П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 листопада 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі судді Фазикош Г. В. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду від 16 вересня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду від 16 вересня 2021 року гр. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Відповідно до постанови, - 22.07.2021 року о 03 год. 02 хв. по вул. Шумна в м. Ужгороді водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Мазда», р/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою, гр. ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Апелянт вказує на незаконність винесеної постанови, просить її скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апелянт зазначає, що йому не пропонувалася можливість пройти огляд на стан сп`яніння, а працівники поліції ввели його в оману складаючи протокол про адміністративне правопорушення. Доказів вини в матеріалах справи не має, а сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Одночасно апелянт порушує питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді. Клопотання про поновлення строку мотивує тим, що із заявою про видачу копії винесеного у даній справі судового рішення захисник звернувся у встановлений законом 10-ти денний строк, однак незважаючи на це, копія судового рішення була виготовлена та видана тільки 29.10.2021 року, що і стало причиною пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення.

У судове засідання в апеляційній інстанції ОСОБА_1 в черговий раз не зявився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином. Його захисник Гримут Д. Ю. подав заяву про відкладення розгляду справи по причині зайнятості в іншому судовому процесі, однак жодних доказів цього не надав. Крім того, адвокат Гримут Д. Ю. подає заяву про відкладення розгляду справи не вперше, при цьому кожного разу з інших причин.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 р. у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

В рішенні першої дисциплінарної палати Вищої Ради правосуддя від 25.01.2019 року № 194/1дп/15-19 зазначено, що з огляду на принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суди мають проводити розгляд справ за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Отже, враховуючи повторну неявку до суду, з метою недопущення затягування часу вирішення справи та можливості уникнення адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності апелянта та його представника, на підставі наявних матеріалів справи.

Дослідивши зібрані у справі матеріали, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Частиною 2 статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів із дня винесення постанови.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений у випадку, якщо він пропущений через поважні причини. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

З матеріалів справи слідує, що постанова судді місцевого суду винесена 16.09.2021 року. Із заявою про видачу копії постанови адвокат звернувся 23.09.2021 року, тобто в межах встановленого законом 10-ти денного терміну на її апеляційне оскарження. Копія судового рішення отримана 29.10.2021 року (а.с.21), що і стало причиною пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення. За цих обставин клопотання про поновлення строку є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення дотримано.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ці положення повністю кореспондуються з положеннями п.2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд першої інстанції належним чином дослідив матеріали справи, вірно прийшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Такий висновок судді ґрунтується на повно і всебічно досліджених у суді доказах, а саме досліджено:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 108032 від 22.07.2021 р., який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та в якому викладено обставини вчинення адміністративного правопорушення (а.с.1);

- рапорт лейтенанта поліції Ігната Михайлишина про виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння (а.с.3);

- копію постанови серії ЕАО № 4520239 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. за керування транспортним засобом, будучи не пристебнутим ременем безпеки, та при зміні напрямку руху не увімкнення покажчика повороту (а.с.5)

- відеозапис з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, який додано до матеріалів протоколу, та на якому зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я (а.с.6).

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, - 22.07.2021 року о 03 год. 02 хв. по вул. Шумна в м. Ужгороді водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Мазда», р/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вказав, що від пояснень по суті порушення він відмовляється.

Зазначений протокол про адміністративне правопорушення складено за встановленою формою з урахуванням вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Під час складання адміністративного матеріалу застосовувалася відеозйомка, диск додано до матеріалів справи.

Із відеозапису слідує, що водій ОСОБА_1 був зупинений по причині того, що не користувався при зміні напрямку руху покажчиком повороту. Під час спілкування з водієм у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано можливість пройти відповідний огляд. Від проходження огляду водій відмовився. Відмова категорична. При цьому працівниками поліції було роз`яснено наслідки даної відмови, права та обов`язки роз`яснили.

Наявний відеозапис події правопорушення дає повне уявлення про подію, підстав сумніватися у його достовірності не має.

Дії працівників поліції щодо можливої незаконної зупинки транспортного засобу апелянт не оскаржував. Так само ним не оскаржувалася постанова серії ЕАО № 4520239 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. за керування транспортним засобом, будучи не пристебнутим ременем безпеки, та не увімкнення при зміні руху покажчика повороту. Доказів такого оскарження в матеріалах справи не має.

Отже, дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а висновок суду першої інстанції про керування ним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння не спростовано.

Зупинка транспортного засобу була проведена у відповідності до вимог закону, протилежне судом не встановлено. Ознаки алкогольного сп`яніння були наявні, водій ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідного огляду.

Доводи апелянта про те, що його було введено в оману при складані протоколу про адміністративне правопорушення та йому не пропонувалася можливість пройти огляд на стан сп`яніння, не відповідають дійсності та спростовуються зібраними у справі матеріалами, у тому числі відеозаписом події правопорушення.

Вина ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП є повністю доведена, сумнівів з цього приводу немає. Висновки місцевого суду щодо категоричної відмови у проходженні огляду на стан сп`яніння є правильними, відповідають обставинам справи, у тому числі підтверджуються відеозаписом події на боді-камеру поліцейського.

Оскаржувана постанова місцевого суду є законна та обґрунтована, а отже підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду від 16 вересня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя: Фазикош Г. В.