Номер провадження 3/711/2825/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м.Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м.Черкаси Олійник В.М., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси знаходяться адміністративні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні встановлено, що 25.10.2025 о 02.25 год. в м.Черкаси по вул. Героїв Дніпра, 69, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Peugeot 308 д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі ЧОПНД у лікаря нарколога водій ОСОБА_1 відмовився під час безперервної відеофіксації на нагрудні бодікамери 267177, 471019, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Правопорушник ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Вважає, що не порушував ПДР України, а зупинка його працівниками поліції була незаконною. Він ніколи не вживав наркотичні засоби, проте поліцейські вказали, що у нього тремтять руки та очі не реагують на світло, що на їх думку є ознаками наркотичного сп`яніння. При цьому він поводив себе адекватно та не заперечував проти проходження освідування на стан наркотичного сп`яніння, лише просив поліцейських спочатку дати змогу йому відвезти пасажирів, які перебували з ним в машині, на що вони заперечили. Після цього він просив працівників поліції дати йому змогу припаркувати його автомобіль так, щоб він не стояв посеред дороги і не заважав іншим учасникам дорожнього руху, що йому також не дали зробити, пояснивши, що це заборонено процедурою освідування. Він навіть був вимушений зателефонувати на лінію 102, під час розмови з черговим він пояснив, що наразі працівники поліції , які його зупинили, порушують порядок його освідування, проте ніхто не відреагував. Вважає, що не відмовлявся від освідування. З огляду на викладене просить суд провадження стосовно нього закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Слободянюк А.І., зазначив, що його довіритель вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнає в повному обсязі. Вважають, що в даному випадку відбулася зупинка автомобіля Peugeot 308 д.н.з. НОМЕР_2 , без законних підстав, що є підставою для визнання усіх зібраних доказів недопустимими. У даному випадку є порушення вимог положень статті 35 Закону України «Про національну поліцію» під час зупинки транспортного засобу Peugeot 308 д.н.з. НОМЕР_2 , а саме в контексті ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» законодавець не наділяє поліцейського ані правом, ані обов`язком щодо зупинки транспортних щодо руху в комендантську годину учасниками дорожнього руху, що було під час зупинки ОСОБА_1 . Тобто, сама по собі підстава зупинки транспортного засобу виходила за межі законодавчих вимог. З відеозапису чітко встановлено, що підставою для зупинки транспортного засобу слугувала саме підстава - комендантська година, що не співвідноситься із вимогами Закону. Однак, до матеріалів справи працівниками поліції не долучено жодних документів, в яких було б відображено причину зупинки транспортного засобу Peugeot 308 д.н.з. НОМЕР_2 . Натомість із відеозаписів із нагрудних камер 267177, 471019 працівник поліції, як мінімум двічі чітко зазначає про те, що причиною зупинки стало порушення комендантської години, що суперечить вимогам статті 35 Закону України «Про національну поліцію». З огляду на зазначене працівниками патрульної поліції не було дотримано вимог статті 35 Закону України «Про національну поліцію», а автомобіль було зупинено незаконно, внаслідок чого було порушено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Оскільки автомобіль Peugeot 308 д.н.з. НОМЕР_2 було зупинено з порушенням вимог статті 35 Закону України «Про національну поліцію», недопустимими є всі наступні докази, отримані внаслідок зупинки транспортного засобу, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення. Також сторона захисту вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння в момент зупинки. Суть адміністративного правопорушення викладена у фабулі протоколу як «керування автомобілем з явними ознаками наркотичного сп`яніння» суперечить диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП. На вимогу ст.251, 252 КУпАП особа, що склала адміністративний протокол зобов`язана надати до суду докази, які б доводили наявність у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності складу правопорушення. Крім того, у розумінні вимог ст.266 КУпАП, пункту 7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими. Відтак, проведення огляду водія на визначення стану наркотичного сп`яніння має містити відповідний алгоритм дій працівника поліції, який проводить такий огляд зі складанням відповідних документів, зокрема: перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду, про порядок застосування спеціального технічного засобу; на вимогу особи надає їй сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (тобто показує особі сертифікат та свідоцтво про повірку); видає особі, яка підлягає огляду, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, в якому зазначає підстави такого огляду, якими, в свою чергу, є одна чи кілька ознак сп`яніння, визначених у п.3 розділу 1 Інструкції (наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість); за допомогою спеціального приладу проводиться огляд і в акті огляду фіксуються його результати. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння; якщо встановлений факт сп`яніння, результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, деякого долучається акт огляду (тобто до проведення огляду і складення відповідного направлення та акту огляду відсутні підстави складати протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП); якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Проте працівниками поліції вказаний алгоритм дій не був дотриманий в повному обсязі. В якості доказів на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення, працівниками поліції надано протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №493307, відео з БК81, направлення на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, письмовий рапорт працівника поліції, відео з відеореєстратора службового авто та бодікамер працівників поліції. У фабулі протоколу встановлено, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі ЧОПНД в лікаря нарколога водій ОСОБА_1 відмовився, однак це не свідчить про вчинення останнім дій, за які його може бути притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП. Протокол також не містить відомостей про залучених свідків, що суперечить положенням абзацу другого 27-го пункту Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005. Поліцейським інкримінується відмова від проходження огляду на стан наркотичне сп`яніння в медичному закладі. Сам по собі факт відмови особи від проїзду у спеціалізований медичний заклад - не відповідає диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, та відповідно особа не може бути підставою для притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Відповідно до цього, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення фабула не утворює складу і події адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження по справі. Згідно абзацу другого 27-го пункту Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 р., зазначено: якщо водій ухилявся від огляду, то відповідно його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Однак поліцейський не пропонував ОСОБА_1 за участю свідків пройти огляд на місці за допомогою спеціальних технічних приладів, що є порушенням процедури огляду. Свідків, які б могли підтвердити або спростувати перебування за кермом ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння при складанні протоколу про адміністративне правопорушення залучено не було, хоча із відеозапису чітко встановлено наявність інших осіб у транспортному засобі. Також з бодікамер працівників встановлено, що під час спілкування поліцейський в ході зупинки повідомляє ОСОБА_1 про те, що, на думку поліцейського, у останнього звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, в той час як останній надає чіткі та змістовні відповіді, із відеозапису не встановлено порушення мовлення, руки не тремтять, а поведінка є адекватною, що вказує на те, що жодних зовнішніх ознак наркотичного сп`яніння, про які вказував поліцейський не спостерігалося. Також, відповідно до положень ст.266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. Якщо поліцейський відстороняє водія від керування авто, можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування авто. Фактично на практиці у разі відсторонення водія від керування ТЗ, вона передається особі, яка має можливість керувати нею. Натомість, в матеріалах цієї справи відсутні докази відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та передачі цього автомобіля для керування іншій особі, тобто існують обґрунтовані підозри, що навіть попри наявність складеного відносно останнього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, він міг продовжити свій рух. Дані обставини не залишають сумнівів в упередженості дій співробітників поліції, якими не було виконано вимог ст.266 КУпАП, чим порушено порядок огляду водіїв на стан сп`яніння встановлений Законом, оскільки, всупереч тому, що спочатку у водія було встановлено наявність ознак сп`яніння, його все-одно не було відсторонено від керування всупереч складеному відносно нього протоколу. З огляду на викладене відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП відомості, викладені в протоколі про адміністративні правопорушення слід оцінювати критично, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена, а обставини вказані в протоколі про адміністративні правопорушення є суперечливими та не відповідають дійсності. Крім того, в супереч пункту 1, 2, 6 розділу XIII Інструкції тимчасове затримання транспортного засобу проводиться поліцейським відповідно до Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, працівник органу поліції окрім того, що в не відсторонив останнього від керування всупереч складеному відносно нього протоколу, то ще й не склав акт тимчасового затримання транспортного засобу, а сам автомобіль не був поміщений на штрафмайданчик, а також не було передане керування іншій особі, яка б доставила його за місцем проживання водія для забезпечення безпеку руху, що є порушенням вимог ст. 265-2 та 266 КУпАП. В частині направлення на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, то слід значити, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №493307 в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення» ОСОБА_1 зазначено що від медичної експертизи не відмовляюся, готовий пройти в будь-який момент, а із змісту відеозапису із бодікамер вбачається, що ОСОБА_1 протягом всього часу події також не відмовлявся від проходження медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, на 00:22 відеозапису навіть знаходився в авто. Тому, в діях поліцейського вбачалася очевидна упередженість та передчасна помилкова оцінка в частині висновків саме про відмову від проходження медичного огляду водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння. Долучення працівником поліції рапорту як неналежного та недопустимого доказу на підтвердження винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч, 1 ст. 130 КУпАП. Не менш важливо вказати про те, що відповідно до п. 2.2.9 розділу II Інструкції з діловодства в системі Міністерства внутрішніх України, затвердженого наказом МВС України від 23.08.2012 №747, рапорт відноситься до внутрішніх документів. При цьому, ОСОБА_1 наголошує на тому, що будь-який рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Ще одним підтвердженням того, що рапорт не є належним та допустимим доказом у справі, оскільки процесуальний статус особи, яка його склала в протоколі про адміністративне правопорушення не визначено. Таким чином, рапорт, написаний поліцейським не може бути доказом винуватості особи, оскільки особа, що його писала має ознаки упередженості під час створення такого документу. Інші докази обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП в матеріалах справи відсутні. Відомості, які містяться в протоколі не можуть бути самостійним доказом доведеності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Посилання на протокол про адміністративне правопорушення як підставу для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення є помилковим, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Відсутність доказів вчинення адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності. Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом». Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, складений стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, у зв`язку з недоведеністю та недостатністю належних, об`єктивних та обґрунтованих доказів, що підтверджують його вину, а обставини викладені у протоколі працівником поліції, не відповідають фактичним обставинам справи, що й не відповідає вимозі достатності доказів. Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що свідчить про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а відтак справа підлягає закриттю.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника адвоката Слободянюка А.І., дослідивши відео з камер працівників поліції, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до статей 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зі ст.14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року (Далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно до вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

У ході здійснення судом провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак такого сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.

Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.

Відповідно до п.2.5 постанови Кабінету Міністрів України «Про правила дорожнього руху» №1306 від 10.10.2001 року водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином норми ПДР встановлюють обов`язок водія, а не право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія) - ПДР не містять.

Наданий до суду протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 493307 на думку суду відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки в ньому зазначено наявні у ОСОБА_1 на момент перевірки поліцейськими, ознаки стану наркотичного сп`яніння, а також зазначено, що огляд він пройти відмовився.

Зазначена у протоколі інформація співпадає з обставинами, зафіксованими на долучених до протоколу матеріалах справи.

Зокрема, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Peugeot 308 д.н.з. НОМЕР_2 , 25.10.2025 о 02.25 год. в м.Черкаси по вул.Героїв Дніпра, підтверджується відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, крім того не заперечувався самим водієм під час спілкування з працівниками поліції та в судовому засіданні.

В ході спілкування з водієм, працівниками поліції у нього виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, про що йому повідомлено та запропоновано пройти освідування в найближчому медичному закладі, яким є КНП «ЧОПНД». При цьому ОСОБА_1 зазначав, що він зараз відвезе пасажирів і після цього зможе проїхати до лікаря. При цьому працівниками поліції водієві ОСОБА_1 неодноразово було роз`яснено, що після виявлених у нього ознак наркотичного сп`яніння, таких як: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, його відсторонено від керування та до проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та підтвердження тверезості, він не може керувати транспортними засобами, ОСОБА_1 затягував час, не виходив з автомобіля, не погоджуючись пройти освідування. Працівниками поліції, неодноразово ОСОБА_1 було роз`яснено, що така поведінка буде розцінена, як відмова від проведення освідування, проте ОСОБА_1 продовжував перебувати в своєму автомобілі. В результаті чого стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, за порушення п.2.5 ПДР України, Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 , велася безперервна відео фіксація на нагрудні камери працівників поліції. Вказані дії ОСОБА_1 утворюють склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Частина друга статті 266 КУпАП (в редакції Закону України від 16.02.2021 №1231-IX, що діє з 17.03.2021) передбачає, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч.5 ст.266 КУпАП).

