ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/2999/25 Головуючий в 1 інст. Тучков С.С.
Провадження №33/807/1119/25 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 9 вересня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, освіта вища, маючого неповнолітню дитину, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що 23 березня 2025 року, о 3 годині 38 хвилин, м. Запоріжжя, вул. Автозаводська, буд. 50-А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку на місці зупинки із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатору Alcotest Drager 6820, результат позитивний 1,53 проміле, тест №2874, чим порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування автомобіля без порушень Правил дорожнього руху України, про повторність попереджений.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнає, вважає, що протокол ЕПР1 № 279175 від 23.03.2025 року складений незаконно, оскільки 23 березня 2025 року о 03-38, він не керував транспортним засобом Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_2 . Факт керування ним автомобілем не знайшов свого підтвердження і в наданих суду матеріалах справи, а самі матеріали зібрані із порушенням вимог законодавства, що унеможливлює притягнення його до адміністративної відповідальності.

Крім того вказав, що відеозапис, який міститься в матеріалах справи, не здійснено безперервно до моменту закінчення відео фіксації.

Звертає увагу, що приєднані до протоколу матеріали відео фіксації, зокрема перший файл Video ID: 7ac9a08d530e06cc231a5al723ffl)851 починається о 03:38:03, при цьому видно тільки рух автомобіля Тойота кемрі д.н.з НОМЕР_2 . Другий файл Video ID: c3fce778050a0035d7553a8df8affc05 починається о 03:38:00, при цьому він знаходиться на вулиці і керування транспортним засобом не здійснює. Таким чином прямий факт керування саме ним, а не іншою особою, не підтверджено. Разом із цим, фактично на момент зупинки транспортного засобу керування здійснював ОСОБА_2 , який після зупинки автомобіля зник з місця, оскільки знаходиться в розшуку за ТЦК. Однак, через те, що транспортний засіб належить саме йому, поліцейські зазначили, що він і має нести відповідальність.

Вважає, що факт вчинення ним правопорушення не знайшов підтвердження, не доведений належними доказами, а його пояснення про те, що при складанні протоколу були допущені істотні порушення, які унеможливлюють притягнення його до відповідальності не були спростовані ні поясненнями свідків, ні матеріалами, доданими до протоколу про адміністративне правопорушення.

Просить скасувати постанову судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 9 вересня 2025 року, провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Щодо заявленого письмового клопотання ОСОБА_1 про виклик свідка ОСОБА_2 , та у разі неявки останнього вирішити питання про відкладення судового засідання на іншу дату, то суддя апеляційного суду відмовляє у його задоволенні, оскільки наявні в справі письмові докази та відеозапис події у сукупності є достатніми для формування позиції з приводу складеного відносно ОСОБА_1 протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а отже відсутні підстави для відкладення розгляду справи. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення поліцейським зазначено, що під час його складання, свідки не залучалися.

Враховуючи належне повідомлення ОСОБА_1 про час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції шляхом смс повідомлення (згідно вимог Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2003 р. п. № 28), відсутність доказів з боку ОСОБА_1 на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання апеляційного суду, суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 , що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Слід зазначити, що судове засідання, яке було призначено на 7 листопада 2025 року, вже відкладалось за клопотанням ОСОБА_1 , а тому у нього було достатньо часу задля віднайдення можливості бути присутнім при апеляційному розгляді власної апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Так, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконані судом першої інстанції.

Вирішуючи питання за доводами апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції констатує, що висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 279175 від 23 березня 2025 року та визнаних судом доведеними підтверджується:

- актом огляду на стан сп`яніння, який проведений у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів (а.с. 5);

- роздруківкою результатів продуття алкотестеру «DRAGER» Alkotest 6820, тест № 2874 виготовленою о 03 годині 51 хвилин 23 березня 2025 року, якою підтверджується, що за результатами тестування у ОСОБА_1 виявлено вміст алкоголю в розмірі 1,53;% (а.с. 4);

- відеозаписом події (а.с.8).

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Процедура виявлення у водія транспортного засобу стану сп`яніння передбачена Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 р. за №1452/735.

Згідно п. 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктом 6 розділу І встановлено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Проведення огляду на стан сп`яніння у медичному закладі передбачено у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (п.7 розділу І).

Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів регламентовано розділом ІІ згаданої Інструкції.

Так, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, огляд водія транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння проводить поліцейський за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом , та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

На переконання судді апеляційного суду, працівниками поліції було дотримано процедуру проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, визначену ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а зафіксовані на відео події наявні в достатньому об`ємі задля встановлення обставин, які мають значення в рамках даної справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а за кермом перебував ОСОБА_2 , суддя апеляційного суду, проаналізувавши зібрані по справі докази, вважає непереконливими з огляду на наступне.

Відеозаписом події, долученим до справи, зафіксовано рух автомобіля Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_2 в період дії комендантської години, його зупинка працівниками поліції. Водій ОСОБА_1 виходить із водійського місяця автомобіля, будь які інші особи в салоні транспортного засобу або поруч з ним - відсутні. При цьому, ОСОБА_1 не заперечує факт керування транспортним засобом, а навпаки пояснює, що сів за кермо, оскільки закінчилися цигарки. Далі, слідує перевірка документів водія. Повідомлення поліцейським про виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, їх оголошення. Слідує пропозиція пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Згода водія ОСОБА_1 пройти запропонований огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. Зафіксована процедура проходження відповідного огляду ОСОБА_1 , за результатами якої встановлено його перебування в стані алкогольного сп`яніння 1,53 проміле. З вказаним результатом ОСОБА_1 погодився.

Наведену ОСОБА_1 версію про залишення ОСОБА_2 автомобіля після його зупинки, який за доводами апелянта керував транспортним засобом, суддя апеляційного суду піддає критиці внаслідок встановлених при перегляді відеозапису обставин.

Так, обставини зупинки засвідчують повністю неспроможність такої версії через вкрай незначний проміжок часу після зупинки автівки та підходу працівника патрульної поліції до двері водія, з якої вийшов саме водій ОСОБА_1 .

Отже, на переконання судді апеляційного суду факт, керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом у вказаний в протоколі час та у зазначеному місці, не викликає жодного сумніву, а позиція останнього спрямована на уникнення адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення.

Твердження апелянта про недопустимість наявного в справі відеозапису через те, що він має перерви є безпідставним, оскільки наявним у справі відеозаписом безперервно зафіксовано саме ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної в протоколі суті правопорушення, а саме: рух автомобіля, його зупинку, проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, згода водія з результатом проведеного огляду.

Отже, сукупність досліджених доказів усуває будь-які сумніви стосовно доведеності винуватості ОСОБА_1 в інкримінованому адміністративному правопорушенні.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 9 вересня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 333/2999/25