Провадження № 3/219/3900/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючої судді Конопленко О.С.

за участю секретаря судового засідання Денисенко С.М.

прокурора Баклана В.В.

захисника Олійника В.М.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за матеріалами, що надійшли з УСР в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , уродженки м. Новомосковська Дніпропетровської області, з вищою освітою, працюючої завідувачкою відділення офтальмологічної лікарні № 1 та членом позаштатної ВЛК, розлученої, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 979 від 13 жовтня 2025 року ОСОБА_1 , будучи членом позаштатної ВЛК, перебуваючи на посаді лікаря офтальмолога КП «Дніпропетровська обласна клінічна офтальмологічна лікарня», будучи відповідно до п.п. «ґ» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом декларування, у порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно та без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік, лише 03 квітня 2025 року о 15 годині 00 хвилини, тобто з порушенням встановленого законодавством строку для подачі такої декларації, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину визнала та пояснила, що вона дійсно обіймала посаду лікаря офтальмолога КП «Дніпропетровська обласна клінічна офтальмологічна лікарня» до грудня 2024 року, понад два роки вона також включена до складу ВЛК на базі вказаного закладу, проте ВЛК фактично свою діяльність не здійснює, оскільки до її складу входять лише лікарі-офтальмологи, що унеможливлює здійснення в повному обсязі повноважень комісією. Вперше за свою трудову діяльність вона подавала декларацію за 2023 рік, а за 2024 рік подати забула, оскільки в той час працювала в іншому закладі і юристи КП «ДОКОЛ» їй не нагадали про необхідність декларування, про те, що вона пропустила строк для подачі декларації вона дізналась лише 02 квітня 2025 року коли їй секретар КП «ДОКОЛ» вручила повідомлення щодо невнесення декларації. З розпорядженням від 20 березня 2025 року КП «ДОКОЛ» вона ознайомилась лише 02 квітня 2025 року. Крім того, зауважила, що в момент кампанії з декларування в неї хворіла дитина, яку вона виховує самостійно. Просила закрита провадження за малозначністю.

Захисник Олійник В.М. підтримав позицію своєї підзахисної та просив закрити провадження за малозначністю, обмежившись усним зауваженням, оскільки ОСОБА_1 вчасно не подала декларацію за 2024 рік ненавмисно, просив звернути увагу на те, що декларацію вона подала лише на 3 дні пізніше.

Прокурор Баклан В.В. в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, наголосивши, що її вина доведена в повному обсязі доказами, долученими до протоколу та дослідженими судом, зокрема, її підписом про ознайомлення з розпорядженням про необхідність подати декларацію за 2024 рік, крім того, за 2023 рік вона подала декларацію вчасно, тобто була обізнана з необхідністю декларування.

Заслухавши пояснення сторін. вивчивши матеріали справи про адміністративні правопорушення та клопотання захисника про закриття провадження, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності суддя дійшла такого висновку.

Частина перша статті 172-6 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до примітки ст.172-6 КУпАП суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно приписів ч.1 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції" особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 7, ст. 245, 280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, своєчасного, всебічного та повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення в точній відповідності з законом, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Суддя зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до положень ст.1 Закону корупційне правопорушення діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

У відповідності до вимог ч.1 ст.65-1 Закону за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

У даному випадку ОСОБА_1 належить до суб`єктів правопорушень, передбачених ст. 172-6 КУпАП, згідно примітки до неї, оскільки її було включено до складу позаштатної військово-лікарської комісії з правами госпітальної ВЛК при Комунальному підприємстві «Дніпропетровська обласна клінічна офтальмологічна лікарня» на підставі наказу № 02-05/55-1 від 22 грудня 2022 року з внесеними змінами відповідно до наказі № 02-05/49-1 від 01 вересня 2023 року та № 02-05/74-1 від 02 грудня 2024 року.

Відповідно до розпорядження в.о. генерального директора КП «ДОКОЛ» № 02-05/32-р від 20 березня 2025 року «Про організацію подання щорічних електронних декларацій працівниками КП «ДОКОЛ» за 2024 рік» діловода ОСОБА_3 зобов`язано ознайомити з листом МОЗ України № 28/8809/2-25 від 15 березня 2025 року працівників КП «ДОКОЛ» щодо обов`язкового подання щорічної електронної декларації під особистий підпис лікарів, які мають право проводити оцінювання повсякденного функціонування особи у складі експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи в КП «ДОКОЛ» згідно переліку, що додається (Додаток № 1), голову, його заступника, членів та секретаря позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії згідно складу, що додається (Додаток № 2). Згідно Додатку № 2 до вказаного розпорядження мається підпис члена позаштатної військово-лікарської комісії з правами госпітальної ВЛК на базі цивільного закладу охорони здоров`я лікаря-офтальмолога ОСОБА_1 . Проте, у вказаному додатку відсутня дата ознайомлення ОСОБА_1 з вказаним розпорядженням.

Згідно листа Міністерства охорони здоров`я України № 28/8809/2-25 від 15 березня 2025 року Міністерство охорони здоров`я України нагадує, що 31 березня 2025 року закінчується кампанія з подання щорічних електронних декларацій за 2024 рік, до вказаної дати щорічні декларації повинні подати зокрема голови, їх заступники, члени та секретарі позаштатних постійно діючих військово-лікарських і лікарсько-льотних комісій. Відповідно до пункту 45-1 роз`яснення НАЗК від 13 листопада 2023 року № 4 (з урахуванням змін, внесених роз`ясненнями НАЗК від 28 січня 2025 року № 1) декларантами є всі особи, які входять (призначені/відряджені) до складу відповідних комісій / включені до Переліку лікарів, які мають право проводити оцінювання повсякденного функціонування особи у складі експертних команд (Перелік лікарів), згідно з організаційно-розпорядчими документами, незалежно від фактичного виконання функцій голови/члена/секретаря комісії тощо, а також від строку перебування в складі відповідної комісії / у Переліку лікарів (у т.ч. які залучені до роботи на правах членів).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_1 03 квітня 2025 року о 15 годині 00 хвилини подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування особи за 2024 рік.

02 жовтня 2025 року ОСОБА_1 надано письмові пояснення начальникові УСР в Дніпропетровській області департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції, згідно яких вона зазначила, що їй відомо про її обов`язок як члена ВЛК подавати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на лікарняному та за кордоном в період кампанії з декларування не перебувала, зауважила, що у зв`язку з тим, що з 01 грудня 2024 року вона була звільнена з КП «ДОКОЛ», хоча і не була виключена зі складу ВЛК, та була працевлаштована в іншому місці, не знала що при звільненні також треба подавати декларацію, повідомлення про необхідність подати декларацію отримала 03 квітня 2025 року і одразу ж виконала свій обов`язок.

Відповідно до довідки, виданої в.о. генерального директора КП «ДОКОЛ» № вих01-06/579/1 від 24 жовтня 2025 року, ОСОБА_1 є членом позаштатної військово-лікарської комісії з правами госпітальної ВЛК, створеної на базі КП «ДОКОЛ», яке надає спеціалізовану медичну допомогу, до складу ВЛК входіть виключно лікарі-офтальмологи, що унеможливлює виконання функцій цієї комісії у повному обсязі, що передбачено Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України. Після створення ВЛК в КП «ДОКОЛ» по теперішній час комісія фактично жодного засідання не проводила, порядок її роботи не визначався, жодних рішень не приймалось, відповідно ОСОБА_1 фактично не виконувала функцій члена ВЛК, не приймала участь в огляді військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, не підписувала документів, не здійснювала організаційно-розпорядчих чи адміністративних функцій та не отримувала жодних виплат чи іншої вигоди.

Також ОСОБА_1 надано виписку із амбулаторної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого щодо перебування її сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на лікуванні з 24 березня 2025 року по 04 квітня 2025 року.

З урахуванням пояснень ОСОБА_1 , які не спростовані у судовому засіданні, щодо доведення її обов`язку подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік до завершення кампанії з декларування, а також за відсутності в матеріалах справи документальних підтверджень щодо письмового ознайомлення ОСОБА_1 із розпорядженням КП «ДОКОЛ» № 02-05/32-р від 20 березня 2025 року в строк до 31 березня 2025 року, та відсутності жодних доказів обізнаності ОСОБА_1 з необхідністю подати декларацію за 2024 рік до 31 березня 2025 року, це не визначає належної її обізнаності з даними обставинами у встановленому законом порядку, а відтак й можливості усвідомлення власного обов`язку подання до завершення вказаного строку щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік.

Що стосується обізнаності ОСОБА_1 з необхідністю декларування за 2024 рік, на підтвердження чого до протоколу надано розпорядження КП «ДОКОЛ» № 02-05/32-р від 20 березня 2025 року «Про організацію подання щорічних електронних декларацій працівниками КП «ДОКОЛ» за 2024 рік» з Додатком № 2, де мається підпис ОСОБА_1 , то цей доказ не може бути взятий до уваги суду оскільки вказаний додаток не містить дати ознайомлення з вказаним розпорядженням, що може свідчити про формальний підхід до ознайомлення працівників з необхідністю декларування за 2024 рік.

Тому, подання 03 квітня 2025 року ОСОБА_1 щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2024 календарний рік у даному конкретному випадку хоча й вчинено з пропущенням визначеного законом строку її подання, проте на думку суду це пропущення зумовлене поважними причинами щодо несвоєчасного та неналежного інформування ОСОБА_1 у встановленому порядку щодо її відповідного обов`язку дотримання вимог антикорупційного законодавства, що виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП, диспозиція якої передбачає серед решти обов`язковою умовою його вчинення несвоєчасне подання такої декларації саме без поважних причин.

Крім того, суд приймає до уваги і факт перебування її неповнолітньої дитини на лікуванні саме в момент завершення кампанії з декларування, тобто наприкінці березня 2025 року, що суд приймає як поважну причину пропуску строку подання декларації, та враховує строк, на який було пропущено подачу декларації, який становить лише три дні, що свідчить про відсутність умислу ОСОБА_1 уникнути фінансового моніторингу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобіганню корупції» №1700-VII від 14.10.2014 року, «корупція» - це використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Цією ж нормою також визначено термін «корупційне правопорушення» - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного корупційного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення, яка, виходячи із визначення поняття корупційного правопорушення, викладеного в ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини, тобто, з врахуванням положень ст. 1 цього Закону, сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов`язана задекларувати свої доходи та своєчасно подати декларацію, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 22.05.2017 р. № 223-943/0/4-17 зазначив, що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, слід врахувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларацій. Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за вищезазначеною статтею виключається.

Кодекс України про адміністративне правопорушення визначає, що адміністративне правопорушення по своїм суб`єктивним властивостям - діяння чи бездіяльність, вчинені з певною ціллю і з певних мотивів. Ці органічно зв`язані між собою, взаємозалежні форми психічної активності створюють зміст суб`єктивної сторони правопорушення. Вина це є психічне ставлення особи в формі умислу або необережності до своїх дій і їх наслідкам. Вина - це обов`язкова умова адміністративної відповідальності.

Умисел - це відношення пізнавальної можливості і волі суб`єкта до вчиненого ним діяння. Його обов`язкові елементи, це повне усвідомлення протиправності скоєного діяння в його юридичних і соціально-побутових особливостях, передбачення антигромадських результатів свого діяння (бездіяльності), бажання або усвідомлене допущення настання вказаних наслідків. Відсутність умислу і необережності засвідчують про випадок - такому збігу життєвих обставин, при яких особа не усвідомлювала і не могла усвідомлювати властивостей вчиненого або не передбачала і не могла передбачати наслідків вчиненого діяння. Випадок і вина - це категорії взаємовиключні, а тому вчинення діяння або бездіяльності випадково не є умовою адміністративної відповідальності.

Статтею 10 КУпАП імперативно визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Склад правопорушення - це сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати діяння як конкретне правопорушення. Кожний склад правопорушення обов`язково складається з таких елементів: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про відсутність у діянні особи складу правопорушення, що виключає відповідальність особи за вчинене нею діяння.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері запобігання корупції, а безпосереднім - відносини у сфері здійснення антикорупційного фінансового контролю.

Предметом правопорушення є декларація, подана шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції: за минулий рік.

Об`єктивна сторона даного адміністративного правопорушення полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до примітки до ст. 172-6 КУпАП суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП характеризується виключно виною у формі прямого умислу за інтелектуальною ознакою.

Інтелектуальна ознака прямого умислу полягає в усвідомленні особою суспільно небезпечного характеру свого діяння та у передбаченні його суспільно небезпечних наслідків.

Усвідомлення означає не лише розуміння фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються об`єкта, предмета, об`єктивної сторони конкретного правопорушення, а й повне розуміння його суспільної небезпеки. Здебільшого наявність усвідомлення винним суспільної небезпеки свого діяння є очевидною, про що свідчать фактичні обставини справи. Якщо особа не усвідомлює суспільно небезпечний характер своїх дій чи бездіяльності, це може свідчити про її неосудність або про відсутність умислу на вчинення правопорушення.

Передбачення - це розумове уявлення особи про результати своєї дії (бездіяльності). При вчиненні злочину винний усвідомлює зміст конкретних наслідків свого діяння, їх суспільно небезпечний характер (шкоду, яка буде заподіяна суб`єктам посягання), а також неминучість або можливість настання таких наслідків.

Вольова ознака прямого умислу характеризується бажанням настання суспільно небезпечних наслідків. Під бажанням розуміють прагнення досягти конкретного результату, що передбачає свідому і цілеспрямовану діяльність особи. Бажання - це воля, спрямована на досягнення чітко визначеної мети.

Аналіз вищевикладеного, дає підстави дійти висновку, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП є формальним, суб`єктивною стороною якого є наявність прямого умислу на несвоєчасне подання декларації без поважних причин.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП судом має бути встановлено за наслідками розгляду справи, що особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, знала про обов`язок подати декларацію за попередній період, у певний строк, проте усвідомлено без наявності на те поважних причин вирішила її не подавати і умисно не подала таку декларацію.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного корупційного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення, яка, виходячи із визначення поняття корупційного правопорушення, викладеного в ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини, тобто, з врахуванням положень ст. 1 цього Закону, сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов`язана задекларувати свої доходи та своєчасно подати декларацію, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети.

Суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Протокол, складений відносно ОСОБА_1 , не містить будь-яких даних про форму вини, в даному випадку наявність прямого умислу, а матеріали справи не містять відомостей, які б вказували на те, що ОСОБА_1 , подавши декларації пізніше мала умисел на порушення вимог фінансового контролю чи переслідувала будь-який корупційний інтерес.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.6 Конвенції 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Наведене кореспондується із правилами ст.7 КУпАП, в силу якої ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

За змістом Рішення Конституційного Суду України від 29.02.2019 року №1-р/2019 наголошено, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На можливість застосування принципу презумпції невинуватості у справах про адміністративні правопорушення звернув увагу Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 «справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» (пункт 4).

Тому в силу дії вказаного конституційного принципу всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, зокрема в рішеннях у справах «Гурепка проти України (N2)» від 08 квітня 2010 року, «Лучанінов проти України» від 09 червня 2011 року на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

У п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Викладене дає підстави для обґрунтованих сумнівів у доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КпАП, а відповідно до ст. 62 Конституції усі сумніви тлумачаться на користь особи, яка притягується до відповідальності.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, судом визначає відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, внаслідок відсутності вказаної ознаки його об`єктивної сторони, а саме несвоєчасного подання без поважних причин декларації суб`єктом декларування, у зв`язку з чим провадження в справі підлягає закриттю.

Вказана вище сукупність обставин визначає не доведення складу вказаного у протоколі від 13 жовтня 2025 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та становить об`єктивні підстави закриття провадження у справі, узгоджуючись з положеннями ст.62 Конституції України, наведеної практики Європейського суду з прав людини та вимогами п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, оскільки рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях та ухвалюватись за існування очевидних сумнівів у доведеності вини, що підлягають тлумаченню на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 24, 212-3, 247, 276-280, 283-285 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Соборний районний суд міста Дніпра протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Повний текст постанови складено 09 грудня 2025 року.

Суддя О.С. Конопленко