Справа № 444/4439/25
Провадження № 3/444/2248/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2025 року суддя Жовківського районного суду Львівської області Олещук М. М., з участю захисника особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 - адвоката Левицького А.О., розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом від 15.10.2025 року, під час проведення позапланового заходу зі здійснення державного контролю у формі перевірки на предмет дотримання вимог законодавства про працю у Філії "Рава-Руське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", місцезнаходження: 80316, Львівська обл., Львівський р-н, місто Рава-Руська, вул. Володимира Великого, будинок 99, встановлено порушення вимог законодавства про працю, що містить ознаки адміністративного правопорушення, відповідальність за що передбачено частиною 1 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: порушення вимог абзацу шостого статті 12 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" від 15.03.2022 №2136-ІХ - у разі звільнення працівника у період дії воєнного стану йому виплачується грошова компенсація відповідно до статті 24 Закону України "Про відпустки", а саме при звільненні працівника ОСОБА_2 , якого звільнено з роботи 22.08.2025, згідно з наказом від 22.08.2025 №9-К, адміністрацією Філія "Рава-Руське лісове господарство" ДСГП "Ліси України" не проведено виплату компенсації за всі дні невикористаної щорічної основної відпустки, чим порушено вимоги абзацу шостого частини 1 статті 12 Закону №2136.

18.11.2025 року захисник особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 - адвокат Левицький А.О. подав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що з твердженнями викладеними в Протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не погоджується, вважає їх такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Так, в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки адміністративного правопорушення. Зазначає, що ОСОБА_2 поновлений на роботі на виконання рішення Сокальського районного суду Львівської області від 24.04.2025 року по справі № 454/444/25 та додаткового рішення Сокальського районного суду Львівської області від 01.05.2025 року по справі № 454/444/25 згідно наказу №4-К від 21.05.2025 року (Рішення набрало законної сили тільки в частинні негайного поновлення на роботі). Вищевказане рішення було оскаржено в апеляційному порядку, розгляд в апеляційному суді призначено на 18 листопада 2025 року. ОСОБА_2 . Приступив до роботи 22.05.2025 р. та отримав лист попередження про майбутнє вивільнення та припинення трудових відносин від 22.05.2025 року № 623/21.23-2025; лист повідомлення про наявність вакантних посад від 22.05.2025 року № 624/21.23-2025; лист повідомлення про наявність вакантних посад від 22.08.2025 року №851/21.23-ВЛ22.08.2025 звільнений відповідно до наказу №9-К та отримав компенсацію за 7 календарних днів щорічної основної відпустки за період роботи з 22.05.2025 по день звільнення. Посилається на те, що відповідно до частини 2 ст. 82 КЗпП України до стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку зараховується: «час, коли працівник фактично не працював, але за ним згідно із законодавством зберігалися місце роботи (посада) та заробітна плата повністю або частково (у тому числі час оплаченого вимушеного прогулу, спричиненого незаконним звільненням або переведенням на іншу роботу), крім випадків, коли за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігалися місце роботи і посада на підприємстві на час призову. До стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку зараховується час оплаченого вимушеного прогулу, спричиненого незаконним звільненням, а в даному випадку сума середнього заробітку під час вимушеного прогулу не оплачена, оскільки рішення не набрало законної сили. Додатково варто зазначити, що у разі трактування іншими особами та/або судом вищезазначених норм щодо виплати компенсації за не використану відпустку, не може бути підставою для поновлення на роботі, а тільки стягнення оспорюваних сум в суді. Підставою для складання Протоколу про адміністративне правопорушення слугував акт складений за результатами позапланового заходу державного нагляду(контролю) від 03.10.2025 №ЗХ/ЛВ/31551/023620. Однак, зазначений акт ОСОБА_1 всупереч вимогам законодавства в зазначену дату його складання не вручався, для ознайомлення не надавався. Зазначений акт отриманий ОСОБА_1 . Тобто, складання акту без ознайомлення ОСОБА_1 із його змістом, та подальше прийняття протоколу про адміністративне правопорушення на підставі такого акту призвело до неповного та невсебічного дослідження усіх обставин справи, позбавило права на захист свої інтересів ОСОБА_1 , що суперечить положенням КУпАП та інших законодавчих актів із порушеного питання. Таким чином, дії роботодавця повністю відповідали вимогам законодавства, органом контролю порушено порядок фіксації та доказування (не наведено доказів порушення, не враховано пояснення роботодавця, акти перевірки не містять належного обґрунтування).

У зв`язку з наведеним, адвокат просить закрите адміністративне провадження по справі №444/4439/25 у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, захисник щодо розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 не заперечив.

А відтак, беручи до уваги той факт, що справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП, не віднесено до таких, які підлягають розгляду за обов`язкової присутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, приходжу до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 за участі його адвоката Левицького А.О., та на підставі наявних матеріалів справи.

В судовому засіданні 12.12.2025 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Левицький А.О. підтримав подане ним письмове заперечення. Також додатково зазначив, що було допущено процедурні порушення при складанні протоколу. Жодних порушень ОСОБА_1 не вчиняв. Так ОСОБА_2 було поновлено на роботі і за ним зберігалося місце праці. Однак, надалі рішення було оскаржено до суду апеляційної інстанції. За період, коли працював ОСОБА_2 йому виплачено компенсацію за 7 днів невикористаної щорічної відпустки. ОСОБА_1 є в.о. директора державного підприємства, на якому ведеться строга звітність щодо нарахувань та виплат в тому числі і заробітної плати, бухгалтерія звітує про всі нарахування та виплати відповідні органи. Вина в діях ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення відсутня. Просить провадження у справі закрити.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши наведені в судовому засіданні доводи адвокатом щодо закриття провадження у справі, вивчивши доводи письмового заперечення, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 у протоколі зазначив, що станом на 15.10.2025 року він не отримував Акт перевірки. З даним порушенням він не згідний, оскільки рішення суду не набрало законної сили, а тому і немає причин для виплати відпустки за даний період.

В наданому суді Акті від 03.10.2025 року, який складено за результатами позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері праці, вказано, що в ході перевірки встановлено, що ОСОБА_2 при звільненні з роботи 22.08.2025, згідно з наказом від 22.08.2025 №9-К, не проведено виплату компенсації за всі дні невикористаної щорічної основної відпустки, чим порушено вимоги частині 6 статті 12 Закону №2136.

Також надано суду копію наказу від 21.05.2025р. №4-К "Про поновлення на роботі ОСОБА_2 " згідно з яким ОСОБА_2 поновлено на посаді головного лісничого філії Рава-Руське лісове господарство Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" з 04.01.2025 року, приступити до роботи 22.05.2025 р. з оплатою праці згідно штатного розпису 38 000 грн., виплачено компенсацію за вимушений прогул за один місяць згідно з рішенням суду від 01.05.2025 року в справі №454/444/25. В наказі зазначено підстави: рішення Сокальського районного суду Львівської області від 24.04.2025 року по справі №454/444/25, додаткове рішення Сокальського районного суду Львівської області від 01.05.2025 року по справі №454/444/25.

Наказом від 22.08.2025 року №9-К звільнено ОСОБА_2 22.05.2025 року у зв`язку із припиненням філії "Рава-Руське лісове господарство" та відповідно до ст. 116 КЗпП виплачено ОСОБА_2 компенсацію за 7 календарних днів щорічної основної відпустки за період роботи з 22.05.2025 по день звільнення.

Адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП, визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст 41 КУпАП, особа підлягає відповідальності за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у порушені встановлених термінів виплати заробітної плати, виплаті заробітної плати не в повному обсязі, інших порушень вимог законодавства про працю, порушенні вимог законодавчих та інших нормативних актів про охорону праці.

Суб`єктами відповідно до ч. 1 цієї статті є посадові особи, на яких законодавством покладено обов`язки з дотримання вимог законодавства про працю.

Суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини у формі умислу чи необережності.

Диспозиція норми ч.1 ст. 41 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових, які передбачають конкретні правила щодо праці.

Абзацом шостим частини першої статті 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 (надалі Закон № 2136) встановлено, що у разі звільнення працівника у період дії воєнного стану йому виплачується грошова компенсація відповідно до ст. 24 Закону України «Про відпустки».

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про відпустки», у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства групи А І групи.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд зазначає, що відповідно до наказу про звільнення ОСОБА_2 йому виплачено компенсацію за 7 календарних днів щорічної основної відпустки за період роботи з 22.05.2025 по день звільнення.

В направленому до суду протоколі не сформульовано конкретно суть інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, а вказано лише те, що при звільненні працівника ОСОБА_2 , адміністрацією Філія "Рава-Руське лісове господарство" ДСГП "Ліси України" не проведено виплату компенсації за всі дні невикористаної щорічної основної відпустки.

В протоколі та наданому суді Акті від 03.10.2025 року не вказано, за який саме період не було враховані дні невикористаної основної щорічної відпустки, розрахунок таких днів, і скільки саме днів не враховано при виплаті компенсації.

Жоден з досліджених у судовому засіданні доказів не підтверджує факту вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення, зокрема, наявності у нього умислу на вчинення такого правопорушення. Акт, складений за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, праці, зайнятості населення, зайнятості та працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснення державного гірничого нагляду від 03.10.2025 року № ЗХ/ЛВ/31551/023620 не містить конкретних даних та розрахунків про те який період береться до розрахунку та за скільки саме днів невикористаної щорічної основної відпустки не було здійснено виплату коштів ОСОБА_2 , а лише вказано, що "не за всі дні".

За наведених вище обставин, суд дійшов висновку, що зібраними та дослідженими матеріалами справи вина ОСОБА_1 у порушенні вимог законодавства про працю не доведена, а тому в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Згідно з ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується і з прецедентною практикою ЄСПЛ, згідно з якою «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п. 43 (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

А, відтак, враховуючи, що у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП, провадження у справі належить закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи, що справа підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, а тому відповідно судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 27, 41, 247, 248, 279, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках здійснення нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: Олещук М. М.