Справа № 526/2359/25
Провадження № 3/526/633/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2025 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді Максименко Л.В.

при секретарі Павленко Т.І.

з участю адвоката Хоруженка С.Г.

особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гадяч справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, перебуває на службі в ЗСУ, ідентифікаційний код не встановлено,

за ч.4 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

згідно протоколу 15 липня 2025 року о 08:00 годині Полтавська область, Миргородський район, село Лютенька, вулиця Леоніда Думенка, 76, ОСОБА_1 , керував автомобілем Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 та вжив після дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 14.07.2025 близько 23 год 45 хв. за адресою: Полтавська область, Миргородський район, село Лютенька, вулиця Леоніда Думенка, 9, за його участю, алкоголь, що підтверджується тестом № 947 від 15.07.2025, результат огляду 2.17‰ алкоголю в крові, чим порушив п.2.10є ПДР- вживання водієм тз після ДТП за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі.

Адвокат Кононенка Ю.А., Хоруженко С.Г. в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 дійсно 14 липня 2025 року вживав спиртні напої та, повертаючись додому вчинив ДТП, заїхавши в сусідній паркан. На відеозаписі чітко зафіксовано, що ОСОБА_1 заперечує факт вживання алкоголю після ДТП, однак працівники поліції чомусь не звернули увагу на дану обставину і склали протокол за ч.4 вживання алкоголю після ДТП. З моменту вживання алкоголю ОСОБА_1 та самої ДТП до моменту освідування пройшло більше 2 годин, тому освідування є неналежним доказом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, крім іншого, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Стаття 245 КУпАП передбачає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно п.9 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

З копії протоколів про адміністративне правопорушення від 15.07.2025, вбачається ОСОБА_1 вчинив ДТП 14.07.2025 о 23:45:00 год. та відповідне повідомлення надійшло на лінію 102

Відповідно даних приладу Драгер, за результатами тесту проведеного 15.07.2025 0 08:07 вміст алкоголю у видихуваному повітрі у ОСОБА_1 складає 2.17‰.

Враховуючи, що судом встановлено час вчинення правопорушення 14.07.2025 близько 23 год 45 хв., а освідування на стан сп`яніння проводилося 15.07.2025 о 08:07 год., тобто пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, тому суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення за ч.4 ст. 130 КУпАП складено з порушенням п.9 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи наведені обставини та наявні в матеріалах справи докази вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, а саме: протокол про адміністративне правопорушення та відео, суд вважає, що вказані докази не підтверджують його вину у вчиненні вказаного у протоколі адміністративного правопорушення за ст.130 ч.4 КУпАП.

Згідно положення ст.62 Конституції України, винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на його користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу.

Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд зазначає, що при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), що передбачають: «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у його вчиненні. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення.

Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Отже, суд приходить до висновку, що наявних у справі доказів недостатньо для того, щоб поза розумним сумнівом дійти висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що наявні у справі докази не доводять вини ОСОБА_1 в порушенні п.2.10.є Правил дорожнього руху, наслідком чого є притягнення його до відповідальності за ч.4 ст. 130 КУпАП, а тому провадження по справі слід закрити.

в справі недостатньо доказів для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за цією частиною статті 130, тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 401, 130ч.4, 283, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст. 130 КУпАП в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд.

Головуюча: Л. В. Максименко