ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/3446/25 Суддя суду 1 інстанції: Цендра Н.В.
Провадження № 33/818/1434/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2024 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Савенко М.Є., розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29.07.2025, -

ВСТАНОВИВ :

Цією постановою

ОСОБА_1 , 1972 року народження,

- визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три місяці.

Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Судом встановлено, що 06.05.2025 року о 10 год 34 хв в м. Лозова, вул. Паровозна, 8А, ОСОБА_1 керував транспортним засобом, та був зупинений згідно п.3 ст.35 ЗУ «Про національну поліцію», при цьому технічний стан транспортного засобу не відповідав вимогам правил та стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, та мав технічні несправності, а саме шини транспортного засобу мають місцеві пошкодження, порізи та розриви, що оголюють корд, відсутні справний вогнегасник з незакінченим терміном придатності, аптечка медична автомобільна згідно ДСТУ 3961:2000, відсутні противідкотні упори, чим порушив п.31.4.5б, п.31.4.7є, ПДР України, п.6.8.20, п.6.3.3 ДСТУ 3649:2010.

Не погодившись з постановою районного суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що вона винесена в порушення норм процесуального права.

ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про час та місце розгляду апеляційної скарги, до апеляційного суду не з`явився, що в силу вимог ст. 294 КУпАП не є перепоною для апеляційного розгляду.

Вивчивши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані не в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 винний у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

В ст. 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В протоколі (а.с. 1) працівником поліції зазначено, що 06.05.2025 року о 10 год 34 хв в м. Лозова, вул. Паровозна, 8А, ОСОБА_1 керував транспортним засобом, та був зупинений згідно п.3 ст.35 ЗУ «Про національну поліцію», при цьому технічний стан транспортного засобу не відповідав вимогам правил та стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, та мав технічні несправності, а саме шини транспортного засобу мають місцеві пошкодження, порізи та розриви, що оголюють корд, відсутні справний вогнегасник з незакінченим терміном придатності, аптечка медична автомобільна згідно ДСТУ 3961:2000, відсутні противідкотні упори, чим порушив п.31.4.5б, п.31.4.7є, ПДР України, п.6.8.20, п.6.3.3 ДСТУ 3649:2010.

Проте це спростовується матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Згідно ч. 2 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання є: господарські організації юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Тобто за транспортний засіб, що має несправності або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації відповідальність несуть саме суб`єкти господарювання.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником транспортного засобу «Foton KGP», державний номер НОМЕР_1 , є КП «Еко-Сан» Лозівської міської ради Харківської області (а.с. 8).

З Наказу (Розпорядження) №06-к від 30.01.2024 КП «Еко-Сан» Лозівської міської ради Харківської області вбачається, що ОСОБА_1 працює на посаді водія автотранспортного засобу 3-го класу, тобто є найманим працівником.

В матеріалах справи даних, які б свідчили про те, що на працівника КП «Еко-Сан» Лозівської міської ради Харківської області ОСОБА_1 покладено трудові обов`язки по здійсненню контролю за технічним станом, обладнанням автомобіля відповідно вимогам стандартів, правилам дорожнього руху і технічної експлуатації, не міститься.

Таким чином, ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання і за таких обставин не може бути суб`єктом відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП за обставинами події, вказаної в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №321894 від 06.05.2025.

Вказаних обставин суд не перевірив, оцінки наявним в матеріалах справи доказам не надав, що стало підставою для безпідставного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за правопорушення передбачене ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод із урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності (Lutz v. Germany, § 182; Schmautzer v. Austria; Malige v. France).

Гарантії ст. 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод включають зобов`язання суддів надавати достатні підстави для винесення рішень (H. v. Belgium (Н. проти Бельгії), § 53). Достатні підстави демонструють сторонам, що їхню справу було ретельно розглянуто.

Хоча національний суд користується певним правом розсуду, обираючи аргументи і приймаючи докази, він зобов`язаний обґрунтувати свої дії підставами для винесення рішень (Suominen v. Finland (Суомінен проти Фінляндії), § 36).

Відповідно до судової практики ЄСПЛ «доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Отже при розгляді справи судом першої інстанції допущена суттєва неповнота та однобічність.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 належним чином не мотивований та передчасний.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Більш того, згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Між тим, згідно чинного законодавства усі сумніви щодо доведеності вини тлумачяться на користь особи, яка притягується до відповідальності.

Враховуючи викладене, а також допущену неповноту та однобічність, постанова судді суду першої інстанції підлягає безумовному скасуванню.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

При винесенні рішення по даній справі, суд першої інстанції не дотримався вимог Закону в цій частині.

Враховуючи вищевикладене, місцевий суд передчасно зробив висновок про винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, внаслідок чого прийняв неправильне рішення по справі.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

У зв`язку з вищевикладеними обставинами, здійснюючи перегляд постанови районного суду прийняте рішення у справі не можна визнати законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим воно підлягає безумовному скасуванню, а справа закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29.07.2025 щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду М.Є. Савенко