Справа №750/6464/25
Провадження №3/750/2227/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2025 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді - Самусь Л.В.,

за участю секретаря - Бублик Т.М.,

захисника - Жидкого А.М.,

розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого охоронцем в ТОВ «Центр-А», мешканця АДРЕСА_1 , - за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

в с т а н о в и в:

25.04.2025 о 17:23 год. ОСОБА_1 в м. Чернігові по вул. Шевченка, буд. 224, керував транспортним засобом Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук та поведінка, що не відповідає обстановці; від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Drager Alcotest ARCD 0467, та у медичному закладі ЧОПНЛ у лікаря-нарколога відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

10.07.2025 на електронну адресу суду, а 14.07.2025 через канцелярію суду, від ОСОБА_1 надійшла заява по справі з додатками (копія трудової книжки та лист від ТОВ «Центр-А»), в якій останнім зазначено, що він вину визнає повністю, щиро кається, зазначає, що має стаж водіння 7 років, така ситуація склалась вперше, розгубився, алкоголь не вживає, того дня вживав квас, а тому просив, враховуючи практику Європейського Суду, положення Конституції України, не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки робота в ТОВ «Центр-А» передбачає відрядження і така робота є єдиним джерелом його доходу.

В судовому засіданні 22.09.2025 року ОСОБА_1 з протоколом не погодився, вказав, що з ним таке сталося вперше. Того дня він пив квас, в автомобілі був разом з дитиною, не знав як себе поводити, адвокат не був на зв`язку. Він відмовився від огляду, хотів проконсультуватись, ще й дитина була з ним. Він весь день вживав квас, тому боявся, що прилад може показати хибний результат, не зрозумів, що до 0,2% проміле це норма.

В подальшому, ОСОБА_1 в судові засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення йому рекомендованих повідомлень про виклик в судові засідання, за адресою, зазначеною у протоколі. Жодних заяв та клопотань, щодо відкладення розгляду справи, призначеної на 09.12.2025 о 13:45 год. від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, до суду не надійшло.

Вирішуючи питання щодо можливості проведення судового розгляду за відсутності ОСОБА_1 , суд виходить з того, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь у розгляді її справи, встановлене частиною першою статті 268 КУпАП, не є абсолютним.

Відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення має корелюватися із завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, серед яких у відповідності до ст. 245 КУпАП є своєчасне з`ясування обставин справи та вирішення її у точній відповідності з законом, тобто таке відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення не має перешкоджати розгляду справи із збереженням можливості притягнення особи до адміністративної відповідальності в межах строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, у випадку встановлення наявності складу адміністративного правопорушення в діях такої особи.

За змістом ст. 268 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП можуть розглядатися за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Судом були створені всі належні процесуальні можливості для реалізації ОСОБА_1 права на захист, оскільки останньому надавався час на запрошення захисника для представлення власних інтересів в суді, чим той і скористався.

Відтак, з метою дотримання необхідного балансу між забезпеченням права особи на участь у розгляді справи та самим розглядом справи з дотриманням як строків розгляду справи судом, так і строку можливого притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за участю в судовому засіданні захисника ОСОБА_1 адвоката Жидкого А.М., проти чого заперечень від захисника не надійшло, останній зазначив, що розгляд справи можливо здійснювати без участі ОСОБА_1 .

Захисник в судовому засіданні просив закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 , мотивуючи тим, що у працівників поліції були відсутні підстави для правомірної зупинки транспортного засобу і така причина зупинки названа не була водію, будь які ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 були відсутні, він поводив себе адекватно. Його підзахисний переживав. Поліцейськими не було названо водію причин зупинки і водій відмовився через юридичну необізнаність, боявся, а тому відмовився. Згідно практики Європейського суду та національних судів, в разі визнання його підзахисного винним, на нього можна накласти стягнення лише у виді штрафу, без позбавлення права керування.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог, викладених у ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, обставини адміністративного правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності.

Як визначено в п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Розділом 2 Правил дорожнього руху передбачено обов`язки та права водіїв механічних транспортних засобів, так відповідно до п. 2.5 вказаних Правил водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, не дивлячись на заперечення ОСОБА_2 своєї вини, вина того у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, доведена наданими та перевіреними у судовому засіданні доказами, а також дослідженими матеріалами справи протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №9311689 від 25.04.2025, де інспектором викладені обставини цього правопорушення; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці та вказано, що огляд не проводився у зв`язку з відмовою від проходження; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.04.2025, в якому зазначено, що у результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці; розпискою ОСОБА_1 від 25.04.2025; рапортом поліцейського взводу №1 роти №1 БУПП в Чернігівській області ДПП сержанта поліції Юлії Фесюн від 25.04.2025; відеозаписом до протоколу серії ЕПР1 №9311689 від 25.04.2025.

Всі вищезазначені докази повністю узгоджуються між собою і не містять будь-яких суперечностей.

