ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 р.

Суддя Марганецького міського суду Дніпропетровської області Нанічкіна Н.М., розглянувши матеріали справи, що надійшла з ВП № 1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої: АДРЕСА_1 , не працюючої,

за ст.173-2 ч.1 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

16 листопада 2025 року близько 18-00 години ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство в сім`ї економічного характеру, не пускала чоловіка ОСОБА_2 до місця мешкання, чим була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілого. По факту правопорушення працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 868310 за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 у суді свою провину не визнала. Надала суду клопотання про закриття провадження та звільнення від адміністративної відповідальності, оскільки матеріали справи не містять доказів вчинення нею домашнього насильства, а навпаки підтверджують факт вчинення домашнього насильства її чоловіком. Він поводився агресивно по відношенню до неї та вона була змушена намагатися себе захистити, та її дії були необхідною обороною. В таких обставинах вона була змушена викликати поліцію, оскільки мала побоювання за своє життя. Вона також має інвалідність внаслідок онкологічного захворювання. Агресивні дії чоловіка не обмежилися погрозами у її бік, залякуванням та психологічним тиском. Внаслідок застосування ним фізичної сили, вона отримала забої правої руки та звернулася за медичною допомогою, рука боліла, рухи були обмежені. Права рука це єдина повністю робоча рука внаслідок онкозахворювання. Вона запевняє суд у відсутності з її боку наміру вчинити психологічний тиск на її чоловіка та нанести шкоду його здоров`ю та майну. Її дії були виключною необхідністю захисту себе.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.251 КУпАП).

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Диспозиція ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого,

Справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 містить:

- протокол про адміністративне правопорушення,

- рапорт начальника чергової частини ВП № 1 Нікопольського РУП про прийняття заяви від ОСОБА_1 про вчинення домашнього насильства, а саме, що її чоловік ОСОБА_2 кидається битися, ШМД не потрібна,

- письмове пояснення ОСОБА_1 , що її чоловік прийшов додому, почав на неї кричати, розпускати руки та виганяв її з будинку, після чого вона викликала поліцію. Під час розмови вів себе неадекватно, висловлювався в її бік нецензурною лайкою;

- письмове пояснення ОСОБА_2 , що 16.11.2025 року приблизно о 18:00 годині він повернуся з військової служби у відпустку за місцем свого мешкання в АДРЕСА_1 , та в нього виник конфлікт з дружиною ОСОБА_1 , яка не хотіла, щоб він залишався в будинку та почала викидувати його речі з будинку, так як вони спільно не проживають приблизно 2 роки. Також, під час конфлікту ОСОБА_1 застосувала відносно нього слизогінний газ;

- форма оцінки ризиків вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства, згідно якої поліцейським уповноваженого підрозділу поліції визначено рівень небезпеки як низький;

- терміновий заборонний припис на 1 добу: заборона на вхід та перебування в місці проживання; заборона контактувати з постраждалою особою;

- відеозапис з бодікамери поліцейського.

З переглянутого відеозапису вбачається, що в присутності поліцейських ОСОБА_1 викидує речі свого чоловіка з будинку, а ОСОБА_2 звинуватив свою дружину в тому, що вона не пускає його до місця мешкання. Під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 не заперечує цього факту. Поліцейськими роз`яснено ОСОБА_1 , що вона чинить відносно свого чоловіка домашнє насильство економічного характеру, не допускаючи його до місця мешкання та виганяючи з будинку, тим більше, що будинок належить йому на праві власності і є зареєстрованим місцем його проживання.

Досліджені матеріали справи про адміністративне правопорушення доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні відносно її чоловіка ОСОБА_2 домашнього насильства економічного характеру позбавлення житла, на яке потірпілий має право, тому суд вбачає в її діях склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Суд не примає доводи ОСОБА_1 , що її дії були необхідною обороною так як ОСОБА_2 застосував до неї фізичну силу, і вона отримала забої правої руки, оскільки такі події нічим не підтверджуються, в тому числі, в ході спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не повідомляла про фізичне насильство відносно себе з боку чоловіка. Разом з тим, факт викидування речей ОСОБА_2 з будинку зафіксовано на бодікамеру поліцейського.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для закриття провадження.

Санкція ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення у виді штрафу штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

З огляду на обставини правопорушення, суд вважає, що на ОСОБА_1 необхідно накласти адміністративне стягнення у межах санкції, встановленої ч.1 ст.173-2 КупАП у виді штрафу.

Також, відповідно до ст.40-1 КУпАП з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст.40-1, ч.1 ст.173-2, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, і накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 гривень.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення (ч.1 ст.307 КУпАП).

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Строк пред`явлення постанови про накладення адміністративного стягнення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Н. М. Нанічкіна