Рівненський апеляційний суд
__________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2025 року м. Рівне

Справа № 564/3014/25

Провадження № 33/4815/1075/25

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Гожого М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Гожого М.С. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 11 вересня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 11 вересня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

З матеріалів справи вбачається, що 29.06.2025 року о 16:39 год. на 125 кілометрі автодороги Н25 Городище-Рівне-Старокостянтинів водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW X4, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду у медичному закладі з метою встановлення наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР.

Своїми діями, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі захисник Гожий М.С. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову місцевого суду, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Зазначає, що відповідно до ст.266 КУпАП та Інструкції №1452/735, медичний огляд має проводитися у найближчому уповноваженому закладі охорони здоров`я. Вказує, що до місця фактичної зупинки транспортного засобу найближчим таким закладом була КНП «Костопільська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування», що підтверджується офіційними даними Рівненської ОДА. Доводить, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, навпаки наполягав на його проведенні саме у найближчому закладі, тоді як поліцейські незаконно вимагали їхати до м. Рівне, надаючи недостовірну інформацію про відсутність інших закладів. Стверджує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази наявності в ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, а оцінка поліцейських має суто суб`єктивний характер та не підтверджена поведінкою особи, зафіксованою на відео. Вважає, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду справи, не перевірив відповідність зазначених у протоколі ознак сп`яніння переліку, визначеному Інструкцією, чим порушив вимоги ст.245 і ст.280 КУпАП.

Зазначає, що зупинка транспортного засобу була здійснена без законних підстав у порушення ст.35 Закону «Про Національну поліцію», а отже докази, отримані внаслідок такої зупинки, не можуть вважатися допустимими. Наголошує, що у справі відсутня безперервна відеофіксація у ключовий відрізок часу, попри зазначення у процесуальних документах про її здійснення, адже відео обривається до моменту складання акта огляду, направлення та протоколу. Доводить, що така неповнота і суперечливість доказів ставить під сумнів достовірність матеріалів та виключає можливість визнання вини особи у вчиненні правопорушення за ст.130 КУпАП.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Відповідно до ст.285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Постанова відносно ОСОБА_1 винесена 11 вересня 2025 року без його участі (а.с.15).

В матеріалах справи відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 копії постанови суду.

Апеляційна скарга подана до суду 20 листопада 2025 року (а.с.26).

Отже, оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, то цей строк слід поновити.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 та захисника Гожого М.С. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року №1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до цих нормативних актів, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення ґрунтується на сукупності зібраних в справі та досліджених в судовому засіданні достатніх та достовірних доказах, яким дана правильна юридична оцінка, а саме:

- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду (а.с.5);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився (а.с.7);

- відеофайлу з нагрудної камери працівника поліції, яким зафіксовано відмова ОСОБА_1 від проходження встановленого огляду у медичному закладі (файл ck8762, час 12:00).

Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

Апеляційним судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 та порушень ними оформлення адміністративних матеріалів, що ставили б під сумнів його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Жодних доказів порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) до апеляційної скарги додано не було.

Таким чином, дослідивши та проаналізувавши докази у справі, місцевий суд дійшов вірного висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, яким передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що в порушення вимог чинного законодавства ОСОБА_1 не було доставлено до найближчого медичного закладу КНП «Костопільська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Костопільської міської ради не заслуговують на увагу. Як вбачається з наявного у матеріалах справи відеозапису, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, у зв`язку з чим не доставлявся до жодного медичного закладу.

Суд також критично оцінює доводи апеляційної скарги щодо відсутності безперервної відеофіксації у ключовий період часу. Посилання апеляційної скарги на те, що відеозаписи обриваються до моменту складання акта огляду на стан сп`яніння, направлення на медичний огляд та протоколу про адміністративне правопорушення, не можуть бути прийняті судом як підстава для визнання порушення процедури.

Вимогами ч.2 ст.266 КУпАП передбачено обов`язкову відеофіксацію саме процесу огляду водія на стан сп`яніння, однак закон не зобов`язує працівників поліції здійснювати відеозапис моменту складання акта огляду, направлення на медичний огляд чи оформлення протоколу про адміністративне правопорушення. Отже, сам факт переривання відеозапису до оформлення процесуальних документів не свідчить про незаконність чи непослідовність дій працівників поліції та не впливає на допустимість зібраних доказів.

Крім того, твердження апеляційної скарги про те, що зупинка транспортного засобу була здійснена без законних підстав у порушення ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», не відповідають фактичним обставинам справи. Із відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що одразу після зупинки транспортного засобу поліцейські повідомили водію причину зупинки п.3 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», про що було чітко зазначено під час безпосереднього спілкування з водієм (файл ck8762, час 00:20).

Всі інші апеляційні доводи мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.33, ст.38 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

На думку апеляційного суду, таке стягнення буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.

Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику Гожому М.С. строк на апеляційне оскарження.

Постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 11 вересня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника Гожого М.С. - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович