Справа № 461/8613/25 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І. Р.
Провадження № 33/811/1731/25 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., у відкритому судовому засіданні у м. Львові, у режимі відео конференції, з участю представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Філь Ольги Петрівни, представника митниці Зирянова О.Г. розглянувши апеляційну скаргу адвоката Філь О.П. на постанову Галицького районного суду міста Львова від 23 жовтня 2025 року,

встановив:

постановою Галицького районного суду м. Львова від 23 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 50 % вартості товару, що становить 32 488,83 гривень, в дохід держави. Вилучений згідно протоколу про порушення митних правил № 1271/UA209000/2025 від 01 вересня 2025 року товар конфісковано в дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці Державної митної служби України витрати за зберігання на складі митниці товарів, які є предметами порушення митних правил, у розмірі 377,28 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України 605,6 грн судового збору.

Як вбачається із постанови, 31 серпня 2025 року близько 21 години 08 хвилин в зону митного контролю в напрямку в`їзд в Україну, смугою руху «Зелений коридор» пункту пропуску «Шегині - Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці заїхав транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» модель «Sprinter 319» реєстраційний номер НОМЕР_1 [UA] де як водій слідував гр. України ОСОБА_2 , з вісьмома пасажирами. При проведенні митних формальностей виникла підозра щодо наявності у вищевказаному транспортному засобі товарів переміщення яких через митний кордон України заборонено чи обмежено. Автомобіль було скеровано в місце поглибленого огляду, де із застосуванням технічних засобів митного контролю (Фотокамера, ліхтарик) було виявлено прихований від митного контролю товар, а саме: порошкоподібну речовину зеленого кольору до митного контролю не пред`явлено. Вказана речовина була упакована в вакуумні поліетиленові пакети, які знаходились в 3 картонних коробках, загальною вагою 49 кг. Виявленні картонні коробки знаходились в салоні автомобіля на верхній поличці, яка в свою чергу закривалась саморобною поличкою, що утруднювало виявлення даного товару. Доступ до вищевказаної речовини став можливий після демонтажу саморобної полички. Товаросупровідні документи на момент перетину у громадянина ОСОБА_3 були відсутні. У письмових поясненнях опитування гр. України ОСОБА_2 повідомив, що даний товар його попросив перевезти не знайома людина.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, а саме з використанням засобів та способів, що утруднюють виявлення таких товарів. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.483 Митного кодексу України.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Філь О.П. подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Галицького районного суду міста Львова від 23 жовтня 2025 року про притянення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідністю викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи та невідповідністю призначеного стягнення тяжкості адміністративного правопорушення.

Наголошує, що поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що ОСОБА_1 жодним чином не приховував та не мав наміру приховувати речі, які знаходилися у нього під час перетину державного кордону.

Зокрема вважає, що будь-яких доказів приховування ОСОБА_1 наявного у нього майна суду першої інстанції не надано. Навпаки, ОСОБА_1 надав працівникам митниці пояснення, у яких він добровільно зазначив про факт переміщення товарів з оригіналами документів, що підтверджують джерело походження відповідного майна. Виявлені та вилучені коробки містили відповідні документи, що підтверджують походження товару.

Вважає, що судом не вказано на підставі яких саме доказів встановлено ринкову вартість вилученого у ОСОБА_1 товару, що ставить під сумнів визначену судом суму штрафних санкції. Жодного підтвердження вартості товару судом не досліджено.

Стверджує, що обов`язкова ознака суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України прямий умисел, у діях ОСОБА_1 відсутня.

Заслухавши пояснення адвоката Філь О.П., на підтримку поданої апеляційної скарги, виступ представника митниці Зирянова О.Ю., який повністю заперечив апеляційну скаргу, вважає оскаржувану постанову законною і обґрунтованою, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Статтею 487 МК України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно зі ст. 494 МК України, про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Апеляційний суд погоджується з висновком судді суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 483 МК України передбачає відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Частиною 2 ст. 459 МК України встановлено, що суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Відповідно до положень ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Як встановлено ч. 6 ст. 265 МК України, декларування товарів, що належать громадянам, може здійснюватися цими громадянами або іншими громадянами, уповноваженими на це власниками зазначених товарів нотаріально посвідченими дорученнями.

Згідно з ч. 1, 5 ст. 266 МК України, декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей. Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму ВСУ від 03.06.2005 №8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» під незаконним переміщенням предметів із приховуванням від митного контролю слід розуміти переміщення таких з використання інших засобів чи способів, що утруднюють виявлення предметів, можуть визнаватися, зокрема, приховування останніх у валізах, одязі, взутті, головному вбранні, речах особистого користування, на тілі або в організмі людини чи тварини, а також надання одним предметам вигляду інших (зміна їхніх зовнішніх ознак - форми та стану, упаковки, ярликів, етикеток тощо).

Відтак із врахуванням розташування переміщуваних ОСОБА_1 через митний кордон товарів в салоні автомобіля на верхній поличці, яка в свою чергу закривалась саморобною поличкою, що утруднювало виявлення товару, а доступ до товару став можливий після демонтажу саморобної полички, апеляційний суд вважає, що товар переміщувався нею з приховуванням від митного контролю.

Відповідно до ст. 336 МК України митний контроль здійснюється шляхом проведення митного огляду та перевірки документів і відомостей, які відповідно до статті 335 МК України надаються митним органам під час переміщення товарів через митний кордон України.

Так, відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 не заявив про наявність переміщуваного товару, та переміщував такий з приховуванням від митного контролю.

Всупереч тверджень апеляційної скарги, у діях ОСОБА_1 наявна і суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, адже він вчинила дії спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням способів, що утруднюють виявлення таких товарів.

За таких обставин, доводи сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 483 МК України, є необґрунтованими.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, ст.ст. 483, 528, 530 МК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Філь Ольги Петрівни залишити без задоволення.

Постанову Галицького районного суду міста Львова від 23 жовтня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана МАЛІНОВСЬКА-МИКИЧ