Номер провадження3/205/5348/25
Провадження № 3/205/5348/25
ПОСТАНОВА

16 грудня 2025 року м. Дніпро

Суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра Приходченко О.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

24 листопада 2025 року до Новокодацького районного суду міста Дніпра з Департаменту патрульної поліції УПП в Дніпропетровській області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 10 грудня 2025 року об`єднано в одне провадження справу про адміністративне правопорушення № 205/17600/25 (провадження № 3/205/5348/25) відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП, та справи № 205/17602/25 (провадження № 3/205/5349/25) про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП та № 205/17604/25 (провадження № 3/205/5350/25) за ст. 124 КУпАП, і присвоєно справі єдиний № 205/17600/25.

Відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення від 09 листопада 2025 року о 17:40 годині у м. Дніпрі по вул. Моніторній, біля буд. 2, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mazda, держномер НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, виконуючи поворот ліворуч, не переконався у його безпечності та здійснив наїзд на перешкоду стіну будинку № 2 по вул. Моніторній у м. Дніпрі. В результаті чого автомобілю було завдано механічних пошкоджень та матеріальні збитки. Після наїзду на перешкоду водій транспортного засобу Mazda, держномер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , залишив місце події. Транспортний засіб та водія було знайдено за допомогою розшукових дій працівників патрульної поліції. Після дорожньо-транспортної пригоди, водій транспортного засобу, який був учасником дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 вживав алкогольні напої до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. За результатами огляду на стан сп`яніння встановлено позитивний результат, який склав 2,17 ‰.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить власноручний підпис у розписці. У своїй заяві до суду, наданій 10 грудня 2025 року, просив відкласти розгляд справи та надати можливість ознайомитися з матеріалами справи і звернутися за правничою допомогою. 16 грудня 2025 року повторно подав до суду заяву про відкладення справи, мотивуючи необхідністю адвокатові ознайомитися з матеріалами справи. Суддею не вбачається підстав для відкладення (перенесення) розгляду справи, оскільки ч. 1 ст. 277 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи. При цьому, суддею враховується та обставина, що особою, відносно якої були складені протоколи про притягнення її до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 заяву про відкладення розгляду справи було подано до суду 10 грудня 2025 року з аналогічною заявою про ознайомлення з матеріалами справи та зняття копій. З матеріалами справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ознайомився 10 грудня 2025 року, копію відеозапису з матеріалів справи отримав 10 грудня 2025 року, про що свідчить його особистий підпис. За таких обставин, суддя оцінює дії ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Маслака І.П., стосовно поданих судді 16 грудня 2025 року заяв про повторне відкладення розгляду справ та повторне ознайомлення з матеріалами справи, як такі, що вчинені з метою затягування строків розгляду справи про адміністративні правопорушення по суті.

Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначає, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини (далі ЄКПЛ) та основних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Європейський суд з прав людини приділяє особливу увагу дотриманню аналізованих принципів як невід`ємної складової права на справедливий суд, практичне застосування яких відбувається при досліджені доказів та оскарженні невмотивованих рішень суду, коли влучні аргументи сторін судом просто проігноровані.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справах: OZTURK v. GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53 та Швидка проти України від 30 жовтня 2014 року), справи про адміністративні правопорушення даної категорії, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у цьому Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відтак, на всі стадії оскарження у судах постанов у справах даної категорії на позивачів (осіб, яких притягнуто до адміністративної відповідальності) поширюються всі гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Рішенням у справі «Ruiz-Mateos проти Іспанії» від 23 травня 1993 року ЄСПЛ вказав, що принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, а також, що вкрай важливо, відповісти на них.

Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, проте зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» від 01 липня 2003 року (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті, та надати стороні можливість його оскарження у разі незгоди з аргументами суду. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль за здійсненням правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), від 27 вересня 2001 року). Тому при оскаржені рішення суду, слід звертати увагу на те, що залишення без уваги ключових доводів сторони є прямим порушенням процесу.

ЄСПЛ завжди займав визначне місце, забезпечуючи право на справедливий суд (Airey v. Ireland (Ейрі проти Ірландії), § 24; Stanev v. Bulgaria (Станєв проти Болгарії) [ВП], §231). Ця гарантія є «одним з основних принципів будь - якого демократичного суспільства, відповідно до Конвенції» (Pretto and Others v. Italy (Претто та інші проти Італії), § 21).

Оскільки, за змістом ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, а юрисдикція їх поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, ключову роль у забезпеченні ефективного захисту прав і свобод громадян на національному рівні відведено саме судам.

Відповідно до вимог п. 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Приписами п. 2.10 «а» ПДР встановлено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб та залишатися на місці пригоди.

Також, положеннями п. 2.10 «є» визначено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Пунктами 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху України на учасників дорожнього руху покладений обов`язок знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, за порушення цих Правил вони несуть відповідальність згідно з законодавством.

У відповідності до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Згідно з положеннями ст. 122-4 КУпАП залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

У відповідності до ч. 4 ст. 130 КУпАП Вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб.

Також суддею було відтворено відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, з якого встановлено, що за результатами розшукових дій патрульної поліції було відшукано особу, яка керувала транспортним засобом 09 листопада 2025 року о 17.40 годині по вул. Моніторній у м. Дніпрі, вчинила дорожньо-транспортну пригоду та полишила місце події. Зокрема, було встановлено особу ОСОБА_1 , який заперечував свою причетність до вказаної події, проте, на 20 хвилині відеозапису з нагрудної камери поліцейського, ОСОБА_1 підтверджує, що він вчинив дорожньо-транспортну пригоду, в результаті чого було пошкоджено майно територіальної громади та транспортний засіб, злякався, тому залишив місце події і запаркувався у дворі будинку. При цьому, підтвердив, що після залишення місця події вживав алкогольні напої.

З долученого відеозапису на 1 годині 11 хвилин вбачається також відібрання пояснень патрульними поліцейськими від очевидців дорожньо-транспортної пригоди та залишення місця події, які вказують, на особу, яку керувала автомобілем ОСОБА_1 .

Відповідно до результатів огляду ОСОБА_1 з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння результат становить 2,17 ‰.

Вина правопорушника у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 та ч. 4 ст. 130 КУпАП, підтверджується, поясненнями очевидців події ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відеозаписом з нагрудних камер співробітників патрульної поліції.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Приймаючи до уваги викладене, дослідивши докази в їх сукупності, враховуючи характер вчинених правопорушень, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за вчинені адміністративні правопорушення, суддя дійшла висновку, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, вчинених ним 09 листопада 2025 року, відповідно до положень ч. 2 ст. 36 КУпАП, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, встановлена та доведена беззаперечними доказами, тому вважає достатнім та необхідним накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч. 4 ст. 130 КУпАП у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

На підставі ч. 1 ст. 401 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Постанову може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: