ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/2608/25 Головуючий суддя І інстанції Замікула Б. С.
Провадження № 33/818/1885/25 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

захисника -Попова В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в справу за апеляційною скаргою захисника Попова В.Ю. на постанову судді Салтівського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Постановою встановлено, що 07.02.2025, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, хитка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер Алкотест 6820 та у медичному закладі КНП ХОР «ОКНЛ» м. Харків, вул. Ахієзерів, буд. 18А, водій відмовився на місці зупинки транспортного засобу. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП, внаслідок порушення водієм вимог п.2.5 ПДР України.

Не погодившись з судовим рішенням захисником Поповим В.Ю. на постанову суду першої інстанції було подано апеляційну скаргу.

Свої апеляційні вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не з`ясував всі обставини які мають значення для правильного розгляду справи та порушив вимоги норм матеріального та процесуального права. Зокрема, суд першої інстанції, на думку захисника, не врахував, що працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду водіїв, а також не роз`яснено наслідків надання відмови водієм від проведення огляду. Крім того, на думку захисника матеріали справи не містять відомостей про виявлення ознак сп`яніння, що на думку, апелянта, свідчить про відсутність об`єктивної сторони вчиненого правопорушення.

Разом з поданою апеляційною скаргою, захисник Попов В.Ю. просив суд апеляційної інстанції поновити строк апеляційного оскарження. В обґрунтування зазначеного клопотання посилався на те, що в судовому засідання у суді першої інстанції сторона захисту участі не приймала, повний текст оскаржуваної постанови отримала через деякий час, а пропущений строк є незначним.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження відомостями матеріалів справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника.

Під час апеляційного розгляду захисник підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити. На підтримку апеляційних доводів посилався на аналогічні, зазначеним в апеляційній скарзі, обставини.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга захисника Попова В.Ю. не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, передбачених п. 2.5, а саме: на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відмовився.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Натомість, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджуються наявними у справі відомостями, а саме: відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№240512 від 07.02.2025 року, в якому зазначено факт керування ОСОБА_1 , 07.02.2025, транспортним засобом Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, хитка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер Алкотест 6820 та у медичному закладі КНП ХОР «ОКНЛ» м. Харків, вул. Ахієзерів, буд. 18А, водій відмовився на місці зупинки транспортного засобу. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП, внаслідок порушення водієм вимог п.2.5 ПДР України.

У графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення зазначено власний підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що свідчить про те, що водія було ознайомлено із змістом протоколу та надано можливість надати пояснення відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, яким ОСОБА_2 не скористався.

Відомостями довідки інспектора УПП в Харківській області ДПП Г. Іщенко встановлено, що ОСОБА_1 має посвідчення водія НОМЕР_2 , а тому не виконання водієм вимог Правил дорожнього руху в частині обов`язків водія, є свідомими діями ОСОБА_1 .

Відповідно до відомостей акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу не проводився у зв`язку із відмовою водія.

Відомостями направлення на огляд водія транспортного засобу з метою встановлення стану сп`яніння встановлено, що медичний огляд ОСОБА_1 не проводився у зв`язку із його відмовою.

З відомостей копї протоколу ЕПР1№240520 від 07.02.2025 вбачається, що 07.02.2025 о 04 год. 52 хв у м. Харків, по вул. Гв. Широнінців 73В водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 та не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, не безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив наїзд на транспортний засіб ВАЗ 2115 д.н.з НОМЕР_3 , який був припаркований чим порушив п. 12.1 та п. 13.1 Правил дорожнього руху.

З відомостей рапорту поліцейського вбачається, що 07.02.2025 у складі екіпажу було зупинено транспортний засіб Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 за порушення комендантської години. Під час проведення процесуальних дій у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, хитка хода. Від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився.

