 20-21 години вечора, і повертаючись, з Проспекту Незалежності повернув на вулицю Небесної Сотні, позаду них їхали поліцейські, які поблимали фарами і він зупинився, до автомобіля підійшли поліцейські без ввімкнених боді камер та почали розповідати, що даним транспортним засобом керувала особа, в якої не було права керувати даним транспортним засобом, у відповідь ОСОБА_1 запитав чому в поліцейського не ввімкнена боді камера та, яка безпосередньо є причина зупинки, на що працівник поліцій чітко не дав відповіді. Після чого поліцейським було ввімкнено боді камеру, ОСОБА_1 повторно запитав причини зупинки. В подальшому ніби було виявлено ознаки якогось сп`яніння, хоча ОСОБА_1 був з товаришем, який може підтвердити, що він перебував у нормальному стані, нічого забороненого не вживав та очевидних підстав для зупинки не було. Працівник поліції попросив ОСОБА_1 вийти з автомобіля. Вийшовши з автомобіля, працівник поліції почав йому світити ліхтариком в очі та повідомив, що у нього червоні очі. Від проходження огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння відмовився, оскільки не вбачав підстав. Під час складання протоколу, йому не дозволили скористатися правовою допомогою. Після всього вияснилося, що ОСОБА_1 ніби перебуває у розшуку. Поліцейські повідомили, що до нього буде застосовано кайданки, якщо він добровільно не присяде в автомобіль працівників поліції. Працівниками поліції до нього були застосовані кайданки, а потім повезли його до ТЦК.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 зазначив, що він із ОСОБА_1 зустрілися того дня близько 20 год. вечора, поїхали за покупками та повертаючись із ТЦ Майдан повернули на вулицю Небесної Сотні. Побачили проблискові маячки і зупинилися, працівники поліції підійшли до автомобіля та сказали, що даним транспортним засобом керувала особа без права керування ним. ОСОБА_1 запитав в них, чи ввімкнена в них боді камера, на що працівник поліції лише після даного запитання її ввімкнув. Працівники поліції хотіли переконатися, хто керує транспортним засобом. Зазначив, що того дня ОСОБА_2 та ОСОБА_1 нічого не вживали, ОСОБА_1 алкоголь вживає дуже рідко. ОСОБА_1 був повністю адекватний та керував транспортним засобом на законних підставах. Після запитання ОСОБА_1 чи ввімкнена в працівника поліція боді камера, поліцейський поросив ОСОБА_1 вийти з автомобіля для огляду.

Суд, заслухавши учасників справи та дослідивши матеріали справи прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суддя, у відповідності до положень ст. 280 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

В процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Так, диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Із пункту 2.5 Правил Дорожнього руху України слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно ст.252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Належні, достовірні та допустимі докази, які б об`єктивно доводили факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, що було б зафіксовано у спосіб, передбачений чинним законодавством, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України « Про національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Суд зауважує, що є незрозумілим з яких саме підстав був зупинений транспортний засіб Сітроен д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_1 і таких підстав, що зазначені в ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», якими передбачено вичерпний перелік підстав зупинки транспортного засобу, поліцейськими не наведено.

На підтвердження обставин викладених у вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №466965 від 27.09.2025 року, до матеріалів справи органом поліції долучено відеозаписи з нагрудних камер поліцейських.

З досліджених в судовому засіданні відеозаписів з нагрудних камер поліцейських не вбачається причини зупинки транспортного засобу (21:37 хв.), з початку відеозапису вбачається, що працівник поліції перебуває вже біля транспортного засобу та розмова із правопорушником триває вже деякий час, однак на відео присутня лише частина розмови, тобто фіксація не велася від початку зупинки транспортного засобу, тобто відео з нагрудних камер поліцейських є не повним. Даний факт засвідчується також словами поліцейського Бадаєва І.М. за (21:41 хв.) де останній підтвердив ОСОБА_1 , що фіксація ведеться з моменту «нашої розмови».

Із запису з боді камера поліцейського вбачається, що працівник поліції попросив ОСОБА_1 вийти з авто для того, що здійснити його огляд на стан наркотичного сп`яніння, оглядаючи ОСОБА_1 він назвав лише одну ознаку сп`яніння, а саме: наявність червоних очей в останнього (21:38), що відрізняється від тих ознак, які зазначені в направленні до закладу охорони здоров`я ЧОНД від 27.09.2025 року, відповідно до якого нібито в ОСОБА_1 за результатами огляду, проведеного поліцейським, виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, зокрема: поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук та неприродна блідість, тобто про «червоні очі» в направленні не згадується.

Варто зауважити, що огляд ОСОБА_1 здійснював поліцейський Бадаєв І.М., а направлення та результати огляду засвідчила підписом поліцейська Савчук А.Р., однак із запису камери чітко видно що коли ОСОБА_3 проводив огляд ОСОБА_1 на ознаки стану наркотичного сп`яніння, назвав єдину ознаку: червоні очі, поліцейська Савчук А.Р. в цей момент стояла на відстані 1-1,5 метра, тобто сам огляд особисто не здійснювала (21:38 хв.).

Згідно до ч.4 розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

Відповідно до ч. 5 розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.

Поліцейським ОСОБА_3 порушено вимоги ч.ч. 4, 5 розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, оскільки на (21:24 хв.) працівник поліції зняв із себе технічний засіб і залишив включеним на транспортному засобі, підійшов до ОСОБА_1 та продовжив розмову, однак суті розмови не чути, оскільки технічний засіб знаходився на значній відстані, що перешкоджає суду повно дослідити всі обставини справи.

Як вбачається з відеозапису, при складанні протоколу поліцейська 1 взводу 2 роти УПП в Чернівецькій області Савчук А.Р. роз`яснила права водію ОСОБА_1 і на його запитання чи може ОСОБА_1 скористатися послугами адвоката, роз`яснила, що зможете скористатися послугами адвоката уже в суді.

Відповідно до ст. 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Приймаючи дане рішення, суд керується п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», яким визначено, зокрема, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011р., заява N 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013р., заява N 36673/04), «Карелін проти Росії» (заява N 926/08, рішення від 20.09.2016р.), як і у кримінальному провадженні, суд у справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналізуючи досліджені під час розгляду наявні в матеріалах даної справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що зібраними доказами не підтверджується порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР України та наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відсутня причина зупинки транспортного засобу, під керуванням водія ОСОБА_1 , доданий відеозапис, який міститься в справі є не цілісним, звук на відеозаписі присутній частково, порушено право на захист ОСОБА_1 , матеріали справи не підтверджують достовірність викладених у протоколі фактів щодо наявності ознак наркотичного сп`яніння, та різняться між встановленими поліцейським ознаками на місці та зазначеними ознаками поліцейським в направленні на огляд водія транспортного засобу, що у свою чергу, з огляду на вищенаведені норми та обставини, свідчить про відсутність складу вказаного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність належних доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю у відповідності до п.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.247, 256, 278, 283 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП України закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ярема Л.В.