Провадження № 33/801/1254/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іщук Т. П.
Доповідач: Ковальчук О. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Ковальчука О.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Бахура Олександра Валерійовича на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 17 листопада 2025 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

17.11.2025 року постановою Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, та, враховуючи положення ст. 36 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнено на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

Не погодившись з такою постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Бахур О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, скаржник посилається на те, що жодними належними та достатніми доказами не зафіксований факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані сп`яніння, відтак вважає, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, відсутній.

Також наголошує, що склад зазначеного у протоколі адміністративного правопорушення не відповідає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, після складання протоколів про адміністративні правопорушення, їх копії не були вручені ОСОБА_1 , що, на думку скаржника, є порушенням права на захист, оскільки ОСОБА_1 фактично не пред`явлено адміністративне звинувачення.

Крім того, адвокат Бахур О.В. вказує, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, натомість двічі продув технічний засіб, однак поліцейський не зафіксував отриманий результат, вважаючи, що ОСОБА_1 ухилився від належного проходження відповідного огляду.

Разом з тим, зауважує, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.

Між тим, звертає увагу суду на те, що відеозаписи, які наявні в матеріалах справи, не можуть вважатися належними та допустимими доказами, оскільки на них не відображено відомості про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, а лише містяться процесуальна послідовність дій працівників поліції. Також зазначає, що такі відеозаписи були записані на невідомі пристрої, інформацію про яких не вказано у протоколах про адміністративні правопорушення.

Апеляційний суд згідно з вимогами ст. 294 КУпАП, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а постанову суду першої інстанції залишити без змін з огляду на таке.

За приписами ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за:

1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів;

3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З матеріалів справи вбачається, що 09.09.2025 року о 23:30 год. у м. Вінниці по вул. Енергетична, буд. 7, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Hyundai Santa FE», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Водій від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку на місці зупинки, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується такими доказами.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 448996 від 10.09.2025 року, у якому зафіксовано вказані вище обставини (справа № 127/28847/25 а.с. 2).

Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.09.2025 року, в якому зафіксовано ознаки алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 (справа № 127/28847/25 а.с. 3).

Рапортом поліцейського взводу № 2 роти № 3 БПП з обслуговування Вінницького району УПП у Вінницькій області ДПП рядового поліції Олександра Остапчука від 10.09.2025 року, відповідно до якого 09.09.2025 року працівниками поліції було зупинено транспортний засіб «Hyundai Santa FE», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . В ході спілкування з ОСОБА_1 у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку водій відмовився (справа № 127/28847/25 а.с. 4).

Відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, на яких зафіксовано вимоги працівників поліції пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння (справа № 127/28847/25 а.с. 6).

Також 10.09.2025 року о 00:54 год. у м. Вінниці по вул. Енергетична, буд. 7, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Hyundai», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя. Водій від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку на місці зупинки, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 449044 від 10.09.2025 року, у якому зафіксовано вказані вище обставини (справа № 127/28842/25 а.с. 2).

Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.09.2025 року, в якому зафіксовано ознаки алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 (справа № 127/28842/25 а.с. 4).

Рапортом т.в.о. командира взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП старшого лейтенанта поліції Олега Григи від 10.09.2025 року, відповідно до якого 10.09.2025 року працівниками поліції було зупинено транспортний засіб «Hyundai Santa FE», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . В ході спілкування з ОСОБА_1 у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку водій відмовився (справа № 127/28842/25 а.с. 5).

Відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, на яких зафіксовано вимоги працівників поліції пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння (справа № 127/28842/25 а.с. 6).

16.10.2025 року постановою суду першої інстанції справи про вчинення ОСОБА_1 вказаних адміністративних правопорушень об`єднані в одне провадження, яким присвоєно єдиний унікальний номер № 127/28842/25.

Згідно з вимогами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння має наслідком притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За ч. ч. 2-3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

За таких обставин та наведеного нормативно-правового регулювання вбачається, що суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчинених адміністративних правопорушень, докази, які містяться в матеріалах справи на предмет їх належності, достатності та допустимості, за результатами чого дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Саме цими положеннями керуються працівники поліції при встановленні у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що наявність таких ознак не є встановленням факту перебування особи в стані сп`яніння, а лише є підставою для проходження нею огляду у визначеному законом порядку. Саме проходженням такого огляду встановлюється факт наявності чи відсутності в організмі водія залишків алкогольних, наркотичних чи інших речовин, що знижують увагу та швидкість реакції.

З відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції чітко вбачається, що ОСОБА_1 було двічі запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння: спершу після зупинки його транспортного засобу 09.09.2025 року та вдруге після зупинки 10.09.2025 року, у зв`язку із виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, однак він відмовився пройти відповідні огляди на місці зупинки та у медичному закладі.

