ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/640/25 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.3 ст.172-20 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 р. 'суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Степанової О.В. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2025 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок), який стягнуто в дохід держави.

Згідно постанови, 20.10.2025 о 18 год 26 хв начальником патруля ІНФОРМАЦІЯ_1 сержантом ОСОБА_2 на території військової частини НОМЕР_1 був виявлений старший солдат ОСОБА_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. 20.10.2025 о 19 год 05 хв старший солдат ОСОБА_1 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів (аналізатор вмісту парів алкоголю «Алконт-М» № 00239-15). (Акт № 74 огляду на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 20.10.2025). За результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів у старшого солдата ОСОБА_1 встановлено алкогольне сп`яніння показник 0,36 проміле, що підтверджено тестом № 822 від 20.10.2025, час 18 год 51 хв. Таким чином, старший солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, займаючи посаду водія автомобільного відділення взводу забезпечення роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 у порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Степанова О.В. просить поновити строк апеляційного оскарження та скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2025 року, а проводження у справі закрити. Свої вимоги мотивує тим, що:

суд першої інстанції безпідставно розглянув справу у відсутності ОСОБА_1 , так як останній належним чином не був повідомлений про час та місце розгляду справи;

у оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 був доставлений на огляд о 19:05 год., однак огляд було проведено о 18:51 год., такі розбіжності свідчать про порушення процедури огляду, а результати такого огляду недопустимими доказами;

ОСОБА_1 не було надано для ознайомлення як сертифікат відповідності, так і свідоцтво про повірку;

матеріалами справи не доведено, що ОСОБА_1 виконував службові обов`язки у нетверезому стані;

судом першої інстанції свідків допитано не було;

судом першої інстанції не було враховано відсутність пом`якшувальних обставин, відсутність пояснень особи, суперечності у доказах, можливість закриття справи за малозначністю, а також можливість застосування ст.21 КупАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який просив проводити апеляційний розгляд без участі захисника і задовольнити його апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Що стосується клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2025 року, то воно підлягає поновленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Так, згідно з постановою судді, справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розглянута 24 жовтня 2025 року без його участі.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.14), ОСОБА_1 копію судового рішення отримав 08 листопада 2025 року, а апеляційна скарга подана 18 листопада 2025 року.

За таких обставин вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, він підлягає поновленню.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті справи в ході апеляційного розгляду встановлено наступне.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 .

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.

Частиною 1 статті 172-20 КУпАП передбачено, що розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння - тягнуть за собою накладення штрафу або арешт з утриманням на гауптвахті.

Відповідно до ч.3 ст.172-20 КУпАП дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду, - тягнуть за собою накладення штрафу або арешт з утриманням на гауптвахті.

Зважаючи на приписи ст.1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настав з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконання стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування , Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303 та продовжується до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію.

Скасування особливого періоду буде здійснено окремим указом Президента України "Про демобілізацію".

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у Збройних Силах України, що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №276 від 02 жовтня 2024 року, а отже, є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-20 КУпАП.

З матеріалів справи та досліджених судом доказів встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі ЛВТ № 106 про військове адміністративне правопорушення за ч.3 ст.172-20 КУпАП від 21 жовтня 2025 року, де викладені обставини вчинення ним адміністративного правопорушення; копією протоколу ЛВТ № 73 про адміністративне затримання від 20 жовтня 2025 року; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 20 жовтня 2025 року №74; роздруківці тестування на алкоголь за допомогою газоаналізатора «Алконт-М» № 00239, Тест №822 від 20 жовтня 2025 року, результат огляду 0,36 ‰ (проміле); витязі із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 276 від 02 жовтня 2024 року.

Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП доведений належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 був доставлений на огляд о 19:05 год., однак огляд було проведено о 18:51 год., і такі розбіжності свідчать про порушення процедури огляду, а результати такого огляду є недопустимими доказами, то зазначена незначна розбіжність в даному випадку не впливає на правильність прийнятого суддею першої інстанції рішення, оскільки не спростовує факту перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння у вказаний період часу та як наслідок вчинення ним правопорушення за ч.3 ст.172-20 КупАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було ознайомлено із сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку спеціального технічного приладу, не можуть бути підставою для скасування постанови суду, оскільки згідно Порядку застосування спеціальних технічних засобів і тестів при проведенні огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду та оформлення його результатів, затвердженого наказом Міністерства оборони від 16 квітня 2025 року № 241, перед проведенням огляду на стан алкогольного сп`яніння уповноважена посадова особа інформує військовослужбовця/військовозобов`язаного, який підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на його вимогу надає для ознайомлення сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку такого засобу, а як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 не озвучував такої вимоги.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що на підставі результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, було складено протокол ЛВТ № 106 про військове адміністративне правопорушення за ч.3 ст.172-20 КУпАП від 21 жовтня 2025 року, де викладені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився зі згоди ОСОБА_1 в ІНФОРМАЦІЯ_1 за допомогою газоаналізатора Алконт-М №00239-15, результат огляду 0,36 ‰. При цьому, під час складання протоколу відносно ОСОБА_1 він ніяких заперечень стосовно цього в протоколі не висловив, протокол підписав без зауважень, письмово вказав, що вину визнає, а також поставив свій підпис про згоду з результатами огляду на стан сп`яніння в Акті №74 (а.с.2,4).

Твердження апелянта про те, що матеріалами справи не доведено, що ОСОБА_1 виконував службові обов`язки у нетверезому стані не спростовує правильності кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-20 КУпАП, а саме за фактом появи військовослужбовця ОСОБА_1 на території військової частини в нетверезому стані в умовах особливого періоду.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу у відсутності ОСОБА_1 підтверджуються матеріалами справи, однак не можуть бути безумовною підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, як про це порушується питання в апеляційній скарзі, оскільки вони не визначені такими у ст.247 КУпАП.

Також, для забезпечення всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи можливість реалізувати усі процесуальні права, передбачені ст.ст.268, 271 КУпАП, в тому числі подати нові докази і викласти свої доводи щодо суті правопорушення, була забезпечена ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду.

Твердження апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції свідків допитано не було, апеляційний суд вважає у даному випадку безпідставними, оскільки матеріали справи не містять відомостей про те, що захисник Білана А.Б. заявляв клопотання про допит свідків в судовому засіданні.

Інші доводи апеляційної скарги, не спростовують правильності встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи і його висновків про кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-20 КУпАП, а тому ці доводи не є підставою для скасування постанови і закриття провадження за відсутністю події та складу правопорушення, як про це просить апелянт.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.172-20 КупАП.

Накладаючи на ОСОБА_1 стягнення за ч.3 ст.172-20 КУпАП, суддя суду першої інстанції в повній мірі урахував дані про особу, характер та обставини вчиненого правопорушення.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.ст.33-34 КУпАП в межах санкції ч.3 ст.172-20 КУпАП в мінімальному розмірі, а постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Степанової О.В. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2025 року відносно ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя