ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Русєвої А.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Тищука В.В.,

захисника Атаманчук Н.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

29.10.2025 року о 21:40 год. у м. Одеса, вул. Посмітного, 5, керував транспортним засобом, а саме електросамокатом, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер 0429, тест 1171, результат тесту позитивний 0,71% проміле, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п./п. «а» п. 2.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, незважаючи на належне сповіщення про дату, час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомив, жодних клопотань не надавав, у зв`язку із чим, суд з`ясувавши думку захисника, вважає за можливе розгляд справи здійснити за відсутності ОСОБА_1 . При цьому, суд враховує, що участь особи, яка притягується до відповідальності у такій категорії справ обов`язковою не є, а участь ОСОБА_1 в судовому засіданні забезпечена участю його захисника.

У судовому засідання захисник Атаманчук Н.С. зазначила, що ОСОБА_1 не визнає своєї вин у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, оскільки він не керував транспортним засобом. Так, матеріали справи не містять доказів факту керування транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Окрім того, захисник зазначила, що електросамокат не є транспортним засобом, а тому ОСОБА_1 не може в даному випадку вважатись водієм в розумінні ПДР, у зв`язку з чим на нього не розповсюджуються положення ст. 130 КУпАП. Також, захисник зазначила, що огляд проведений без наявних те підстав, тому що стан ОСОБА_1 не відповідав ознакам алкогольного сп`яніння, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення. Зокрема також поліцейськими не було належним чином роз`яснено права та обов`язки та право надати пояснення по суті складеного протоколу про адміністративного правопорушення. У зв`язку із зазначеними обставинами захисник просила справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши захисника, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, дослідив докази, зібрані у справи, надавши їм оцінку в сукупності, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Так, аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №497802 від 29.10.2025 року, згідно якого ОСОБА_1 29.10.2025 року о 21:40 год. у м. Одеса, вул. Посмітного, 5, керував транспортним засобом, а саме електросамокатом, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер 0429, тест 1171, результат тесту позитивний 0,71% проміле;

- роздруківкою з приладу «Drager Alcotest 7510» ARLM 0429, згідно якого результат огляду позитивний 0,71 % проміле;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого під час огляду ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння, зокрема: запах алкоголю з порожнини рота, результат огляду на стан сп`яніння 0,71% проміле;

- відеозаписом з нагрудних реєстраторів працівників поліції, який повністю підтверджені обставини, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Суд визнає зазначені докази допустимими, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог ст.266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 №1103, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.

Таким чином, аналіз сукупності усіх досліджених доказів дозволяє суду дійти висновку про наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та про доведеність вини ОСОБА_1 в його вчиненні.

Як було вище наведено, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 29.10.2025 року о 21:40 год. у м. Одеса, вул. Посмітного, 5, керував транспортним засобом, а саме електросамокатом, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер 0429, тест 1171, результат тесту позитивний 0,71% проміле.

З викладеного слідує, що ОСОБА_1 , порушуючи вимоги п./п. «а» п. 2.9 ПДР, який передбачає, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, керував транспортирним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином з викладеного слідує, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Що стосується тверджень захисника Атаманчук Н.С. про те, що електросамокат не є транспортним засобом, то суд визнає їх безпідставними та зауважує на наступному.

Відповідно до п.1.10 ПДР транспортний засіб пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Згідно з абз. 3 ч. 1 Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24.02.2023 № 2956-IX, який набрав чинності 23.03.2023, електричний колісний транспортний засіб - дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.

Тобто, вищевказаним законом електросамокати були віднесенні до категорії транспортних засобів і з дня набрання чинності цим Законом керування електросамокатом в стані сп`яніння або відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, тягне відповідальність, встановлену статтею 130 КУпАП, що неодмінно мало бути відомо захиснику, як спеціалісту в галузі права.

Твердження сторони захисту щодо відсутності доказів факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 судом не беруться до уваги, оскільки спростовуються відеозаписом на якому вбачається, що ОСОБА_1 стоїть зупинений тримаючись за кермо та повідомляє, працівникам поліції, що їде до дому. В свою чергу працівники поліції роз`яснюють, що підставою зупинки, ОСОБА_1 є керування самокатом про тротуару без шолому та без світло відбиваючих елементів на одежі. Більш того, за весь час спілкування з поліцейськими, від початку вимоги надати документи, до вручення копії протоколу притягуваний жодного разу не заявив про те, що він транспортним засобом не керував.

Суд критично ставиться до твердження захисника Атаманчук Н.С., що ОСОБА_1 не було роз`яснено його права, оскільки з відеозапису вбачається, що працівник поліції роз`яснив його права, а саме ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що також підтверджено особистим підписом в протоколі про адміністративне правопорушення. Беручи до уваги той факт, що ОСОБА_1 уклав угоду про правовий захист з адвокатом Атаманчук Н.С. свідчить, що притягуваний обізнаний та користується своїми процесуальними правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, а саме реалізував своє право користуватися юридичною допомогою адвоката при розгляді справи.

Щодо тверджень захисника, що огляд притягуваного на стан сп`яніння було проведено без достатніх для цього підстав, то суд їх відхиляє та зазначає, що поліцейські самостійні у своїй діяльності і самостійно визначають ознаки сп`яніння, в тому числі й запах алкоголю з ротової порожнини, що об`єктивно не можливо перевірити переглядом відеозапису. Більш того, ОСОБА_1 не заперечував факту вживання алкоголю та подальше керування електросамокатом.

За таких обставин, доводи захисника Атаманчук Н.С. про наявність підстав про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими.

Таким чином з викладеного слідує, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Судом враховується характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Суд враховує те, що ОСОБА_1 вчинив умисне правопорушення, характер якого вказує на те, що воно є грубим адміністративним правопорушенням.

Обставин, які відповідно до ст.ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , за вчинене ним адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, беручи до увагу особу ОСОБА_1 , а також безальтернативну санкцію ч.1 ст.130 КУпАП, суд дійшов висновку, що з метою його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень на нього необхідно накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладання на правопорушника адміністративного стягнення з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст.283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси А.С. Русєва

Єдиний унікальний номер справи: №522/24997/25

Номер провадження №3/522/8604/25

Головуючий суддя Русєва А.С.