Відповідно до п.п.1, 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція), затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Відповідно до п.2 Розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

З огляду на вищевказане, законними вимогами працівника поліції про необхідність проходження медичного огляду до особи, що керує автомобілем, є підтверджені доказами ознаки наявності наркотичного сп`яніння.

На думку суду, словосполучення в законі «Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння….» охоплює повністю процедуру проведення огляду на стан сп`яніння, тобто як фіксацію огляду так і фіксацію процедури відмови водія від огляду.

Тож, після набуття законом чинності, працівникам поліції дозволяється проводити огляд на стан сп`яніння без свідків. При цьому, доказами має бути відеофіксація огляду. Обов`язок присутності свідків виникає лише у разі, якщо працівник поліції не має відеореєстратора чи іншого технічного засобу відеозапису, а тому суд вважає, що огляд водія, в ході якого останній відмовився від освідування проведено належним чином.

Слід також зазначити, що закон, яким є КУпАП, має вищу юридичну силу ніж Інструкція № 1452/735 і в яку ще не внесені зміни в зв`язку з внесенням змін до ст.266 КУпАП. При цьому, положення Інструкції № 1452/735 наразі суперечать положенням ст.266 КУпАП, а отже і не підлягають застосуванню в цій частині. Звісно, Інструкція № 1452/735 була розроблена з метою впровадження та конкретизації дій працівників поліції під час проведення огляду на стан сп`яніння, тобто тих, які були в ст. 266 КУпАП до внесення змін. Але, на думку суду, наразі положення ст. 266 КУпАП є достатньо чіткими, та не потребують додаткового закріплення в інструкції для застосування, оскільки порядок використання нагрудних засобів фіксації працівників поліції є діючим та не скасованим.

З протоколу про адміністративне праворушення серії ЕПР1 № 493307 в результаті проведеного поліцейським огляду виявлені ознаки наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, яка не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук та зазначено підозра у перебуванні останнього в стані наркотичного сп`яніння, виявлення якого проводиться в медичному закладі. В зв`язку з чим ОСОБА_1 було неодноразово запропоновано проїхати до медичного КНП «ЧОПНД», на що останній не погоджувався, мотивуючи це тим, що він пройде освідування лише після того, як відвезе своїх пасажирів, які перебували у нього в автомобілі, таким чином затягував час, що свідчить про свідому відмову від освідування, про що свідчить відео з камер працівників поліції.

З огляду на вище викладене, огляд проведений у відповідності до ст.266 КУпАП.

Крім того, перевіркою матеріалів також не встановлено порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки дії особи, уповноваженої на складання адміністративного протоколу, відповідають вимогам ст.266 КУпАП та п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого Постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103.

Суд зазначає, що обґрунтовані та визначені законом підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП настали в момент його фактичної відмови від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується зібраними доказами, які, на переконання суду, є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні.

Враховуючи викладене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Його вина у вчиненні адміністративного правопорушення в повному обсязі підтверджується матеріалами адміністративної справи в своїй сукупності, досліджені в ході судового розгляду, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 493307;

- направленням водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого у ОСОБА_1 в результаті огляду , проведеного поліцейськими, виявлені ознаки сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук;

- довідкою АП УПП в Черкаській області від 27.10.2025, згідно якої ОСОБА_1 за ст.130 КУпАП на протязі календарного року не притягувався;

- рапортом поліцейського взводу № 2 роти № 1 БУПП в Черкаській області ДПП капрала поліції Д. Котка, згідно якого 25.10.2025, перебуваючи в складі екіпажу Агат 102 разом із капраломм поліції Хмара В.О. близько 02 год. 25 хв., по вул. Героїв Дніпра 69 зупинили транспортний засіб Pegugeot 308 д.н.з. НОМЕР_2 за порушення комендантської години, під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає АДРЕСА_1 . В ході спілкування з водієм, виявили ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Водієві неодноразово було запропоновано пройти освідування в ЧОПНД м.Черкаси по проспекту Хіміків 62, на що ОСОБА_1 затягував час, чіткої відповіді не надавав, останнього попередили, що дані дії будуть розцінені, як відмова від освідування. Ними на водія було складено протокол ЕПР1 493307 за ч.1 ст.130 КУпАП. Посвідчення водія не вилучалось, оскільки пред`явив в додатку «ДІЯ». В подальшому водія було відсторонено від права керування автомобілем. Подія безперервно фіксувалася на нагрудні камери 267177, 471019;

- відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, в ході перегляду якого встановлено, що 25.10.2025 о 02.25 год. в м.Черкаси по вул. Героїв Дніпра, 69, працівниками поліції під зупинено транспортний засіб Peugeot 308 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 за порушення комендантської години. Під час спілкування з ОСОБА_1 працівники поліції представилися та роз`яснили причину зупинки, а саме порушення комендантської години під час воєнного стану. На запитання працівників поліції, куди водій рухається в цей час, останній повідомив, що їде в бомбосховище. Працівниками поліції було перевірено наявність тривоги в м.Черкаси та повідомлено, що така відсутня. В подальшому в ході спілкування працівниками поліції у ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, про що повідомлено останньому.

Водієві неодноразово було запропоновано пройти освідування в ЧОПНД м.Черкаси по проспекту Хіміків 62, та роз`яснено, що освідування на стан наркотичного сп`яніння проводиться лише в медичному закладі. ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що йому наразі треба відвезти пасажирів, після чого він поїде в медичний заклад. Після того, як працівниками поліції було роз`яснено, що його відсторонено від керування транспортними засобами до проведення медичного огляду, ОСОБА_1 зателефонував на лінію 102 та повідомив, що його незаконно зупинено, та що стосовно нього здійснюються незаконні дії. В подальшому автомобіль ОСОБА_1 було заблоковано, оскільки останній відмовлявся заглушити мотор автомобіля та мав на меті з`їхати з місця події. В результаті тривалих перемовин ОСОБА_1 свідомо затягував час, що працівниками поліції було розцінено як відмову від проходження освідування на стан наркотичного сп`яніння, в результаті чого стосовно водія було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Надані докази, не викликають у суду сумнівів, оскільки вони є логічними, послідовними та узгоджуються з матеріалами справи.

Позиція сторони захисту, щодо незаконної зупинки транспортного засобу суд оцінює критично з огляду на наступне. Наразі на території України введено воєнний стан та діє комендантська година, яка в м.Черкаси діє з 00.00 год до 04.00 год. ОСОБА_1 рухався на своєму автомобілі в 02.25 год., що підтверджується, як матеріалами справи так і не спростовується стороною захисту.

Суд звертає увагу, що на відеозаписі відображено факт повідомлення ОСОБА_1 працівником поліції про те, що його було зупинено через рух автомобілем у комендантську годину. Такі дії поліцейських відповідають положенням п.п. 5, 7 ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Враховуючи ведення на території України бойових дій та введення в Україні воєнного стану, зупинення працівниками поліції транспортного засобу, який рухається вулицями міста в комендантську годину, з метою його огляду на предмет наявності заборонених предметів, перевірки документів у осіб, які у ньому знаходяться, було достатньою підставою для здійснення зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 .

Крім того, доводи захисника про те, що водій не допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, не мають відношення до предмету доказування у даній справі, а саме наявності чи відсутності фактичних даних щодо керування особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, незгода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Позицію, захисту щодо упередженості працівників поліції та не відсторонення водія від керування транспортним засобом, суд не приймає до уваги, оскільки вказані обставини не позбавляють обов`язку ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції.

При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи, той факт, що правопорушник, будучи особою, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження освідування на стан сп`яніння, чим грубо порушив правила дорожнього руху України, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, вважаю за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, так як застосування до нього цього стягнення буде достатнім для його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, із позбавленням права керування транспортними засобами, що передбачено санкцією статті та не відноситься до альтернативного покарання та є обов`язковим.

На підставі ст.40-1 КУпАП на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись статтями 1, 7, 8, 9, 23, 26, 33-35, 40-1, 130, 268, 278, 280-287, 307, 308 КУпАП та ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та притягнути його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень та одного року позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 605,6 грн.

Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст.308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: В. М. Олійник