Відомостями відеозапису фіксації обставин правопорушення, доданого до протоколу встановлено, що транспортний засіб Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 тривалий час рухається дорогою загального користування в тому числі і у при домовій території те не зупиняється на вимоги поліцейських подані світловими сигналами червоного та синього кольорів. Зі слів працівників поліції вбачається, що автомобіль при русі чіпляє бардюри. Після зазначених подій через деякий час транспортний засіб Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 зупинився. Після встановлення особи водія, працівниками поліції було виявлено таку ознаку алкогольного сп`яніння, як запах алкоголю з порожнини рота. На законну пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння водій спочатку виявив бажання пройти огляд в закладі охорони здоров`я. Однак в подальшого взагалі відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння, зазначаючи, що не довіряє технічним приладам. На вимогу пройти медичний огляд в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 також відмовився, погодившись на складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього. Разом з тим, з відеозапису вбачається, що водій просив поліцейських вимкнути камеру та поспілкуватись у непроцесуальній формі (export-um510 04 хв 30 с 05 хв). В подальшому ОСОБА_1 декілька разів ознайомлювали з правами, передбаченими ст. 63 Конституції України та 268 КУпАП у тому числі і у зв`язку із складанням інших матеріалів про адміністративне правопорушення, зокрема за ст. 124 КУпАП. ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом та ознайомлений із змістом складеного протоколу.

При цьому, апеляційний суд встановив, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. ОСОБА_1 та його захисник не скористалися процесуальною можливістю та не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі (ст. 267 КУпАП). Разом з тим, стороною захисту не надано відомостей про звернення до суду в порядку, передбаченому ст. 5, 20, 286 КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб. Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, суд встановив, що сторона захисту не скористалась своїм правом та не надала до суду доказів на підтвердження версії щодо незаконності дій працівників поліції або їх упередженості під час проведення ними дій та складання матеріалів про адміністративне правопорушення за відмову ОСОБА_1 від проведення огляду на стан сп`яніння, а матеріали справи не містять відповідних відомостей, що обумовлюють невинуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом апеляційних доводів в цій частині.

Натомість, саме відмова від проходження огляду водія є процесуально визначальним фактом у цій справі, адже адміністративна відповідальність, встановлена ч.1 ст. 130 КУпАП, що настає в цьому випадку, саме за відмову водія у проходженні огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що знайшло своє підтвердження у неспростованих відомостях протоколу про адміністративне правопорушення, доданих до нього доказах та інших відомостях, наявних у матеріалах справи.

Разом з цим суд апеляційної інстанції вважає належним зазначити, що приписи статей 130 та 266 КУпАП в їх невід`ємному взаємозв`язку встановлюють відповідальність за відмову від проходження огляду, яка настає у випадку відмови водія від будь-якого, визначеного законом порядку, та запропонованого (в разі наявності підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням проведення його порядку. Відомостей про порушення проведення порядку огляду на стан сп`яніння матеріали справи не містять. Не надано таких відомостей і суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у її релевантному зв`язку із нормами Закону чинними на момент вчинення правопорушення, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід враховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків або зафіксованому технічними пристроями відеозапису, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Приписами абз. 4 п. 27 згаданої Постанови Пленуму Верховного Суду в їх релевантному зв`язку із вимогами ч.1 ст. 130 КУпАП в редакції, чинній на момент скоєння правопорушення, встановлено, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом.

Правопорушення вважається закінченим з моменту відмови водія транспортного засобу від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. А тому, у працівників поліції виникають законні підстави для складання матеріалів про адміністративну відповідальність з моменту фіксування відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння в порядку встановленому законом незалежно від причин та способу надання водієм такої відмови.

За таких обставин, враховуючи зміст пункту 2.5 Правил дорожнього руху, необхідно вважати, що водій, стосовно якого є підозри про перебування його у стані сп`яніння, саме зобов`язаний пройти огляд у встановленому законом порядку. Вказаний обов`язок водія спрямований на безпеку руху, тому факт відмови від проходження такого огляду законодавство кваліфікує як окреме правопорушення з правовими наслідками, як для перебування його у стані сп`яніння. Таке належить вважати цілком виправданим та логічним, оскільки в протилежному випадку, водії, відмовляючись від такого огляду, мали б можливість приховувати свій стан, і як наслідок уникати юридичної відповідальності.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, (наприклад «Функе проти Франції», «Драган Петрович проти Сербії» (Dragan Petroviж v. Serbia) від 14.04.2020 (скарга № 75229/10), S та Марпер проти Сполученого Королівства) не можливо здійснювати по відношенню до особи будь - якого примусу з метою надання цією особою біологічних зразків, оскільки це в розумінні положень пункту 1 статті 8 Конвенції порушує право особи на повагу до її приватного життя.

З відомостей відеозапису, вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, про що повідомив працівників поліції.

