Провадження № 3/537/2215/2025
Справа № 537/7472/25
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.12.2025 року суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області Мартишева Т.О., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , - якій роз`яснені права відповідно до ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП,

за частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

24 вересня 2025 року о 15 год. 40 хв. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , ухилилася від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та створення належних умов для проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка погрожувала вчинити спробу самогубством шляхом повішання, а саме мати не роз`яснила дитині про важливість цінності здоров`я, життя й фізичний, духовний та моральний розвиток дитини, як наслідок мати не виконала вимоги ч. 2 ст. 150 СК України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про розгляд справи у її відсутність, вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнає в повному обсязі. Вказала, що правопорушення допущено вперше, з дитиною бесіду проведено.

З`ясувавши позицію особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступних висновків.

Згідно ч.2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Частиною 1 ст. 184 КУпАП передбачено відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення ВАД №396927 від 16 жовтня 2025 року, суду надано наступні докази: - рапорт ст.. інспектора-чергового Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області від 24 вересня 2025 року щодо отриманої заяви про вчинення правопорушення; - письмові поясненням ОСОБА_1 від 24 вересня 2025 року, згідно яких остання зазначила, що 24 вересня 2025 року близько 15-35 год. в АДРЕСА_1 , у неї виник конфлікт з донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки остання не хоче навчатися в училищі, в ході якого остання погрожувала повіситися, тому вона звернулася до ЕМД; - письмові пояснення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 16 жовтня 2025 року, аналогічного змісту, у яких остання зазначила також що домашнє насильство до неї не застосовується і мати створює всі належні умови. Обіцяє, що такого більше не повториться; - інші докази у їх сукупності.

В діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, тобто ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

При цьому, відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Пленум Верховного Суду України в п. 17 постанови від 3 червня 2005 р. № 8 роз`яснив, що вирішуючи питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, суди повинні враховувати як вартість, так і кількість предметів правопорушення, а також мету, мотив і спосіб його вчинення. По суті, правопорушник звільняється від правових наслідків свого протиправного діяння, виходячи із засад гуманності, хоча це діяння як під час вчинення, так і під час звільнення від відповідальності залишається правопорушенням. У законодавстві не закріплено визначення малозначного правопорушення та відсутні вказівки на його ознаки. У кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи, зокрема, з того, що його наслідки не становлять великої суспільної небезпеки, не завдали, або не здатні завдати значної шкоди суспільним, або державним інтересам, правам та свободам інших осіб. Таким чином, для встановлення ступеня суспільної небезпечності необхідно проаналізувати всі сторони допущеного порушення, оцінити обставини вчинення порушення, мету, мотив і спосіб, а також наявність умов, що дають змогу досягти виховних і превентивних цілей.

Враховуючи характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушниці, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, обставини, які пом`якшують адміністративну відповідальність та відсутність обставин, що обтяжують таку, те, що дії ОСОБА_1 на момент розгляду справи не представляють суспільної небезпеки та не завдають значної шкоди суспільним і державним інтересам, суддя вважає, що для досягнення завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення та зважаючи на мету адміністративного стягнення, достатнім буде застосувати до правопорушниці усне зауваження зі звільненням від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП.

На переконання суду застосування такого заходу, як усне зауваження, буде справедливим, необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчиненню ОСОБА_1 нових адміністративних правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 1, 22, 184, 276-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на підставі ст.22 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду.

Суддя : Т.О. Мартишева