Провадження № 3/161/7338/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк 08 грудня 2025 року

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Присяжнюк Л.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від ВП №3 Луцького РУП ГУНП у Волинській області відносно

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 595826 від 29.11. 2025 вбачається, що ОСОБА_1 , 29.11.2025 близько 01 год. 00 хв. за місцем свого проживання вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо дружини ОСОБА_2 , що полягало у висловлюванні на її адресу нецензурними словами, погрозами фізичною розправою. Таким чином своїми діями міг завдати шкоди психічному здоров`ю потерпілої, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від нього на адресу суду не надходило.

Зі змісту ст. 268 КУпАП слідує, що під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у випадках коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, якщо від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Підсумовуючи все вищевикладене, враховуючи, що ОСОБА_1 ознайомлений зі змістом пред`явленого йому правопорушення, знав про наявне судове провадження, тобто його право на захист було забезпечено, суддя вважає за можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність їх у сукупності, прийшов до таких висновків.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію; рапортом виклику на лінію 102; письмовими поясненнями потерпілої.

Таким чином, вина ОСОБА_1 доведена, і в його діях є склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173- 2 КУпАП.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання про адміністративне стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, наявність доказів про доведеність вини правопорушника ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, та приходить до висновку про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ч. 5 ст. 283 КУпАП постанова суду про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 173 - 2 і 173 - 6 цього Кодексу, повинна містити обґрунтування необхідності або відсутності необхідності направлення порушника на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, відповідно до статті 39 - 1цього Кодексу.

Суд вважає, що у даній справі відсутня необхідність направлення ОСОБА_1 на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство, що передбачено ст. 39-1 КУпАП, оскільки таке правопорушення вчинено вперше і накладення штрафу при притягненні особи до адміністративної відповідальності на теперішній час буде достатнім для досягнення виховного ефекту.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно із п.5 ч. 2ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладене таке стягнення сплачується судовий збір в сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, необхідно стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605, 60 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 35, 36, 40-1, ч. 1 ст. 173-2, 245, 256, 265, 280, 283, 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста) гривень.

Відповідно до частини 1 статті 307, частини 2 статті 308 КУпАП у разі несплати штрафу пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови, а в разі оскарження такої постанови - пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, при здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Людмила ПРИСЯЖНЮК