За таких обставин, наявність неспростованих під час апеляційного перегляду відомостей протоколу та долучених до нього доказів, поза розумним сумнівом, дають підстави стверджувати сторонньому спостерігачу, що ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, відмовившись від виконання законної вимоги поліцейського про проведення медичного огляду водія на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги про порушення працівниками поліції порядку огляду водія на стан сп`яніння є безпідставними.

Приписами ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП зокрема встановлено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

З відомостей відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, однак водій відмовився, зазначивши працівникам поліції про недовіру процедурі огляду на стан сп`яніння, яка проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів, бажав пройти медичний огляд. Однак, в подальшому змінив свою думку, взагалі відмовившись від виконання законної вимоги поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку (export-um510 03 хв 40 с 04 хв 30 ).

Таким чином, ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я. Разом з тим, заслуговують на увагу відомості відеозапису щодо пропонування водієм працівникам поліції можливості вимкнути відеозапис. Такі дії ОСОБА_1 належить вважати такими, що свідчать про намагання приховати правопорушення та ухилення від відповідальності. Така поведінка водія свідчить про свідому зневагу до встановленої законом процедури фіксації адміністративного правопорушення працівниками поліції та про сподівання уникнути відповідальності.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги в цій частині належить вважати безпідставними та розцінювати їх, як обраний спосіб захисту ОСОБА_1 .

Щодо виявлення ознак алкогольного сп`яніння працівниками поліції апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до п.3 Розділу І «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі Інструкція) вбачається, що ознаками алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Зазначеними нормами закону встановлено, що поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України, керуючись вищенаведеним переліком ознак сп`яніння, самостійно визначає наявність чи відсутність підстав у особи для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Тобто, виявлення працівником поліції у водія ознак наркотичного чи алкогольного сп`яніння є його повноваженнями, що знайшло своє законне відображення у процесуальному закріпленні працівником поліції своїх висновків щодо наявності ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_3 у протоколі про адміністративне правопорушення та відповідає вимогам ст. 252 КУпАП згідно до яких орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, матеріали справи не містять відомостей, що дають підстави вважати дії працівників поліції незаконними. Натомість, намагання водія уникнути відповідальності шляхом спонукання працівників поліції перевести розмову у непроцесуальний спосіб вимкнувши відеозапис, свідчать про об`єктивне побоювання особою, яка притягається до адміністративної відповідальності отримати для себе негативні наслідки за вчинене ОСОБА_1 правопорушення, пов`язаного із керуванням транспортним засобом з ознаками сп`яніння.

У зв`язку з викладеним, доводи апеляційної скарги в цій частині належить вважати суб`єктивними та безпідставними.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що відомості відеозапису у цій справі не можна брати до уваги, у зв`язку з тим, що протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей щодо технічних засобів відеозапису належить зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Крім того слід звернути увагу учасників судового розгляду на особливість правового статусу доказів у провадженні по справах про адміністративні правопорушення. Статус доказів, перелік джерел, правила їх допустимості визначаються виключно національним законом. Конвенційне право та його тлумачення ЄСПЛ залишає правила допустимості доказів на розсуд держав, з поправкою на вимогу загальної справедливості судового провадження.

Національний припис закону ст. 251 КУпАП встановлює абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі «будь-які фактичні дані» та не містить критеріїв недопустимості доказів.

З відомостей п. 11 протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що до протоколу додано відеозапис з нагрудних камер 471189, 472894, відеозапс з реєстратора roadcam. Сам відеозапис міститься на технічних носіях, запакованих в спеціальному конверті з реквізитами протоколу. Усі матеріали справи сформовані відповідальною службовою особою та направлені до суду за підписом т.в.о начальника ВАП Є. Скиби (а.с. 9).

Відомості оглянутого відеозапису відповідають обставинам зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення та заслуговують на увагу, оскільки надають підстав сторонньому спостерігачу вважати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині є суб`єктивними та безпідставними.

Доводи захисника щодо не роз`яснення прав ОСОБА_1 , передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП спростовуються відомостями п. 13 протоколу про адміністративне правопорушення, а також відомостями відеозапису де водієві працівники поліції декілька разів роз`яснювали права, зокрема і під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Оцінюючи відомості цих доказів у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: відмови особи, що притягається до адміністративної відповідальності від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Так, згідно з вимогами п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які обумовлюють необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання сторони захисту на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника Попова В.Ю. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Салтівського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2025 року задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника Попова В.Ю. залишити без задоволення.

Постанову судді Салтівського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков