КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 373/3128/25 Апеляційне провадження №33/824/5650/2025Головуючий у суді першої інстанції - Свояк Д.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Оніщука М.І., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Переяславського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2025 року про притягнення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Переяславського міськрайонного суду Київської області від 28.10.2025 визнано ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції своїми діями здійснив перекваліфікацію порушень правил дорожнього руху, а саме: п. 10.11 ПДР на пункт 10.4 ПДР України, що є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу, а враховуючи положення ч. 2 ст. 251 КУпАП суд був не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення.

Посилається на те, що накладене судом стягнення в вигляді позбавлення права керування транспортними засобами є несправедливим, оскільки протягом року до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не притягувалась та потерпілі внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відсутні.

Також вказала, що такий вид адміністративного стягнення, накладений судом, позбавить її можливості належним чином виконувати опіку над недієздатною ОСОБА_3 , яка потребує постійного догляду та піклування.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити, посилаючись на доводи, викладені у ній. При цьому зазначила, що обставини, які відбувались 08.10.2025 відповідають даним, зазначеним у протоколі.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції було встановлено, що 08.10.2025 ОСОБА_1 о 15:15 по вул. Професійна, 4 в м. Переяслав Бориспільського району Київської області, керуючи транспортним засобом марки «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_2 , під час повороту ліворуч для зупинки біля магазину, здійснила рух по зустрічній смузі руху, в результаті чого допустила зіткнення з мотоциклом «GEON», д.н.з НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався в зустрічному напрямку, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим, на переконання суду, порушила п.10.4 ПДР України.

Встановивши такі обставини, вислухавши пояснення учасників справи, суд першої інстанції виснував, що пошкодження транспортних засобів відбулось внаслідок недотримання водієм автомобіля «Honda CR-V» вимоги, передбаченої п. 10.4 ПДР, отже при складенні протоколу поліцейським неправильно зазначено пункт ПДР, який було порушено ОСОБА_1 . При цьому зазначено, що невірне зазначення пункту ПДР, яке було порушено водієм, 10.11, за умов підтвердження обставин, зазначених у протоколі у суті правопорушення, не впливає на кваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - 124 КУпАП.

З огляду на наведені висновки судом першої інстанції, беручи до уваги доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановивши фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що наведені вище висновки суду першої інстанції є помилковими та такими, що не відповідають обставинам справи, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, виходячи з наступного.

Положеннями статті 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення повинна бути зазначена суть адміністративного правопорушення, оскільки конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що 08.10.2025 15:15:00 м. Переяслав, вул. Професійна (Можайська), 4, водій авто «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_5 під час повороту ліворуч для зупинки біля магазину, здійснила руху по зустрічній смузі руху, в результаті чого допустила зіткнення з мотоциклом «GEON», д.н.з НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався в зустрічному напрямку, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, порушивши п. 10.11 ПДР України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП

Обставини вчиненого правопорушення ОСОБА_6 зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 477287 від 08.10.2025 достатні для повного розуміння, не створюють подвійного тлумачення та таких відомостей достатньо для правильної кваліфікації адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_6 за ст. 124 КУпАП.

У письмових поясненнях ОСОБА_6 зазначила, що 08.10.2024 рухалась за кермом «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_2 в напрямку руху від вулиці Богдана Хмельницького по вул. Можайська в м. Переяслав. Доїжджаючи до будинку по вул. Можайська, 4, увімкнувши лівий поворот і пересвідчившись, що зустрічна смуга вільна, здійснила поворот. Коли її автомобіль майже закінчував маневр (був повністю на зустрічній полосі), з її автом зіткнувся мотоцикл «GEON», д.н.з НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався в зустрічному напрямку.

ОСОБА_7 у письмових поясненнях пояснив, що рухався на мотоциклі «GEON», д.н.з НОМЕР_3 по своїй смузі в 15:05 по вулиці Професійна біля будинку Можайська, 4. Під час руху по своїй смузі, перед ним різко повернула машина «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_2 .

Також, в матеріалах справи міститься схема ДТП, на якій відображено місцерозташування автомобілів, місце зіткнення та вказано перелік видимих пошкоджень транспортних засобів, яка є достатньою для розуміння обставин дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, апеляційний суд, з метою перевірки доводів апеляційної скарги у повному обсязі дослідив наявні в матеріалах справи докази, які є належними, допустимими та достатніми для встановлення об`єктивної істини у даній справі та причинно-наслідкового зв`язку між діями водіями та настанням дорожньої-транспортної пригоди, а тому доходить наступних висновків.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України врегульовано Законом України «Про дорожній рух» та п. 1.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

У відповідності до п. 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; в) на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів; г) під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів; ґ) не забруднювати проїзну частину та смугу відведення автомобільних доріг; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; е) повідомляти дорожньо-експлуатаційним організаціям або уповноваженим підрозділам Національної поліції про виявлені факти створення перешкод для дорожнього руху; є) не вчиняти дій, внаслідок яких може бути пошкоджено автомобільні дороги та їх складові, а також завдано шкоди користувачам.

Пунктом 10.11. ПДР України передбачено, що у разі коли траєкторії руху транспортних засобів перетинаються, а черговість проїзду не обумовлена цими Правилами, дати дорогу повинен водій, до якого транспортний засіб наближається з правого боку.

Відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Таким чином, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції на власний розсуд розтлумачивши обставини дорожньо-транспортної пригоди, неповно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов безпідставного та необґрунтованого висновку щодо перекваліфікації порушення ОСОБА_1 ПДР України з пункту 10.11 на пункт 10.4, що є неприпустимим в силу закону.

З огляду на викладене, дотримуючись завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення, встановивши фактичні обставини справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за порушення пункту 10.11 ПДР України.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити про те, що суд управі розглядати справу про адміністративне правопорушення лише в межах пред`явленого обвинувачення, за обставин зазначених у протоколі, а встановивши інші обставини, суд управі вирішити питання про закриття провадження у справі на підставі ст. 247 КУпАП.

Отже, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за порушення пункту 10.11 ПДР України, з накладенням на неї адміністративного стягнення в межах санкції ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Разом з цим, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо недоцільного та безпідставного накладення судом першої інстанції на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців, з огляду на наступне.

Застосовуючи до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на строк шість місяців, суд першої інстанції зазначив, що з метою виховання правопорушниці та запобігання вчинення нею нових правопорушень, характер вчиненого правопорушення, грубе порушення та незнання правил дорожнього руху, її особу, ступінь її вини та обставини справи, а тому необхідним та достатнім є накладення саме такого виду стягнення.

Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Частиною 2 ст. 33 КУпАП передбачено, що при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

З огляду на наведене та беручи до уваги фактичні обставини справи, апеляційний суд вважає, що визначаючи вид адміністративного стягнення, суд занадто суворо підійшов до вирішення міри покарання вчиненому адміністративному правопорушенню, а таке стягнення є явно несправедливим та непропорційним, оскільки судом повною мірою не було враховано всі обставини справи та особу порушника, як того вимагає закон.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Переяславського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2025 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати.

Прийняти нову постанову.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Максим Оніщук