Справа № 751/3206/25 Головуючий у 1 інстанції Яременко І. В.
Провадження № 33/4823/712/25
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд

у складі: головуючого судді Салая Г.А.,

за участю захисників Коноплі Ю.М., Коноплі Я.Ю. та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Коноплі Я.Ю. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 липня 2025 року,

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з нього на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 01.04.2025 року о 21 год. 35 хв., у м. Чернігові по вул. Народного руху, 1, керував транспортним засобом «FORD RANGER», р.н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» та у закладі охорони здоров`я відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР.

Також ОСОБА_1 01.04.2025 о 21 год. 35 хв. у м. Чернігові по вул. Народного руху, 1, керував транспортним засобом «FORD RANGER», р.н. НОМЕР_1 та не вибрав безпечної швидкості руху щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, у результаті чого втратив керування транспортним засобом та здійснив наїзд на паркан. У результаті ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження, постраждалих осіб немає. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3 (б), п. 12.1 ПДР.

Не погодившись із рішенням суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, а висновки суду не відповідають обставинам. Посилається на процесуальні порушення, допущені працівниками поліції під час збирання доказів у справі, що залишилось поза увагою суду. Зокрема, недоведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, тобто не доведено, що правопорушення вчинено саме ОСОБА_1 . Зазначає, що у протоколі має бути обов`язково вказано технічний засіб, за допомогою якого здійснюється відеозапис, тоді як міститься лише посилання на такий запис, що викликає сумнів, оскільки сертифіката не було долучено. Також вказує, що у протоколі міститься запис про відмову ОСОБА_1 від підпису, що суперечать фактичним обставинам, оскільки на момент часу складення протоколу, зазначеного у протоколі, ОСОБА_1 викликав таксі та поїхав до травмпункту. Крім того, у матеріалах справи відсутні пояснення будь-яких інших осіб, що могли бути опитані як свідки і могли б підтвердити факт керування, тоді як у протоколі у графі «свідки» зазначено «не залучалися». Так само не підтверджується зазначений час керування транспортним засобом, який не відомо яким чином був установлений. На відео неодноразово ОСОБА_1 повідомляє, що він не був за кермом автомобіля, а був пасажиром. Стосовно свідчень допитаного у суді свідка ОСОБА_2 та викладених у постанові суду, такі не в повній мірі відповідають озвученим ним, який повідомляв, що ОСОБА_1 лише передав йому кошти від власника транспортного засобу ОСОБА_3 та написав розписку про відсутність претензій. Свідчення ОСОБА_4 також не відповідають наданим у суді, яка зазначала, що вона не бачила конкретно брелок від якого автомобіля був у кишені ОСОБА_1 , а її свідчення зі слів іншого свідка не можуть братися до уваги, крім того, вона вказувала, що після удару автомобіля у паркан, вийшла на вулицю та не бачила конкретну кількість людей, які були у автомобілі. Тому, вважає, що таким показанням свідка суперечать показання свідка ОСОБА_5 , який вказував, що він одразу підійшов та побачив за кермом ОСОБА_1 . Також вважає, що норма про закриття провадження у справі при закінченні строків притягнення особи до відповідальності за ст. 124 КУпАП не дає суду права встановлювати вину особи.

Оскарживши постанову суду поза строком апеляційного оскарження, просив поновити пропущений процесуальний строк, визнавши причини пропуску поважними.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що з метою забезпечення доступу до правосуддя можливо задовольнити клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

У судовому засіданні апеляційного суду захисники та їх підзахисний підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з викладених підстав.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши захисника та його підзахисного, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст. 124 КУпАП відповідальність за вказаною статтею настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

У відповідності до ч. 1 ст. 130 КУпАП притягненню до адміністративної відповідальності підлягають особи, що здійснюють керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 245 КУпАП основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Суд першої інстанції на підставі перевірки та належної оцінки зібраних по справі доказів під час розгляду справи про адміністративне правопорушення виконав вимоги ст. 280 КУпАП, повно з`ясував всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та вірно прийшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не зважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_1 , вона підтверджується:

- даними протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, які є документами, що офіційно засвідчують факт учинення неправомірних дій особою і є одним із джерел доказів;

- схемою місця ДТП від 01.04.2025 року, підписаною потерпілим ОСОБА_2 та від підпису у якій ОСОБА_1 відмовився;

- письмовими поясненнями очевидців події ОСОБА_5 , які містять опис водія автомобіля, який відповідає описанню водія ОСОБА_4 та узгоджується із особою ОСОБА_1 , зафіксованою на відео із боді-камер поліцейських (зокрема за одягом та пошкодженнями на обличчі).

Такі їх письмові пояснення узгоджуються із поясненнями, наданими ними в якості свідків у суді.

Зокрема, свідок ОСОБА_5 суду підтвердив, що був очевидцем того як автомобіль в`їхав у паркан та вказав на ОСОБА_1 , який перебував у залі судового засідання, як на особу, яка перебувала за кермом автомобіля. На місці ДТП після приїзду поліції, ОСОБА_1 заперечував перебування за кермом, при цьому у нього вбачалися ознаки алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_4 у наданих суду І інстанції поясненнях зазначила, що почувши звук, характерний ДТП, з чоловіком вийшли на вулицю, де вона бачила автомобіль, який в`їхав у паркан та чоловіків біля нього з тілесними ушкодженнями, характерними ДТП, які поводили себе агресивно та хлопців, які йшли поряд і один з яких указував на ОСОБА_1 як на особу, яка була за кермом автомобіля. Під час розмови в автомобілі спрацювала сигналізація, брелок від якої знаходився у кишені ОСОБА_1 .

Такі показання свідків у достатній мірі узгоджуються із даними, що містяться на диску з відеозаписами, доданими до протоколів про адміністративні правопорушення, зокрема щодо одягу, у який був одягнений ОСОБА_1 , що відповідало описаному свідками, агресивної поведінки як ОСОБА_1 так і іншої особи, яка перебувала на місці ДТП. Крім того, заперечуючи факт керування автомобілем, ОСОБА_1 , звертаючись до іншої особи, цікавився: «кум, я ж не був за кермом?», на що отримав відповідь «а хто був, я?», - «ні і ти не був». При цьому жоден із них не зазначав про наявність ще когось хто б міг бути водієм.

Так само на відео зафіксовано факт роз`яснення працівником поліції ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 та вимогу пройти відповідний огляд на місці або у закладі охорони здоров`я, від чого ОСОБА_1 відмовився із посиланням на безпідставність вимоги через те, що він не керував автомобілем.

Таким чином, досліджені під час розгляду у справі про адміністративне правопорушення докази, повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Додатково, факт керування ОСОБА_1 автомобілем підтверджується рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.05.2025, яким відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, яке містить виклад обставин по подіям, які відбувалися 01.04.2025 з приводу ДТП за участі автомобіля «FORD RANGER», р.н. НОМЕР_1 та яким встановлено факт керування автомобілем ОСОБА_1 . Вказане рішення набрало законної сили.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги про недоведеність факту керування автомобілем ОСОБА_1 , не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Викладена позиція сторони захисту розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна та направлена на уникнення відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення.

Жодних інших вагомих доказів на спростування вини, захисником суду апеляційної інстанції надано не було.

Доводи апелянта щодо розбіжностей у часі, зафіксованому на відео з фактичними обставинами із посиланням на відсутність безперервності такого, апеляційний суд вважає неспроможними, оскільки такі викликані тим, що суду надано фіксації із нагрудних камер різних поліцейських, присутніх на місці події і таке не тягне за собою визнання вищевказаного доказу недопустимим та не має істотного значення для вирішення питання щодо вчинення адміністративних правопорушень, оскільки зафіксоване містить обставини, які підлягають доказуванню.

Решта доводів апеляційної скарги, зводиться до надмірного формалізму і не впливає на вирішення справи по суті.

Таким чином, порушень закону, що тягнуть скасування постанови суду, як про це зазначено в апеляційній скарзі, при апеляційному розгляді не було встановлено.

Наведеним доказам суд першої інстанції дав належну оцінку, а тому твердження в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необґрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційні доводи про те, що суд першої інстанції безпідставно при закритті провадження за ст. 124 КУпАП у відповідності до вимог ст. 38 КУпАП встановив вину ОСОБА_1 , апеляційний суд розцінює критично оскільки, хоча нормами КУпАП прямо не передбачено необхідності визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у випадку закриття провадження у справі, разом з тим згідно положень статті 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого вказаними статтями, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Таким чином, дійшовши висновку про закінчення передбачених ст. 38 КУпАП строків притягнення особи до відповідальності за ст. 124 КУпАП, суд обґрунтовано закрив провадження у цій частині та у відповідності до ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції статті ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка є безальтернативною, наклав стягнення, яке є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З огляду на наведене, підстави для скасування постанови місцевого суду та закриття справи, відсутні.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити захиснику строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника Коноплі Я.Ю. - залишити без задоволення, а постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 липня 2025 року відносно ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяГ. А. Салай