Справа №: 630/605/25
Провадження № 3/630/300/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 грудня 2025 рокум. Люботин

Суддя Люботинського міського суду Харківської області Сухоруков І.М., розглянув матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм «швидкої допомоги» у КНП ХОР ЦЕМД та МК, із середньою освітою, одруженого, який мешкає: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

До Люботинського міського суду Харківської області від ВП №2 ХРУП №1 ГУ НП в Харківській області надійшов матеріал про адміністративне правопорушення з протоколом ЕПР1 №333984 від 18.05.2025 за ч.1 ст.130 КУпАП, в якому зазначено, що ОСОБА_1 18.05.2025 приблизно 07.30 у м.Люботин на вул. Деповська, буд. 52, керував автомобілем «ВАЗ 21063» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю із порожнини рота), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився під відеозапис зі службової боді камери 22.

За клопотанням захисника матеріали постановою суду поверталися до ВП №2 ХРУП №1ГУНП в Харківській області для доопрацювання у зв`язку із тим, що відеозапис на диску не відтворювався і був не повним.

У судовому засіданні ОСОБА_1 провину не визнав, та зазначив, що увечері 17.05.2025 у нього зламався автомобіль ВАЗ 21063 на вул. Деповській в районі буд.25 і він його залишив за тією адресою. Зранку 18.05.2025 він прийшов до автомобіля та чекав там знайомого майстра. Він спробував самостійно завести автомобіль, але той не заводився. До нього під`їхали працівники поліції та почали розпитувати, що він робить, попросили відкрити багажник, а після того звинуватили його, що він керує автомобілем з ознаками сп`яніння. Він розгубився та збентежився, оскільки не керував автомобілем. Після цього, йому пропонували пройти медичний огляд на стан сп`яніння, але він відмовився, оскільки не керував автомобілем і не міг зрозуміти суті звинувачень. Працівники поліції почали складати щодо нього адміністративний матеріал за ст.130 КУпАП, і він попросив все ж таки направити його на медичний огляд, але йому відмовили, так як вже почали складати матеріал. Разом із цим склали матеріал щодо нібито керування ним автомобілем з непристебнутими пасками безпеки, і він не оскаржив цю постанову, бо боявся подальших неприємностей від поліції.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Суслов В.Ю. просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ст.130 КУпАП. Зазначив, що з відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 взагалі керував автомобілем, більш того, на відеозапису є розрив у півгодини, під час якого події не фіксувалися, де було спілкування ОСОБА_1 з інспектором, під час якого ОСОБА_1 вказував, що не керував автомобілем, але при цьому виявив згоду пройти медичний огляд. Захисник вважав, що постанова про притягнення ОСОБА_1 за не пристебнуті паски безпеки відповідно до ч.5 ст.121 КУпАП винесена, щоб узаконити протокол складений за ст.130 КУпАП. ОСОБА_1 в силу юридичної необізнаності не оскаржив цю постанову, а юридичну допомогу отримав, вже коли до суду надійшов протокол про вчинення правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, коли оскаржувати постанову було запізно.

Суд, вислухавши ОСОБА_1 та його захисника, дослідивши адміністративний матеріал, дійшов висновку про наступне.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП повинен, зокрема, з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Судом враховується, що об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за даним протоколом працівником поліції вказано відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У п.п. 1 п. 2 Розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка була затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 №1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 № 28/32999, передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Згідно з п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 № 28/32999, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Розділом ІІІ цієї Інструкції передбачено, що відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія.

Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

На підтвердження цієї обставини, працівниками поліції надано до суду протокол про адміністративне правопорушення, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, акт огляду на стан сп`яніння, постанову про притягнення ОСОБА_1 за ч.5 ст.121 КУпАП, відеозапис подій на DVD-дисках.

З відеозапису подій, що були надані органом поліції разом із матеріалами справи, а також на іншому диску після повернення матеріалів з доопрацюванню, вбачається, що відеофксація подій починається приблизно о 07.18 год., коли автомобіль «ВАЗ 21063» д.н.з. НОМЕР_1 стоїть припаркований з відкритим багажником, і біля нього перебувають працівник поліції та ОСОБА_1 , який на питання поліцейського щодо вживання аклкоголю відповідає, що пив тиждень назад. На запитання поліцейського, ОСОБА_1 спочатку відповідає, що готовий пройти медичний огляд на стан сп`яніння, а потім декілька разів відмовляється з посиланням, що він тверезий.

Далі, з позначки часу 07.23 відеозапис переривається і з 07.51 відновлюється, де знов поліцейський пропонує пройти огляд на стан сп`яніння, отримує відмову, роз`яснює права та починає складати матеріали.

Пунктом 3.5 розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 №100, встановлює, що після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Отже, відеозапис на диску не відповідає вимогам вказаного п.3.5 Інструкції, оскільки переривається з позначки часу 07.23 по 07.51 год. і матеріали справи не містять жодних відомостей про причини цього, та що відбувалося у час, коли фіксація не велася.

Інші відеозаписи на DVD-диску, отримані після повернення справи з доопрацювання, стосуються інших осіб та інших автомобілів.

На відеозапису не вбачається, щоб працівники поліції зупиняли автомобіль, яким керував ОСОБА_1 за порушення норм ПДР, та взагалі не вбачається, щоб ОСОБА_1 керував будь-яким транспортним засобом.

Відеозапис, який би підтвердив рух транспортного засобу перед спілкуванням інспектора поліції з ОСОБА_1 у матеріалах справи відсутній.

Суд бере до уваги, що працівником поліції не складалися документи щодо відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем ВАЗ, а також цей автомобіль не передавався для транспортування іншому водієві.

Усі ці суперечності є суттєвими та не дають об`єктивної можливості суду спростувати позицію ОСОБА_1 , який стверджує, що транспортним засобом він не керував, а прийшов до припаркованого автомобіля, який зламався напередодні, і очікував майстра та безрезультатно намагався самостійно завести транспортний засіб.

Згідно із п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

У справах проти України Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розглядав питання про віднесення правопорушень, передбачених КУпАП, до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що, з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначними, тому такі адміністративні провадження слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій ст.6 Конвенції.

Одночасно, практика ЄСПЛ щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення зосереджена навколо фундаментальних засад здійснення правосуддя у справах про адміністративні правопорушення, зокрема, забезпеченні дотримання положень Конвенції в частині реалізації ст.6, яка гарантує кожному право на справедливий суд.

ЄСПЛ у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення має розцінюватися як кримінальне і розглядатися за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення має розглядатися як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у численних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та в інших.

Так, у справі «Гурепка проти України» з огляду на свою усталену прецедентну практику, Суд зазначив, що не має сумніву в тому, що в силу суворості санкції дана справа за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носило кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції.

А у справі «Михайлова проти України» ЄСПЛ зазначає, що з огляду на суворість покарання адміністративне провадження як те, що здійснювалося щодо заявниці у цій справі, має розглядатися як «кримінальне» для цілей Конвенції та протоколів до неї (рішення у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine, заява № 61406/00, п.55, від 06.09.2005р.) і, отже, з залученням гарантій ст.6 Конвенції та, відповідно, гарантій ст.2 Протоколу №7 до Конвенції.

В цьому ж рішенні ЄСПЛ стверджує про порушення п.1 Конвенції через відсутність безсторонності, яка забезпечується, серед іншого, присутністю сторони обвинувачення, яка необхідна для усунення обґрунтованих сумнівів, що можуть виникнути щодо безсторонності суду.

Також ЕСПЛ розглядав й питання дотримання принципу безсторонності у випадку відсутності прокурора під час частини або всього провадження щодо заявників у низці справ.

Зокрема, в рішеннях у справах «Озеров проти Росії» (Ozerov v. Russia, заява № 64962/01), пункти 53-58, від 18.05.2010 року, та «Кривошапкін проти Росії» (Krivoshapkin v. Russia), заява №42224/02, п.44-46, від 27.01.2011, Суд встановив порушення принципу безсторонності щодо випадків, коли прокурор був відсутнім у всіх судових засіданнях у кримінальних справах заявників, але суди перейшли до дослідження доказів, у тому числі допиту обвинувачених і свідків, та засудили заявників. Суд дійшов висновку, що за таких обставин суди переплутали ролі прокурора та судді, і, таким чином, надали підстави для обґрунтованих сумнівів щодо їхньої безсторонності. І в рішенні «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia, заява № 926/08, п.51-84 від 20.09.2016р., Суд встановив порушення принципу безсторонності у справі про адміністративне правопорушення щодо заявника, під час якого прокурор був відсутнім.

Роль посадової особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, обмежувалася переданням суду протоколу та підтверджуючих доказів. Після виконання цієї функції ця посадова особа не відігравала ролі у провадженні, так само як і прокуратура. Іншими словами, під час провадження у суді не було «сторони обвинувачення» або «прокурора». Це означало, що у судовому засіданні не було нікого, хто б міг заперечити заявниці (п.63 рішення ЄСПЛ у справі «Михайлова проти України). Згідно з п.64 зазначеного рішення за таких обставин Суд зазначив, що суд, який розглядав справу, не мав іншого вибору, окрім як взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи. Суд не переконаний в тому, що існували достатні гарантії, здатні усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу процесу на безсторонність суду.

Статтею 62 Конституції України та статтею 17 КПК України закріплений принцип презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, за якими ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь. Роз`яснення суворого додержання, закріпленого у ст.62 Конституції України принципу презумпції невинуватості містяться також у п.18 Постанови №9 Пленуму ВСУ від 01.11.1996р. «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя».

Крім того, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Рішенням ЄСПЛ у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014р. суд також визнав, що провадження у справах про адміністративні правопорушення вважається кримінальними у розумінні Конвенції, і у справі «Надточій проти України» ЄСПЛ зазначив, що Уряд України визнав кримінально-правовий характер КУпАП.

Частиною 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожен, хто обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку.

У зв`язку з вищезазначеним, суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ. Суд також не може змінювати суть «обвинувачення», викладене у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Стаття 62 Конституції України закріплює правило, згідно з яким усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Беручи до увагу постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП суд зазначає, що у ній, в якості додатку зазначений відеозапис з бодікамери 22. Отже, орган поліції мав реальну можливість, у разі наявності такого відеозапису з бодікамери 22 (де було б зафіксовано керування ОСОБА_1 автомобілем ВАЗ із непристебнутими пасками безпеки), надати цей запис до суду у процесі доопрацювання матеріалів за ст.130 КУпАП. Проте, цього зроблено не було.

За вищевказаних обставин, судом під час розгляду даної справи не отримано доказів керування ОСОБА_1 автомобілем «ВАЗ 21063» д.н.з. НОМЕР_1 .

Тому, суд не може вважати належними доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП DVD-диск із відезаписом, з якого не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, з чого слідує, що належними доказами не можуть бути й інші письмові докази: протокол про адміністративне правопорушення, акт огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, направлення водія на проходження медичного огляду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути відкрито, а відкрите підлягає закриттю в разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 245, 247,279, 280, 283 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10-ти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду шляхом подачі особою, щодо якої її винесено, апеляційної скарги до органу, який виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Суддя: І.М. Сухоруков