Справа № 675/1973/25
Провадження № 3/675/696/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2025 року суддя Ізяславського районного суду Хмельницької області Янішевська О. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяславі матеріали, які надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , військовий квиток серії НОМЕР_1 , виданий

ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,

військовослужбовця військової частини НОМЕР_3 ,

місце знаходження АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , за ст. 172-11 ч. 3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а :

20 листопада 2025 року о 18 годині 00 хвилин під час перевірки місць проживання особового складу на території тимчасового розташування військової частини в АДРЕСА_1 виявлено відсутність без поважних причин молодшого сержанта ОСОБА_1 . Першочергові розшукові заходи результатів не дали, на телефоні дзвінки молодший сержант ОСОБА_1 не відповідав.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив розглядати справу за його відсутності, повідомив, що свою вину визнає, у скоєному розкаюється.

Згідно з частиною 1 статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про час і місце розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 3 статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачений вичерпний перелік статей при розгляді справ, за якими присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Категорія справ за статтею 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення до вказаного переліку не входить, а тому присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за даною статтею у судовому засіданні не є обов`язковою.

Відтак вважаю за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Винуватість ОСОБА_1 знайшла своє підтвердження в досліджених у судовому засіданні доказах.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Основною і обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення є протиправне діяння, відсутність її виключає склад будь-якого адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас, згідно з вимогами ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст. ст. 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Відповідно до диспозиції ч. 3 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням вважається самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Відповідно до ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що вина ОСОБА_1 об`єктивно доведена зібраними по справі доказами: протоколом ЛВХ № 510 про військове адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 21 листопада 2025 року, рапортами командира зенітної кулеметної роти військової частини НОМЕР_3 від 20 листопада 2025 року та від 21 листопада 2021 року, доповіддю т. в. о. командира в/ч НОМЕР_3 про самовільне залишення в/ч НОМЕР_3 ОСОБА_1 від 20 листопада 2025 року № 3959, доповіддю т. в. о. командира в/ч НОМЕР_3 про повернення після СЗЧ до в/ч НОМЕР_3 ОСОБА_1 від 21 листопада 2025 року № 3966, копією військового квитка ОСОБА_1 , письмовим поясненням ОСОБА_1 від 21 листопада 2025 року, витягом з наказу військової частини НОМЕР_3 № 313 від 08 листопада 2024 року та витягом з наказу військової частини НОМЕР_3 № 143 від 23 травня 2025 року.

Також необхідно врахувати, і те, що ОСОБА_1 не оспорював, а навпаки, підтвердив обставини викладені в протоколі ЛВХ № 510 про військове адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 20 листопада 2025 року у власноручно написаній заяві.

Оцінюючи викладені докази, приходжу до висновку, що останні узгоджуються між собою щодо часу, місця та обставин вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, ставити їх під сумнів підстав немає, оскільки останні вказують на наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вирішуючи питання про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення та виду адміністративного стягнення, враховуючи характер вчиненого правопорушення, кваліфікацію адміністративного правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, які виключають адміністративну відповідальність, визначених статтями 38, 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, приходжу до висновку про наявність визначених законом підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в мінімальних межах визначених санкцією статті.

Згідно зі статтею 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.

Разом з тим, відповідно до пункту 12 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, а тому суддя вважає за необхідне звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 33-36, 172-11 ч. 3, 221, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 5 Закону України «Про судовий збір»,

п о с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-11 ч. 3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.

Роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що згідно з ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена на протязі десяти днів з дня вручення копії постанови до Хмельницького апеляційного суду.

Суддя: О. С. Янішевська