Після чого, працівниками поліції було складено протоколи за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння спростовуються наявними у справі доказами, зокрема з відеозапису з нагрудної камери поліцейського № 472306 о 23:37 год. після зупинки транспортного засобу «Hyundai Santa FE» вперше чітко вбачається, що працівник поліції, розпакувавши мундштук та прикріпивши його до технічного приладу, запропонував ОСОБА_1 пройти відповідний огляд. При цьому останній, виявляючи начебто згоду на проходження огляду, лише зовнішньо вдавав його проходження, про що свідчать характерні звукові сигнали газоаналізатора та неодноразові коригування дій ОСОБА_1 працівником поліції задля відображення реального результату огляду та цифрового показника приладу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що із згаданого відеозапису можна встановити, що дії ОСОБА_1 були направлені на створення обставин неможливості отримання результатів відповідного огляду. За наявності таких дій з боку ОСОБА_1 , його згода (бажання) на проходження огляду, - нівелюються, а лише озвучування такої згоди за відсутності відповідних дій на її реалізацію свідчить про відмову від проходження огляду.

Після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 вдруге, останній навіть не намагався пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, а одразу в агресивній формі відмовився виконувати любі вимоги працівників поліції.

Доводи скаржника про те, ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, апеляційний суд вважає необґрунтованими, адже працівники поліції запропонували ОСОБА_1 проїхати в медичний заклад для проведення відповідного огляду у кожному із випадків, за якими було складено відповідні протоколи, однак він проігнорував такі пропозиції, що зафіксовано на відеозаписах із нагрудних камер працівників поліції.

Твердження скаржника про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував суд оцінює критично, як неправдиве, та яке спростовується наявними в матеріалах справи доказами.

Так, на першому відеозаписі, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 448996 від 10.09.2025 року, вбачається, що працівники поліції підійшли до транспортного засобу «Hyundai Santa FE», біля якого знаходився ОСОБА_1 . Працівник поліції під час розмови зазначив: «Я вас зупинив, бо понятно чому ви так їдете», на що ОСОБА_1 відповів: «Ну як я їду?», фактично підтвердивши, що він керував вказаним транспортним засобом (нагрудна камера поліцейського № 472306 о 23:35 год.). Надалі під час спілкування із працівниками поліції ОСОБА_1 почав вимагати доказів, які б підтверджували, що він знаходився за кермом автомобіля, однак він не заперечив факт керування ним транспортним засобом і не повідомив, що водієм була інша особа.

Таким чином, апеляційний суд, із врахуванням наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, вважає, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Hyundai Santa FE» за часу та місця, наведених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 448996 від 10.09.2025 року, був достатнім чином доведеним.

Крім того, з відеозапису з відеореєстратора транспортного засобу працівників поліції, який міститься на диску, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 449044 від 10.09.2025 року, видно, що об 00:54 год. за допомогою проблискових маяків та звукових сигналів було зупинено транспортний засіб «Hyundai Santa FE», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 (зупинка іншими працівниками поліції, яка відбулась після складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 448996 від 10.09.2025 року). Після чого працівники поліції підійшли до вказаного транспортного засобу, за кермом якого сидів ОСОБА_1 , та почали спілкування із останнім, таким чином доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.

Посилання скаржника на те, що копії протоколів про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не були вручені ОСОБА_1 , а тому адміністративні звинувачення не пред`явлено, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки ОСОБА_1 відмовився від отримання таких копій протоколів про адміністративні правопорушення.

Водночас, як також вбачається із відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції, при складенні вищевказаних протоколів, ОСОБА_1 було роз`яснено його права і обов`язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, а також у двох випадках повідомлено, що відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що свідчить про те, що він розумів зміст протоколу та пред`явлене йому обвинувачення.

Інформація, що міститься на відеозаписах, є достатньою для того, щоб зробити висновок про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення, та, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Досліджені судом відеозаписи є інформативними і не вказують на упередженість чи суб`єктивне ставлення працівників поліції, ними роз`яснено підстави для проходження огляду на стан сп`яніння і наслідки відмови від його проходження.

Твердження апелянта, що відеозаписи були записані на невідомі пристрої, інформацію про яких не вказано у протоколах про адміністративні правопорушення, є безпідставними, оскільки у протоколах про адміністративні правопорушення чітко зазначено номера нагрудних камер працівників поліції, на які здійснювалась відеофіксація.

При складанні протоколів про адміністративні правопорушення, порушень працівниками поліції допущено не було. Ніяких доказів порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій тощо) апеляційному суду не надано.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколах про адміністративні правопорушення.

Таким чином, зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинені ним адміністративні правопорушення, а будь яких інших доказів щодо відсутності вини останнього у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень матеріали справи не містять.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП України, з врахуванням його особи, ступеня та характеру вчинених правопорушень.

Отже, судом першої інстанції під час розгляду справи дотримано вимоги ст. ст. 279, 280 КУпАП, доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваної постанови відсутні.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 38, 247, 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Бахура Олександра Валерійовича залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 17 листопада 2025 року без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ковальчук