Справа № 734/4764/25 Головуючий у 1 інстанції Соловей В.В.
Провадження № 33/4823/992/25
Категорія - ч.2 ст.204-1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 14 листопада 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.204-1 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 8500 грн. у дохід держави, з конфіскацією засобів і знарядь вчинення цього адміністративного правопорушення.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 26 серпня 2025 року, о 23 год. 30 хв., на території Дніпровського старостинського округу Михайло-Коцюбинської ОТГ Чернігівського району та області в контрольованому прикордонному районі, 7000 м до державного кордону України, 800 м до н.п. Сорокошичі Чернігівського району Чернігівської області, виявлений ОСОБА_1 , який із іншою особою намагався незаконно перетнути державний кордон України в РБ через р. Дніпро поза пунктами пропуску через державний кордон України за допомогою гідрокостюма, чим порушив вимоги Закону України «Про державний кордон України». Правопорушення здійснено групою осіб.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду змінити, зменшивши розмір адміністративного стягнення до 3400 грн. В обґрунтування скарги посилається на те, що він визнав вину повністю, від його дій жодних тяжких наслідків не настало; будь-які обставини, які б обтяжували його відповідальність, відсутні; він допомагає хворій бабусі, яка потребує постійної уваги та догляду і батьку, який виховує неповнолітнього сина. Також ОСОБА_1 просить врахувати, що він має невеликий дохід, його сім?я перебуває у скрутному матеріальному становищі та стягнення у виді штрафу у такому розмірі є для нього надто обтяжливими і фактично непосильним.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був поінформований належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.

Факт учинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, кваліфікація його дій та доведеність вини, в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому висновок місцевого суду в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Апелянт не погоджується лише з накладеним місцевим судом на нього адміністративним стягненням та просить накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн.

Згідно зі ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Санкція ч.2 ст.204-1 КУпАП передбачає накладення штрафу від від п`ятисот до восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб, з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення.

Суд першої інстанції вважав за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді виді штрафу у розмірі 8500 грн. у дохід держави, з конфіскацією засобів і знарядь вчинення цього адміністративного правопорушення.

Визначаючи вид та розмір адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 , місцевий суд, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини, призначив стягнення у виді штрафу у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що накладення штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, є найнижчою межею санкції і відповідає засадам законності та справедливості, сприяє превентивній меті запобігання вчиненню правопорушень, як безпосередньо ОСОБА_1 , так і іншими особами.

Відтак, апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про наявність підстав для призначення йому менш суворого адміністративного стягнення.

Отже, стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.2 ст.204-1 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, постанова місцевого суду відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 14 листопада 2025 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний