Провадження № 3/537/1818/2025
Справа № 537/5653/25
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.12.2025 м. Кременчук

Суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області Мартишева Т.О., за участі секретаря Антохіної Ю.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду адміністративний матеріал, який надійшов від Відділення поліції №1 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка є пенсіонером, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , якій роз`яснені права відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП,,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 395850 від 29 серпня 2025 року, 29 липня 2025 року о 14 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинила відносно своєї доньки ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, яке полягало у словесних образах та штовханні, чим могла завдати шкоду психічному та фізичному здоров`ю потерпілої, адміністративна відповідальність за що передбачена ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та пояснила, що домашнього насильства 29 липня 2025 року відносно дочки вона не вчиняла, перед цим 27 липня 2025 року ОСОБА_1 написала в поліцію заяву на дочку ОСОБА_2 з приводу того, що остання із співмешканцем ображають її, хочуть щоб вона пішла з дому. Пояснила, що співмешканець дочки штовхав її, вдарив, при цьому заяву вона написала тільки щодо дочки. Остання в свою чергу написала заяву відносно неї. Поліція приїхала до них у вересні місяці та їх хотіли примирити. Вони з дочкою є співвласниками нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , та не можуть порозумітися між собою, у них постійно виникають конфлікти. Вважає, що це дочка та її співмешканець вчиняють відносно неї домашнє насильство. Вони замикають від неї приміщення льоху з консервацією, знімають з газової плити комфорки, щоб вона нею не користувалася, забирають її речі. Конфлікт з дочкою посилився приблизно з травня 2025 року з причини грошового подарунку подрузі ОСОБА_1 . Зазначила, що проживає з нею онука, а дочка із співмешканцем перебувають у квартирі вдень, але не ночують. Пояснила також, що виселенням доньці не погрожувала. Вона оплачує ті комунальні послуги, які спожила. Матеріально вони з ОСОБА_2 не залежать одна від одної. В помешканні мають окремі кімнати.

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що зареєстрована та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з матір`ю ОСОБА_1 вони є співвласниками квартири. З ОСОБА_1 у них постійно виникають скандали, остання її провокує, ображає, пригнічує морально, погрожує виселити, переписати частину квартири комусь іншому, а не їй. Свідком цих скандалів стає неповнолітня дочка ОСОБА_2 . Відносини з матір`ю погіршилися через фінансові питання. Мати не оплачує свою частину комунальних витрат, утворився борг. Як роз`яснила поліція, вони повинні оплачувати комунальні послуги порівну, що ОСОБА_2 виконує. Її співмещканець робив у квартирі ремонт, вкладав кошти. Вона дійсно закривала льох з консервацією, оскільки сусідка повідомила, що ОСОБА_1 виносить звідки банки, більшість з яких належить потерпілій. Матеріально вони з ОСОБА_1 одна від одної не залежать. Пояснила, що 29 липня 2025 року конфлікт з матір`ю мав місце. Як наслідок цього потерпілій ОСОБА_2 було тяжко морально.

У подальшому потерпіла ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повіломленою про дату та час розгляду справи, будь-яких заяв чи клопотань від потерпілої на адресу суду не надходило.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступних висновків.

Згідно статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до вимог статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією частини 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, встановлена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у частині 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» 2229-VIII від 07.12.2017 року (зі змінами), домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 7 частини 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» 2229-VIII від 07.12.2017 року (зі змінами) передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на батьків (мати, батько) і дитину (дітей).

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Нормами зазначеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

При цьому, важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Проте, суддя вважає, що зазначені у протоколі серії ВАД № 395850 від 29 серпня 2025 року обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не знайшли свого підтвердження.

Вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами, що є необхідним елементом складу даного правопорушення.

На підтвердження факту вчнення адміністративного правопорушення до протоколу серії ВАД № 395850 від 29 серпня 2025 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП додано: - копію протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 29 липня 2025 року від ОСОБА_2 ; - письмові пояснення ОСОБА_2 від 29 липня 2025 року, які за змістом відповідають поясненням, наданим останньою у судовому засіданні; - письмові пояснення ОСОБА_1 від 29 серпня 2025 року, які за змістом відповідають поясненням, наданим останньою у судовому засіданні.

Разом із цим, жодним із досліджених доказів у справі не підтверджено вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, а також не зазначено, чи викликали дії останньої будь-які наслідки, передбачені пунктами 14 та 17 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» 2229-VIII від 07.12.2017 року (зі змінами).

З огляду на наведене, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення психологічного та фізичного насильства в розумінні вимог статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» 2229-VIII від 07.12.2017 року (зі змінами).

У судовому засіданні з пояснень учасників справ встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_2 , у рівних частках - , що також підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської Ради народних депутатів 10 листопада 1998 року, зареєстрованим у Кременчуцькому МБТІ у реєстрову книгу № М-4, р/№ 650, та спільно проживають.

Згідно наданих пояснень особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, та потерпілою, суд вбачає між останніми конфлікт з приводу права власності та користуваня нерухомим майном, а також побутових питань. Тобто має місце ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію, несумісну з інтересами іншої сторони, зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що вказує саме про наявність конфлікту, а не домашнього насильства.

З урахуванням вищевикладеного, посилання у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 395850 від 29 серпня 2025 року на вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 відносно своєї дочки ОСОБА_2 не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Проаналізувавши вищевказані докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що матеріали справи не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення домашнього насильства, за яке передбачена відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Окрім того, викладена у протоколі серії ВАД № 395850 від 29 серпня 2025 року суть правопорушення, інкримінованого ОСОБА_1 , як вчинення відносно ОСОБА_2 домашнього насильства психологічного та фізичного характеру, чим могло бути завдано шкоди психічному та фізичному здоров`ю потерпілої, не відповідає в повній мірі диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Диспозицією частини 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, встановлена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не знайшла свого підтвердження.

Відповідно до статті 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду даної справи не було встановлено всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу цього правопорушення, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ч. 1 ст. 173-2, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 10 днів з моменту її винесення.

Повний текст постанови виготовлено 12 грудня 2025 року.

Суддя : Т.О. Мартишева