Разом з тим, вище приведений аналіз доказів по справі змушує суд критично віднестись до пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисника, оскільки, зазначене ними, об`єктивно нічим не підтверджується. Більш того, суд за вказаних обставин розцінює такі пояснення, як такі, що надані з метою уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за відповідною частиною статті 130 КУпАП, а саме, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Так, відповідно до ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Як слідує з переглянутого відеозапису до протоколу, поліцейськими було дотримано вимоги визначеного порядку проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, встановлений діючим законодавством. 25.04.2025 о 17:23 год. ОСОБА_1 в м. Чернігові по вул. Шевченка, буд. 224, керував транспортним засобом Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , і факт керування підтверджено наданим відеозаписом. Зокрема на відеофайлі, який долучено до протоколу, слідує, що о 17:23 год. відеореєстратором, який закріплено на службовому автомобілі працівників патрульної поліції, зафіксовано рух автомобіля Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , зупинку того, після чого з переднього правого вікна (пасажирське місце) в траву викидається, щось схоже на пляшку. Поліцейський, підійшовши до автомобіля, питає: «хто так робить?» і просить прибрати сміття з узбіччя. На відеозаписі видно, що в салоні авто перебуває пасажир на передньому сидінні і на задньому сидінні за місцем водія перебуває дитина, яка їсть морозиво в цей час. Поліцейський, представившись водію, повідомивши про відеофіксацію розмови, просить надати документи водія і запитує вік дитини. Водій надає документ, зазначає що дитині 8 років. Поліцейський запитує, який зріст у дитини, на що водій, ким виявився ОСОБА_1 , вказує, що 126 см. Поліцейський повідомляє, що в такому випадку є порушення ПДР, оскільки дитина має перебувати в авто в дитячому кріслі. В процесі спілкування поліцейський запитує ОСОБА_1 чи не вживав він сьогодні, на що той вказує, що ні, і поліцейський запитує чи готовий водій пройти огляд, при цьому просить водія витягнути руки, а після цього видихнути в його бік. Після здійснення водієм вказаних дій, працівник поліції повідомляє того, що наразі він вбачає ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук та поведінку, що не відповідає обстановці та пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер. Водій каже: «давайте без цього» і поліцейський повідомляє того про кримінальну відповідальність, а вимога відповідає чинному законодавству, пояснює допустиму норму алкоголю для водія 0,2% проміле, а все що вище, це вже алкогольне сп`яніння. Після чого запитує водія, де той фактично мешкає та повідомляє того, що буде винесено зараз постанову за порушення ПДР, а саме за те, що дитина зі зростом 126 см не перебувала в дитячому кріслі, і суму штрафу за вказане правопорушення та пояснює, що за чинними нормами ПДР не має значення вік дитини, а враховується лише зріст дитини, тобто до 150 см дитина має пересуватись в авто в спеціальному кріслі. Та зазначає, що зараз колега ознайомить його з правами по цій постанові. Далі на відеозаписі чутно, як напарниця ознайомлює з правами, потім пояснює, як можна сплатити штраф. В цей час з автомобіля вийшов ще один пасажир, з заднього місця, і з іншим пасажиром вони постійно щось виказують то поліцейському, то водію. Працівник поліції запитує водія чи він цивільний чи військовий і водій відмовляється відповідати на це питання, а також чутно як поліцейський відповідає одному з пасажирів, що правила є правила, в стані алкогольного сп`яніння керувати не можна, і що він не з пасажиром розмовляє, а можливо водій і не перебуває в стані сп`яніння, він виявив у того лише ознаки такого. Коли на місце зупинки доставив другий екіпаж поліцейських прилад Драгер, працівник поліції, який здійснював зупинку водія, підзиває того, показує йому прилад, готує той до проходження процедури огляду та зазначає, що водій може не погодитись з результатом огляду, про що має вказати поліцейському, бо змусити вказати, що це його результат він не може. За відмову від проходження огляду також передбачена відповідальність, розказує, яка саме. Коли прилад був готовий до огляду після забору пробного повітря, працівник поліції запитує водія чи буде той проходити огляд, і ОСОБА_1 зазначає, що ні. Поліцейський вказує, що зрозуміло і в такому випадку у встановленому законом порядку пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі ЧОПНЛ у лікаря-нарколога. Пасажир каже: «складайте протокол», на що працівник поліції зазначає, що розмова відбувається не з ним, перепитує у водія його позицію, на що ОСОБА_1 відповідає, що «зараз, з юристом ….», а поліцейський запитує знову чи буде водій проходити огляд в медичному закладі. ОСОБА_1 каже: «дайте подумаю» і поліцейський перепитує: «подумали, згодні чи ні, надайте відповідь». ОСОБА_1 каже, що пив квас, на що працівник поліції перепитує: «а запах у вас від квасу?». Поліцейський зазначає, що зрозумів, і ще раз роз`яснює положення пункту 2.5 ПДР, та відповідальність за не виконання таких та запитує ще раз водія чи згоден той пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу Драгер, на що ОСОБА_1 вказує, що ні. Після цього поліцейський висуває пропозицію про проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння водієм у медичному закладі ЧОПНЛ, і що про відмову водія було попереджено, на що ОСОБА_1 вказує, що «ні, не хочу». Поліцейським роз`яснено водію ОСОБА_1 , що в такому випадку на нього буде складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП за порушення вимог пункту 2.5 ПДР, роз`яснено права, а в подальшому ознайомлено з протоколом, повідомлено місце розгляд того, відсторонено від керування.

При цьому, мотиви відмови водія від виконання вимоги поліцейських у відповідності до п. 2.5 ПДР правового значення не мають. Наслідком такої відмови є складення відносно водія протоколу про адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Дані, що містяться у зазначених джерелах доказів, повністю відповідають фактичним обставинам справи та вказують на вину ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України та при складанні зазначених адміністративних матеріалів працівниками поліції не було допущено неповноту чи необ`єктивність в оцінюванні дій правопорушника.

Крім того, ОСОБА_1 отримував посвідчення водія, а відтак знання ним положень ПДР України презуміюється і при реалізації свого права на керування автомобілем, він повинен був виконати додаткові обов`язки, що визначені п. 2.5 ПДР України. Проте, водій ОСОБА_1 усвідомлено, чітко та однозначно відмовився виконувати вимоги п. 2.5 ПДР.

Факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Доводи захисника ОСОБА_1 адвоката Жидкого А.М. про те, що підстав для зупинки не було і про такі водію не було повідомлено, ознак сп`яніння у ОСОБА_1 не було, також спростовано відеозаписом, оскільки з такого вбачається, що ОСОБА_1 було повідомлено про причини зупинки транспортного засобу, як то перебування в автомобілі дитини без дитячого крісла, у зв`язку з чим доводи захисника щодо безпідставності зупинки транспортного засобу, суд оцінює критично, як безпідставні і надані з метою уникнення адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 було повідомлено до якого зросту дитина має перебувати в спеціальному кріслі, повідомлено, що буде винесено відповідну постанову, роз`яснено права, названо суму штрафу 510 грн., працівницею поліції пояснено, як водій може сплатити вказаний штраф, зокрема і через застосунок «Дія». Суд зауважує, що відповідно до ст. 36 Закону України «Про Національну поліцію», зупинка транспортного засобу є компетенцією поліцейського та його дії можуть бути оскаржені в порядку, встановленим законом. Однак, як вбачається з матеріалів справи, дії службової особи, що складала протокол та фіксувала правопорушення в порядку, передбаченому чинним законодавством, не оскаржувалися. Отже, твердження захисника щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-яким судовим рішенням або висновком компетентного органу. Стосовно доводів захисника про те, що у ОСОБА_1 не було ознак алкогольного сп`яніння, такі також судом визнаються неспроможними, оскільки вказане не спростовує вину того у вчиненні адміністративного правопорушення, так як протокол щодо нього складений за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, пропозицію про проходження якого поліцейським було висунуто відповідно до вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» з зазначенням ознак сп`яніння. Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що стверджується зібраними матеріалами у справі, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за порушення пункту 2.5 ПДР України, сам факт відмови від проходження огляду тягне за собою відповідальність за цією статтею, при цьому не має значення чи перебував водій у стані сп`яніння чи ні.

В той же час, підтвердити або спростувати наявність відповідного стану сп`яніння можливо лише шляхом проходження відповідного огляду на стан сп`яніння, від чого ОСОБА_1 відмовився, хоча згідно п. 2.5 ПДР України зобов`язаний був на вимогу поліцейського, в якого виникли припущення щодо перебування водія в стані сп`яніння, пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення його дійсного стану.

Тобто, об`єктивні докази, які б спростовували вину ОСОБА_1 , суду надані не були.

Отже, наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за ознаками порушення п. 2.5 ПДР, повністю доведена наданими та перевіреними у судовому засіданні доказами.

Вирішуючи питання щодо накладення адміністративного стягнення, враховуються характер вчиненого правопорушення, дані особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, в зв`язку з чим є підстави для накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, що є достатнім для виховання вищезазначеної особи, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як нею, так і іншими особами.

Суд вважає за необхідне зауважити, що у відповідності до статті 23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом частини 2 статті 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

За змістом частин 1 статті 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із аналізу вищевказаної норми закону убачається, що санкція частини 1 статті 130 КУпАП не є альтернативною, а передбачає адміністративне стягнення у виді штрафу, який обов`язково поєднаний із позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до частини 2 статті 9 КУпАП, адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачене цим Кодексом, настає якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідальність до закону кримінальної відповідальності.

Відтак застосування при призначенні покарання за вчинення адміністративного правопорушення, норм, які регулюють питання призначення покарання за кримінальне правопорушення, - є неприпустимим.

Законодавство про адміністративні правопорушення, на відміну від законодавства, що регулює настання кримінальної відповідальності, не передбачає накладення адміністративного стягнення більш м`якого, ніж передбачено законом, як про це просить ОСОБА_1 та його захисник.

З огляду на зміст статей 21 та 22 КУпАП, які передбачають можливість звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності, за виключенням, зокрема осіб, які вчинили адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП, - слід виснувати, що адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Отже, накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає санкції частини 1 статті 130 КУпАП, вимогам статей 33, 34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення, є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 7, 9, 23, 33, 283, 284 п. 1, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення

п о с т а н о в и в:

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП і накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у визначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень, відповідно до ст. 308 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя Л.В. Самусь