Справа №: 302/1664/25 3/302/655/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в повному обсязі)

12.12.2025 селище Міжгір`я

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області Кривка В.П.,

з участю секретарки судового засідання Липей В.В.,

особа, стосовно якої складено протокол, - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.204-1 ч.1 КУпАП, за протоколом серії ЗхРУ №340233 від 18.11.2025 року, який складений молодшим інспектором ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_2 , стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , гр.України, місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 , зі слів тимчасово мешкає в АДРЕСА_2 , де працює в ФОП ОСОБА_3 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 від 01.07.2024, виданий органом 5128, раніше до адміністративної відповідальності за порушення правил прикордонного режиму не притягався, раніш не судимого, номер телефону: НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з зазначеним протоколом 18.11.2025 року о 19 год 00 хв прикордонним нарядом «Контрольний пост» у межах контрольованого прикордонного району на ок.н.п. Міжгір`я (територія Міжгірської селищної громади Хустського району Закарпатської області) було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який намагався здійснити спробу незаконного перетину державного кордону з України в Румунію поза пунктами пропуску державного кордону України, чим порушив вимоги статей 9 і 12 Закону України «Про державний кордон України».

Ці дії ОСОБА_1 працівник прикордонної служби кваліфікував за ст.204-1 ч.1 КУпАП.

ОСОБА_1 у залі судового засідання обставини, які зазначені в протоколі, а також вину у вчиненні зазначеного правопорушення, не визнав, пояснивши наступне. Більше пів року він проживає в с.Пилипець, де працює в ресторані ФОП ОСОБА_3 . У день зазначений у протоколі він їхав у селище Міжгір`я на заправку та автомийку. По дорозі його зупинили працівники прикордонної служби, де висловили вимогу показати паспорт громадянина України на, що він погодився і надав відповідні документи. Потім працівник прикордонної служби висловив прохання відкрити багажник, однак ОСОБА_1 не зміг цього зробити, бо такий примерз. Тому він від`їхав на узбіччя, а працівники прикордонної служби надали йому гарячої води, яку він налив на багажник, у результаті чого такий відкрився. Працівники прикордонної служби оглянули багажник, однак нічого там не виявили. Пізніше працівник прикордонної служби висловив підозру про намагання ОСОБА_1 незаконно перетнути державний кордон, однак такий заперечив ці обставини. Крім того, ОСОБА_1 просить взяти до уваги, що наступних днів планував вирушити в м.Одесу, щоб упорядкувати військово-облікові документи, показавши в залі судового засідання витяг з Резерв+ про оновлення його даних.

Оцінивши зміст протоколу і подані в справу матеріали, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суддя дійшов такого висновку.

Стаття 204-1 ч.1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за таке : перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Постановою КМУ № 1194 від 03.08.1998 із змінами і доповненнями передбачено, що Хустський район Закарпатської області є контрольованим прикордонним районом.

Згідно з Положенням про прикордонний режим, затв. пост. КМУ № 1147 від 27.07.1998 (із змін. і доп.) передбачено порядок в`їзду, перебування, проживання, пересування громадян України та інших осіб у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі. Цим же положенням передбачено, що прикордонна смуга це ділянка місцевості завширшки 5 км.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Працівниками прикордонної служби надані такі докази у справу як:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №340233 від 18.11.2025 року, де ОСОБА_1 зазначив, що відмовляється ставити підпис, тому що викладене там неправда;

- рапорт працівника прикордонної служби ОСОБА_4 першому заступнику начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип В) ОСОБА_5 , який за змістом відповідає змісту протоколу з додатковою вказівкою, що ОСОБА_1 порушив прикордонний режим, а саме перебував та пересувався в контрольованому прикордонному району без військово-облікового документа.

Із змісту матеріалів справи видно, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не доведені жодним належним та допустимим доказами, адже посадовою особою не додано до матеріалів справи ні письмові пояснення свідків, ні відео-, аудіозаписи обставин вчинення правопорушення.

У такому випадку суд хотів би навести ситуацію, яка була на розгляді в Європейському Суді з прав людини у справі «Старков та Тищенко проти Росії» (рішення від 17 грудня 2019 року). Зокрема в пункті 26 Страсбурзький суд звернув увагу на те, що в цій справі єдиними доказами, на які посилалися суди при визнанні заявників винними, були протокол про адміністративне правопорушення та заяви співробітників поліції. Він вважає, що нездатність національних судових органів отримати свідчення незалежних спостерігачів за оспорюваним подій підірвала загальну справедливість судового розгляду.

З обставин справи видно, що ОСОБА_1 перебував у контрольованому прикордонному районі з належними документами (мав при собі паспорт громадянина України). Таке відповідає пункту 8 Положення про прикордонний режим. Посадовою особою не зазначено у протоколі, які саме положення законодавства, яке регулює прикордонний режим порушив ОСОБА_1 .

Сам факт виявлення ОСОБА_1 у н.п.Міжгір`я, не вказує безсумнівно на намір або спробу незаконно перетнути державний кордон поза пунктами пропуску. Більш того, в межах населеного пункту Міжгір`я Хустського району Закарпатської області відсутній пункт пропуску через державний кордон України. Цей населений пункт не розташований на межі кордонів України з іншими країнами і прибуття громадян до цього населеного пункту, не дають однозначних підстав стверджувати про намір особи незаконно перетнути державний кордон України.

Крім того, зазначення працівником прикордонної служби про те, що ОСОБА_1 порушив прикордонний режим, а саме перебував та пересувався в контрольованому прикордонному району без військово-облікового документа, судом не оцінюється, адже порушення прикордонного режиму є самостійним правопорушенням, передбачене статтею 202 КУпАП, розгляд якого не входить до повноважень суду згідно з статтею 221 КУпАП.

Отже, суд не встановив обставин реального здійснення порушення правил прикордонного режиму. Адже фіксації ознак адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 204-1 КУпАП, не здійснено в установленому законом порядку. У справу не подано належних, достовірних і допустимих доказів для ствердження вини особи за ознаками правопорушення, передбаченого статтею 204-1 ч.1 КУпАП, відповідно до положень статті 251 КУпАП. Ця норма передбачає, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Окрім цього, суд констатує, що ок.н.п. Міжгір`я знаходиться на відстані приблизно 120 км від кордону України з Румунією і на території Міжгірської селищної громади та колишнього Міжгірського району Закарпатської області не має пропускних пунктів прикордонного режиму.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не можу бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Суд не має повноважень збирати докази винуватості особи відповідно до практики ЄСПЛ, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» ("Malofeyevav. Russia", рішення від 30.05.2013 р., заява N 36673/04) та «Карелін проти Росії» ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

З огляду на встановлені обставини, викладене обґрунтування, суддя дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 не доведена засадою поза розумним сумнівом (застосування принципу в рішенні ЄСПЛ «Кобець проти України»).

Цей висновок суду дає підстави застосувати положення статті 247 п.1 КУпАП, тобто закрити провадження в справі.

Керуючись статтями 280, 283-285, 247 п.1 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 204-1 ч.1 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу на постанову судді може бути подано в Закарпатський апеляційний суд через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом 10 днів з дня винесення постанови в порядку, передбаченому КУпАП.

Постанова набирає законної сили згідно з ст.294 КУпАП після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повна постанова складена 12.12.2025.

Суддя: В. П. Кривка