Номер провадження: 33/813/2308/25
Номер справи місцевого суду: 946/5387/25
Головуючий у першій інстанції Баннікова Н. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю секретаря Чеботар А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у відсутність учасників справи, матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 вересня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 850,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 місяці. Також стягнуто з нього на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до адміністративних матеріалів, 11.07.2025 року о 22 год. 51 хв. у м. Ізмаїл по пр. Незалежності, 34, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Chevrolet Camaro», д.н.з. НОМЕР_1 , у якого задні поворотники були встановлені червоного кольору, тобто не відповідають ДСТУ 3649:2010. Також ОСОБА_1 раніше протягом року притягався до відповідальності за ч.3 ст. 121 КУпАП, чим порушив п. 31.4.3а Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), за що передбачена відповідальність за ч.4 ст. 121 КУпАП.

Зазначені обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 вересня 2025 року про визнання винним і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП (а.с.17).

Не погоджуючись із вказаною вище постановою, 12.11.2025 року ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП (а.с.22-24).

Також скаржником подано клопотання, в якому він просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 24.09.2025 року, посилаючись на поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

Вивчивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова суду була ухвалена 24.09.2025 року. Апеляційна скарга подана до суду 12.11.2025 року, що підтверджується штампом Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області(а.с.22). Тому, апеляційна скарга подана з пропуском строку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що справу було розглянуто без його участі. Копія оскаржуваної постанови була направлена судом першої інстанції на його адресу лише тільки після його запиту про стан розгляду справи, а саме 07.11.2025 року.

При вирішенні питання про можливість поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження.

Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Крім того, вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд повинен у сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та зазначити, з яких підстав подане скаржником клопотання може бути задоволене.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження, пропущений із поважних причин, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

З огляду на викладене, зазначені скаржником обставини свідчать про те, що строк на апеляційне оскарження був пропущений апелянтом з поважних причин, тому підлягає поновленню.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що апеляційний перегляд судового рішення гарантовано учасникам справи п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Щодо суті правопорушення, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 121 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Повторне ж протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті, має наслідком адміністративну відповідальність за ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Повторним відповідно до статті 35 КУпАП визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні в правопорушення підтверджується доказами, які суд дослідив під час розгляду адміністративної справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення. серії ЕПР1 № 388804 від 11.07.2025 року (а.с.1);

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4724590 від 13.05.2025 2025 року, згідно з якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП (а.с.2);

- відеозаписом (а.с.4).

Частина 4 ст.121 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до п.п. 9.1а ПДР поворотники є попереджувальними сигналами.

Національне законодавство України нормує технічний стан автомобілів згідно з пунктом 31.1 ПДР, а безпосередньо світловими покажчиками опікується пункт 31.4.3. Зокрема вказано дозволений тип, розташування, призначення та колір світлового приладу.

Слід зазначити, що в Україні відповідність технічного стану автомобіля, перевіряється згідно з ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання».

Даний стандарт, зокрема п. 6.1.5, визначає кількість, колір та наявність зовнішніх світлових приладів на колісних транспортних засобах, а саме визначено, що обов`язково на всіх автомобілях та автобусах покажчик повороту передній, боковий та задній мають бути жовтого кольору.

Стандартом передбачено, що вносити зміни у конструкцію автомобілів, а також застосовувати додаткове обладнання без узгодження таких дій за встановленим законодавством порядком не дозволяється. Тобто, стандартом прямо забороняється використання покажчиків повороту червоного кольору.

Пунктом 31.1 ПДР унормовано, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та правил технічної експлуатації.

Згідно п. 31.4 «а» ПДР, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за невідповідності вимогам 31.4.3 ПДР, зокрема, кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Пунктом 6.1.5 ДСТУ 3649:2010 передбачено чіткі вимоги до кольору покажчиків поворотів, а саме передні та задні повинні бути жовтими.

Доводи апелянта про те, що автомобіль «Chevrolet Camaro», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , був ввезений на територію України з США, та пройшов необхідні тестування для підтвердження відповідності європейським стандартам безпеки та екології, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки законодавцем прямо забороняється використання покажчиків повороту червоного кольору.

Крім цього, з доданої до матеріалів справи копії довідки Головного сервісного центру МВС від 17.09.2025 року вбачається, що перша державна реєстрація транспортного засобу Chevrolet Camaro, VIN - НОМЕР_2 була здійснена 14.08.2019 року, тобто дані зазначені станом на 2019 рік. Оскільки правопорушення ОСОБА_1 було вчинене 11.07.2025 року о 22 год. 51 хв., то підтвердження відповідності європейським стандартам безпеки та екології транспортного засобу Chevrolet Camaro, VIN - НОМЕР_2 в 2019 році жодним чином не може свідчити про відповідність європейським стандартам безпеки та екології вказаного транспортного засобу станом на 11.07.2025 року.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 , незважаючи на те, що останнім було направлено клопотання про направлення справи до Болградського районного суду Одеської області, то Одеський апеляційний суд вважає їх не слушними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , під час складання протоколу був сповіщений про розгляд справи, призначений на 21.07.2025 року об 10 год. 00 хв. (а.с.1). В подальшому, а саме 24.09.2025 року ОСОБА_1 подав заяву про зміну підсудності, обґрунтовуючи її тим, що у зв`язку з воєнним станом у країні, а також важким матеріальним та сімейним становищем позбавлений можливості їхати до м. Ізмаїла для участі у судовому засіданні.

Проте, ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 вересня 2025 року ОСОБА_1 у задоволені вищезазначеного клопотання було відмовлено через вірогідність спливу строків притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Одночасно, апеляційний суд акцентує увагу на тому, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

З матеріалів справи вбачається, що місцем вчинення адміністративного правопорушення є м. Ізмаїл, пр. Незалежності, 34, тобто вищезазначені матеріали адміністративної справи також підсудні Ізмаїльському міськрайонному суду Одеської області.

Більш того, під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 в повній мірі були надані можливості для захисту його прав, особисто та/або через адвоката, передбачених ст. 268 КУпАП, проте апелянт ними також не скористався.

Апеляційний суд зазначає, що дійсно, за змістом вимог ч.2 ст. 276 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені, у тому числі ст. 121 КУпАП, можуть також розглядатись за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників Тобто зазначене свідчить про те, що в даному випадку суд мав право вибору розгляду справи за місцем вчинення правопорушення або за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання правопорушника ОСОБА_1 .

Також, суд вбачає, що в матеріалах справи наявні докази того, що ОСОБА_1 13.05. 2025 року вже було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Вказані дії ОСОБА_1 утворюють самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, оскільки останній протягом року з моменту винесення постанови керував транспортним засобом, у якого задні поворотники були встановлені червоного кольору.

Апеляційний суд вважає, що всі інші доводи апеляційної скарги, надані апелянтом з метою ухилення від адміністративної відповідальності та адміністративного стягнення, оскільки вина правопорушника повністю підтверджується матеріалами справи.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, ЄСПЛ у складі його Великої Палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Апеляційний суд враховує, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 283, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 вересня 2025 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 вересня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда