КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 755/8729/25 Апеляційне провадження № 33/824/5874/2025Головуючий у суді першої інстанції - Вовк О.І. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2025 рокусуддя Київського апеляційного суду Оніщук М.І., розглянув клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 11 серпня 2025 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 11.08.2025 визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Не погодившись указаною постановою, 08.11.2025 ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку, надіславши апеляційну скаргу до суду першої інстанції засобами поштового зв`язку.

03.12.2025 матеріали справи, разом із апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 11.08.2025, надійшли до Київського апеляційного суду.

Убачається, що апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якого вказано, що на момент розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 тривалий час перебував за кордоном, а про винесення постанови стало відомо нещодавно, після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Представництво у суді було доручено адвокату Котляревському С.О., однак він неналежно виконував свої обов`язки, оскільки не з`являвся до суду та повідомляв суперечливу інформацію щодо розгляду справи судом першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши наведені в клопотанні про поновлення строку на оскарження постанови суду першої інстанції доводи, вважаю, що клопотання про поновлення строку не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 перебував на розгляді Дніпровського районного суду м. Києва та постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 11.08.2024 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, наклавши на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Матеріали справи свідчать, що судовий розгляд було проведено за відсутності ОСОБА_1 та його захисника Котляревського С.О., яких суд визнав належним чином повідомленими та убачав підстави для проведення судового розгляду у їх відсутність.

22.08.2025 постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 11.08.2025 було направлено ОСОБА_1 , про що свідчить супровідний лист суду (а.с. 24).

28.08.2025, з пропуском строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 11.08.2025, захисник ОСОБА_1 - адвокат Котляревський С.О., звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що про наявність постанови стало відомо 27.08.2025 з додатку «Дія», проте на обґрунтування зазначених обставин до апеляційної скарги доказів не було долучено.

Постановою Київського апеляційного суду від 19.09.2025 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Котляревського С.О. на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 11.08.2025 повернуто адвокату Котляревському С.О.

24.09.2025 копію зазначеної постанови було направлено до електронного кабінету захисника ОСОБА_1 - адвоката Котляревського С.О. в системі «Електронний суд».

Між цим, 26.08.2025 до Дніпровського районного суду м. Києва повернулося поштове повідомлення, яким було направлено копію оскаржуваної постанови на поштову адресу ОСОБА_1 з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

В той же час, не погоджуючись із постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.08.2025, ОСОБА_1 повторно оскаржив її в апеляційному порядку, направивши лише 08.11.2025 повторно апеляційну скаргу до суду першої інстанції, тобто більш як через два місяці, з дня повернення апеляційної скарги Київським апеляційним судом, первісно поданої апеляційної скарги адвокатом Котляревським С.О.

Наведене свідчить про те, що апеляційна скарга надійшла до суду після спливу строку, встановленого для звернення до суду із апеляційною скаргою.

Згідно положень ст. 289 КУпАП, в разі пропуску встановленого строку для звернення до суду зі скаргою на постанову з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).

Так, на переконання апеляційного суду, особи, які беруть участь у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону, відповідно до їх призначення, і тією мірою, і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження.

З матеріалів справи убачається, що про розгляд справи у суді першої інстанції в належний спосіб повідомлявся як ОСОБА_1 , так і його захисник - адвокат Котляревський С.О. Будучи належним чином повідомленими, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисник, причини неявки до суду не повідомляли.

При цьому, ОСОБА_1 , вказуючи на неналежне виконання захисником своїх обов`язків, про розірвання договору про надання правничої допомоги з адвокатом суд не повідомляв.

Разом з цим, доводи ОСОБА_1 про його перебування за кордоном апеляційний суд до уваги не бере, оскільки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не звільняється від обов`язку повідомляти суд про зміну місця свого перебування та цікавитися провадженням у своїй справі, в належний спосіб виконувати свої процесуальні обов`язки, не зловживаючи при цьому процесуальні правами. Водночас, слід наголосити, що ОСОБА_1 скористався правом на захист, уклавши угоду з адвокатом, який і представляв його інтереси при розгляді справи.

З наведеного апеляційний суд робить висновок, що наведені ОСОБА_1 причини пропуску строку, в сукупності із встановленими обставинами, є неповажними та не свідчать про неможливість реалізації права на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції у встановлені законом спосіб та строки. Інших обставин, які можуть бути реальними підставами для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, в апеляційній скарзі не наведено.

Отже, сукупність вищевказаних обставин свідчить про те, що ОСОБА_1 мав можливість повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення, однак у встановлений законом строк не скористався ним.

Крім того, слід наголосити, що особи, які беруть участь у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону, відповідно до їх призначення, тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження.

Відповідно ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Устименко проти України» Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 294 КУпАП, апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З огляду на викладене та враховуючи принцип рівності усіх перед законом, належні правові підстави для поновлення строку відсутні, а тому апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 11 серпня 2025 року - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 11 серпня 2025 року - повернути особі, яка її подала.

Матеріали справи повернути до Дніпровського районного суду міста Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Максим Оніщук